РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2015Справа №911/1840/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АНД - Груп»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Рост Маркет»

Про стягнення 17092,32 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача Сокур С.В., довіреність № б/н від 17.07.2015

від відповідача не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АНД - Груп» (далі -позивач) подало на розгляд господарського суду міста Києва позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рост Маркет» (далі - відповідач) про стягнення 17092,32 грн.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що відповідачем не виконуються умови договору № 2852 від 22.08.2014р.

Ухвалою суду від 19.05.2015р. порушено провадження у справі № 911/1840/15 та призначено розгляд на 06.07.2015 р.

05.06.2015р. і 22.07.2015р. позивач подав через канцелярію суду документи по справі.

06.07.2015р. судове засідання не відбулось, у зв'язку з лікарняним судді Мельника В.І., а засідання перенесене на 22.07.2015р., про що сторони повідомлені згідно розписки.

22.07.2015р. представник позивача у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі, надав пояснення по справі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав, про причини своєї відсутності суд не повідомив.

Суд вирішив задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі.

Згідно ст.87 Господарського процесуального кодексу України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем та відповідачем укладено договір поставки № 2852 від 22.08.2014р. (далі - договір), згідно якого позивач зобов'язався поставити товар, а відповідач отримати його та сплатити вартість цього товару.

Пунктом 8.1 договору визначено, що відповідач зобов'язаний оплачувати кожну партію товару переданого постачальником, протягом 14 календарних дні з дати поставки товару.

Позивач, на виконання умов договору поставив відповідача товар на суму 12 180,96 грн., про що свідчить товаро-транспортна накладна № ЕЛМ-029613 від 19.12.2014р. (копія, якої наявна в матеріалах справи), проте в порушення умов договору, відповідач за отриманий товар не розрахувався.

Пунктом 5.3 договору передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати поставленої партії товару, покупець зобов'язаний сплатити на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості партії товару за кожен день прострочення платежу, а також штраф у розмірі 20% від вартості неоплаченого товару.

Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача 17092,32 грн. боргу, з яких: 12180,96 грн. - основного боргу, 2471,42 грн. - інфляційних втрат, 1669,18 грн. - пені, 770,76 грн. - штрафу та судові витрати.

Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526, 530, 629, 712 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до договору; замовник зобов'язується прийняти та оплатити надані послуги; одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Укладений між сторонами договір за своєю юридичною природою є договором поставки.

Відповідно до п.1 ст.712 ЦК України, за договором поставки постачальник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п.2 ст.712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відцовідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, яка розраховується у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, яка розраховується у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», розмір пені розраховується від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійну облікову ставку Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст.193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 173 ГК України, один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач також просив суд стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 1827,00 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за витрати, пов'язані з розглядом справи, при задоволенні позову, покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 49, 81-1, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рост Маркет» (, 02099, м.Київ, вул. Бориспільська 7) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АНД - Груп» (, 01001 м. Київ, вул. Софійська 10-А) 12180 (дванадцять тисяч сто вісімдесят) грн. 96 коп. - основного боргу, 2471 (дві тисячі чотириста сімдесят одну) грн. 42 коп. - інфляційних втрат, 1669 (одну тисячу шістсот шістдесят дев'ять) грн. 18 коп. - пені, 770 (сімсот сімдесят) грн. 76 коп. - штрафу та судовий збір у розмірі 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн.

Видати наказ відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

(Повний текст рішення складено 29.07.2015р.)

Суддя В.І.Мельник