ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2015 р. Справа № 918/748/15

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Політики Н.А., при секретарі судового засідання Щербині С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом

Житлово-комунального підприємства "Галицьке"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КС Плюс"

про усунення перешкод в користуванні майном

за участю представників сторін:

від позивача - Свирид М.В., довіреність №807 від 01.07.2015р.;

від відповідача - Котоман Г.М., договір про надання правової допомоги б/н від 01.09.2014р..

В судовому засіданні 03 серпня 2015 року, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Житлово-комунальне підприємство "Галицьке" (далі - відповідач, ЖКП "Галицьке") звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КС Плюс" (далі - позивач, ТзОВ "КС Плюс") про усунення перешкод в користуванні майном.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем без правових підстав встановлено телекомунікаційні мережі та обладнання на будівлях та спорудах міста Рівного, які перебувають на балансі та в обслуговуванні ЖКП "Галицьке".

Ухвалою суду від 06 липня 2015 року позовну заяву №830 від 06.07.2015р. прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №918/748/15, розгляд якої призначено на 20 липня 2015 року.

20 липня 2015 року від представника відповідача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшов відзив на позовну заяву з додатками (а.с. 23-32).

Ухвалою суду від 20 липня 2015 року розгляд справи відкладено на 03 серпня 2015 року.

31 липня 2015 року від представника позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшла про долучення до матеріалів справи документів (а.с. 40-44).

Представник позивача у судовому засіданні 03 серпня 2015 року підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та наполягала на задоволенні позову. Крім того, повідомила, що доказів, що підтверджують право власності ЖКП "Галицьке" на споруди, на яких встановлені згідно договору №48 ТК від 08.02.2013р. телекомунікаційні мережі та обладнання ТзОВ "КС"Плюс" у позивача немає.

Представник відповідача у судовому засіданні 03 серпня 2015 року заперечив проти позову з підстав, зазначених у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 20 листопада 2014 року у справі №918/1394/14 за позовом Житлово-комунального спеціалізованого ремонтно-будівельного підприємства "Галузеве" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "КС Плюс" про усунення перешкод в користуванні майном, встановлено, що 08 лютого 2013 року між Житлово-комунальним спеціалізованим ремонтно-будівельним підприємством "Галузеве", Житлово-комунальним підприємством "Галицьке" та Товариством з обмеженою відповідальністю "КС Плюс" було укладено договір про розміщення технічних пристроїв та мереж в житлових та нежитлових будівлях комунальної власності м. Рівного № 48ТК предметом якого є розміщення та експлуатація телекомунікаційних мереж та обладнання в житлових та нежитлових будівлях комунальної власності м. Рівного наведеного в додатку 1, який є невід'ємною частиною даного договору.

Відповідно до пункту 2.3. договору № 48ТК сторона 3 (відповідач) має право: на платне розміщення технічних елементів (пристроїв) на будівлях та спорудах міста Рівного при умові дотримання "Правил благоустрою міста Рівного"; на безперешкодний доступ його працівників (згідно попередньо узгодженого списку) до розміщених технічних елементів (пристроїв), які належать стороні 3; встановлювати, змінювати та збільшувати кількість технічних елементів (пристроїв) при умові дотримання "Правил благоустрою міста Рівного".

Відповідно до пункту 3.1. договору № 48ТК загальна місячна плата за надання місць для розміщення та експлуатації технічних елементів (пристроїв) визначається сторонами на підставі "Методики розрахунку плати за розміщення та експлуатацію телекомунікаційних мереж і обладнання в житлових і нежитлових будівлях комунальної власності міста Рівного", затвердженої Рішенням № 1309 від 27.10.2011 року сесії Рівненської міської ради, та розділом 12 "Правил благоустрою міста Рівного", затверджених рішенням № 512 від 28.04.2011 року сесії Рівненської міської ради, та відображається додатком 1, який є невід'ємною частиною договору. Даний додаток підлягає коригуванню на підставі змін в об'ємах розміщених технічних елементів (пристроїв) але не частіше одного разу на місяць.

Крім того, вищезазначеним рішенням, яке набрало законної сили, встановлено, що договір №48ТК слід вважати неукладеним (таким що не відбувся).

За приписами частини 3 статті 35 ГПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Позивач вказує на те, що у відповідача відсутні правові підстави на розміщення в житловому фонді телекомунікаційних мереж.

18 червня 2015 року позивач направив відповідачу вимогу №732 від 18.06.2015р., в якій вимагав демонтувати встановлені пристрої протягом 5-ти днів з дня отримання даної вимоги (а.с. 42).

Крім того, позивач зазначає, що станом на час подання позову ТзОВ "КС Плюс" встановлено телекомунікаційні мережі та обладнання на будівлях та спорудах міста Рівного.

Судом встановлено, що рішенням Рівненської міської ради №457 від 17 травня 2001 року створено в місті Рівному житлово-комунальні підприємства з обслуговування житлового фонду міської ради, в тому числі створено ЖКП "Галицьке". Як вбачається із вищезазначеного рішення житлові та нежитлові приміщення, що належать до комунальної власності міста передано на баланс відповідних житлово-комунальних підприємств.

Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі статтею 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно статті 327 ЦК України, у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 133 ГК України, основу правового режиму майна суб'єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права - право господарського відання, право оперативного управління.

Згідно з частинами 1, 4 статті 147 ГК України, майнові права суб'єктів господарювання захищаються законом. Право власності та інші майнові права суб'єкта господарювання захищаються у спосіб, зазначений у статті 20 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Суд вважає за необхідне вказати, що право власності - це передбачене й гарантоване законом право власника здійснювати володіння, користування та розпоряджання щодо належного йому майна на свій розсуд, якщо інше не передбачено законом. Тобто особам (фізичним або юридичним) заборонено порушувати таке право і створювати перешкоди в його здійсненні.

Відповідно до частини 2 статті 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

В силу положень статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Суд зазначає, що право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном шляхом подачі до суду негаторного позову.

Позивачем за негаторним позовом може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Предмет негаторного позову є вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом (шляхом звільнення виробничих приміщень власника від неправомірного перебування у них майна третіх осіб, виселення громадян з неправомірно займаних жилих приміщень власника, знесення неправомірно збудованих споруд, накладення заборони на вчинення неправомірних дій щодо майна власника).

З цього приводу, суд зазначає, що усунення перешкод власнику в користуванні своїм майном, як спосіб захисту цивільного права чи інтересу, фактично передбачає покладення на відповідача обов'язку припинити дію, яка порушує право, та можливе лише щодо триваючого правопорушення. Якщо ж на момент подання негаторного позову вчинення перешкод у користуванні майном припинилося, то підстав для його задоволення немає.

Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди, чи зобов'язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод (наприклад, шляхом знесення неправомірно збудованих споруд, про припинення ремонтних робіт в сусідній квартирі, виселення громадян із належних йому на праві власності приміщень тощо).

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 20 ГК України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Однак, суд зазначає, що позивачем не доведено порушення його права відповідачем.

У судовому засіданні 03 серпня 2015 року представник позивача зазначила, що будь-яких письмових заяв від власників квартир, де розташовані технічні пристрої та мережі відповідача про демонтаж даних пристроїв не надходило. Також, представник позивача, зазначила, що позивач являється лише балансоутримувачем будинків, а не власником і документів на підтвердження права власності у них немає.

Суд звертає увагу позивача на те, що позивачем не надано суду будь-яких доказів що підтверджують право його власності (володіння, користування чи розпорядження) на споруди, на яких, за твердженням позивача, Товариством з обмеженою відповідальністю "КС Плюс" встановлено телекомунікаційні мережі та обладнання.

Крім того, позивачем не було обґрунтовано в чому саме полягають перешкоди в користуванні майном, якими саме діями відповідач перешкоджає в цьому користуванні.

У відповідності до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Житлово-комунального підприємства "Галицьке"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КС Плюс" про усунення перешкод в користуванні майном, суд визнає не обґрунтованими, а отже такими, що до задоволення не підлягають.

Суд зазначає, що в силу положень статті 391 ЦК України, лише власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Суд звертає увагу на ту обставину, що житлові та нежитлові приміщення, що належать до комунальної власності міста Рівне знаходяться на балансі ЖКП "Галицьке".

Оскільки позивачем не надано суду доказів права власності (права володіння користування чи розпорядження) на майно - житлові та нежитлові будівлі комунальної власності міста Рівного на яких, за твердженням позивача, Товариством з обмеженою відповідальністю "КС Плюс" встановлено належні йому телекомунікаційні мережі та обладнання, в суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог Житлово-комунального підприємства "Галицьке" про усунення перешкод в користуванні майном.

За наведених обставин, суд вважає, що в позові слід відмовити.

Оскільки у позові відмовлено, понесені у справі судові витрати відповідно до статті 49 ГПК України слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 1, 12, 22, 32-34, 43, 49, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 04.08.2015 року.

Суддя Політика Н.А.

Віддруковано 3 примірники:

1- до справи;

2- позивачу рекомендованим (33028, м. Рівне, вул. Відінська, 40-А);

3- відповідачу рекомендованим (04213, м. Київ, вул. Прирічна, 25-А).