РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2015Справа №910/15125/15

За позовомКагарлицького міжрайонного прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кагарлицької міської ради
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Ема-Цемент»
простягнення 140258,04 грн.
Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від прокуратури: Літковець Ю.А. - представник на підставі посвідчення № 131878 від 02.02.2015;

від позивача: Будюк С.М. - представник за довіреністю № 758/02-44 від 24.06.2015;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

12.06.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Кагарлицького міжрайонного прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кагарлицької міської ради з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ема-Цемент» про стягнення 140258,04 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не виконані зобов'язання за договором № 3 від 28.03.2011 зі сплати пайового внеску на створення соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Кагарлика за лютий-квітень 2015 року, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ема-Цемент» заборгованість у розмірі 126000,00 грн. Крім того, Кагарлицьким міжрайонним прокурором Київської області заявлено до стягнення з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 14258,04 грн. за неналежне виконання грошового зобов'язання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2015 порушено провадження у справі № 910/15125/15 та справу призначено до розгляду на 10.07.2015.

03.07.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від прокуратури надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

08.07.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

10.07.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва прокуратурою було подано розгорнутий розрахунок пені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.07.2015 відкладено розгляд справи №910/15125/15 на 27.07.2015 у зв'язку з неявкою представника відповідача та невиконанням ним вимог ухвали суду.

В судове засідання з'явились 27.07.2015 представники прокуратури та позивача, надали усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 27.07.2015 не з'явився, витребувані судом докази не подав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про врученням поштового відправлення №219.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувається з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 27.07.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення прокурора та представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Кагарлицької міської ради від 28.02.2011 №58 «Про дозвіл на розробку проектно-кошторисної документації» Товариству з обмеженою відповідальністю «Ема-Цемент» вирішено надати дозвіл на розробку проектно-кошторисної документації помольної фабрики цементу за адресою: м. Кагарлик, вул. Фрунзе, 107 та зобов'язано відповідача у

10-денний термін укласти договір пайової участі замовника у розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Кагарлика відповідно до рішення Кагарлицької міської ради від 23.02.2006 №464 «Про порядок видачі технічних умов по пайовій участі замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури при будівництві об'єктів на території м. Кагарлика».

Судом встановлено, що між Кагарлицькою міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ема - Цемент» (замовник), відповідно до рішення Кагарлицької міської ради Київської області від 23.02.2006 №464-XXXXV-IV «Про порядок видачі технічних умов по пайовій участі замовників в розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури при будівництві об'єктів на території м. Кагарлика», укладено договір №3 від 28.03.2011 про пайову участь замовника у розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Кагарлика (надалі - Договір), за умовами якого замовник здійснює пайову участь у розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури

м. Кагарлика при будівництві помольної фабрики цементу по вул. Фрунзе, 107, м. Кагарлик Київської області.

Відповідно до декларації №КС5 про готовність об'єкта до експлуатації від 31.05.2012, остаточна вартість вихідного об'єкта складає 20 000 000,00 грн.

Пунктом 2.1 Договору сторони передбачили, що замовник перераховує суму пайової участі в розмірі 5% від вартості будівництва на рахунок цільового фонду розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міського бюджету, відкритий у відділенні Держказначейства.

В подальшому Додатковими угодами №1 від 08.11.2012 та №2 від 07.05.2013 до Договору сторони встановили, що замовник перераховує суму пайової участі в розмірі

1 000 000,00 грн., що становить 5% від вартості будівництва, вказаної в декларації про готовність об'єкта до експлуатації зареєстрованої 31.05.2012 №КС5, згідно додатку до додаткової угоди №1, затверджено графік платежів участі відповідача у розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Кагарлика у період з лютого 2013 року по лютий 2014 року.

11.02.2014 між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду №3 до договору, відповідно до якої встановлено новий графік платежів пайової участі відповідачем у розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Кагарлика, та погоджено, що згідно цієї угоди визнається таким, що втратив чинність графік платежів пайової участі відповідачем у розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Кагарлика від 08.11.2012.

Додатком №1 до Додаткової угоди №3 від 11.02.2014 затверджено графік внесення платежів відповідачем на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури

м. Кагарлика, відповідно до якого за травень 2014 року передбачено сплату Товариством з обмеженою відповідальністю «Ема-Цемент» грошових коштів у сумі 38 000,00 грн., а в подальшому по 42 000,00 грн. за кожний місяць за період з червня 2014 року по квітень 2015 року включно.

У зв'язку з невиконанням обов'язку з внесення платежів пайової участі позивач звертався до відповідача із претензіями №552/02-44 від 05.05.2015, №399/02-44 від 31.03.2015, №263/02-44 від 27.02.2015, які у відповідності до наявних в матеріалах справи рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень були отримані Товариством з обмеженою відповідальністю «Ема-Цемент» 12.05.2015, 06.04.2015, 05.03.2015 відповідно, проте залишені відповідачем без реагування.

Спір у даній справі виник внаслідок невиконання відповідачем свого обов'язку зі сплати платежів пайової участі за період з лютого 2015 року по квітень 2015 року за договором №3 від 28.03.2011 з урахуванням додаткових угод до нього, у зв'язку з чим у Товариства з обмеженою відповідальністю «Ема-Цемент» виникла заборгованість у розмірі 126 000,00 грн. Крім того, у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх грошових зобов'язань прокурор просить стягнути на користь позивача пеню у розмірі 14 258,04 грн.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до п. 7 ст. 27, п. 7 ч. 1 ст. 30, п. 4 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів міських рад належать повноваження щодо залучення на договірних засадах підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності до участі в комплексному соціально-економічному розвитку міста, координація цієї роботи на відповідній території, організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності.

Положеннями частинами 2 та 3 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

На виконання вказаних норм, Кагарлицькою міською радою Київської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ема-Цемент» було укладено Договір, за умовами якого відповідач повинен сплатити пайовий внесок у розмірі 1 000 000,00 грн. на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Кагарлика у зв'язку з будівництвом помольної фабрики цементу по вул. Фрунзе, 107, у м. Кагарлик Київської області.

Вказаний Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Прокурор та позивач вказують, що відповідачем обов'язки за Договором № 3 від 28.03.2011 належним чином не виконуються, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість по сплаті пайових внесків за лютий - квітень 2015 року.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовами Договору (в редакції Додаткової угоди №3 від 11.02.2014) передбачено обов'язок відповідача сплатити пайовий внесок шляхом здійснення платежів у відповідності до погодженого сторонами графіку, зокрема, у розмірі 42 000,00 грн. за кожний місяць у період з лютого 2015 року по квітень 2015 року.

Відповідач доказів здійснення проплат на виконання графіку платежів пайової участі Товариства з обмеженою відповідальністю «Ема-Цемент» у розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Кагарлика згідно з Договором суду не надав.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відтак, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог прокурора та наявність у відповідача заборгованості у розмірі 126 000,00 грн. з оплати пайової участі за лютий, березень, квітень 2015 року за Договором № 3 від 28.03.2011, у зв'язку з чим позовні вимоги Кагарлицького міжрайонного прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кагарлицької міської ради в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ема-Цемент» суми основного боргу у розмірі 126000 грн. 00 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, прокурором заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 14258,04 грн. у зв'язку з невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «Ема-Цемент» свого обов'язку зі сплати частин пайового внеску за лютий, березень, квітень 2015 року (а саме: 6801 грн. 61 коп. пені, нарахованої за період з 01.03.2015 по 08.06.2015 за прострочення платежу за лютий 2015 року; 4763 грн. 83 коп. пені, нарахованої за період з 01.04.2015 по 08.06.2015 за прострочення платежу за березень 2015 року; 2692 грн. 60 коп. пені, нарахованої за період з 01.05.2015 по 08.06.2015 за прострочення платежу за квітень 2015 року).

Судом встановлено, що відповідач обов'язку по сплаті грошових коштів у визначений строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Умовами п. 3.1 Договору сторони визначили, що за порушення строків внесення платежів замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної суми за кожний день прострочення.

З вказаного пункту Договору вбачається, що сторонами погоджено порядок нарахування та розмір пені, однак не визначено строк, протягом якого вона нараховується, відтак застосуванню підлягає частина 6 статті 232 Господарського кодексу України, відповідно до якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Суд, керуючись наведеними приписами законодавства, здійснив перерахунок заявленої до стягнення пені у відповідності до заявлених прокурором періодів, та за відсутності правових підстав для виходу за межі позовних вимог, прийшов до висновку, що вимога прокурора про стягнення з відповідача пені у розмірі 14 258,04 грн. підлягає задоволенню.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ема-Цемент» на користь Кагарлицької міської ради Київської області заборгованості у розмірі 126 000,00 грн. та пені у розмірі 14 258,04 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до частини 3 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 4.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, господарський суд у разі повного або часткового задоволення позову (скарги) стягує судовий збір з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам), якщо він не звільнений від сплати судового збору; у разі ж повної або часткової відмови в позові судовий збір стягується з визначеного прокурором позивача (так само повністю або пропорційно задоволеним вимогам), за винятком випадків, коли останнього звільнено від сплати судового збору, та коли позивачем у справі є сам прокурор. Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в доход державного бюджету України у розмірі, визначеному згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір", виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня того календарного року, в якому відповідна заява або скарга подавалася до суду.

Згідно з пунктом 2 частиною 2 статті4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 2 відсотків ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальної заробітної плати у місячному розмірі.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", з 1 січня 2015 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1218 грн.

Нормами частини 11 статті 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору звільняються органи прокуратури - при здійсненні представництва інтересів громадян або держави в суді.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що позовні вимоги Кагарлицького міжрайонного прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кагарлицької міської ради задоволені у повному обсязі, судовий збір в розмірі 2805 грн. 16 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч.ч. 1, 3 ст. 49, ст.ст. 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ема-Цемент» (01011, м. Київ, вул. Рибальська, буд. 13; ідентифікаційний код 37194206) на користь Кагарлицької міської ради (09200, Київська обл., м. Кагарлик, вул. Якіра, буд. 1; ідентифікаційний код 04054613) заборгованість у розмірі 126 000 (сто двадцять шість тисяч) грн. 00 коп., пеню у розмірі 14 258 (чотирнадцять тисяч двісті п'ятдесят вісім) грн. 04 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ема-Цемент» (01011, м. Київ, вул. Рибальська, буд. 13; ідентифікаційний код 37194206) в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2 805 (дві тисячі вісімсот п'ять) грн. 16 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 03.08.2015

Суддя І.М. Отрош