Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

Іменем України

від « 28» липня 2015 року у справі №927/892/15

Господарським судом Чернігівської області у складі судді Оленич Т.Г. розглянуто у відкритому судовому засіданні справу №927/892/15

за позовом: Комунального підприємства житлово-експлуатаційної контори

«Північна», вул. Космонавтів, 43, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600

до відповідача: Комунального підприємства «Ніжинське муніципальне підприємство

з благоустрою», вул. Чернігівська, 128, м. Ніжин, Чернігівська область,

16600

про стягнення 29015грн.66коп.

за участю представників сторін:

від позивача: Йовси Л.А. - економіста, довіреність №245 від 13.07.2015

від відповідача: не з'явився

В судовому засіданні, яке відбулось 28.07.2015, на підставі ч.2 ст.85 Господарського процесуального кодексу України проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача 17799грн.60коп. боргу по оплаті послуг зі збирання побутових відходів і міського сміття, 1057грн.96коп. пені, нарахованої за період з 01.06.2014 по 31.12.2014, 512грн.30грн. трьох процентів річних, нарахованих за період з 01.06.2014 по 01.06.2015, 9645грн.80коп. інфляційних нарахувань, обчислених за період з червня 2014 року по квітень 2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язання в частині оплати послуг, наданих позивачем на підставі договору субпідряду №6 від 05.05.2014, та визначених в актах прийняття виконаних підрядних робіт за травень 2014 року та за червень 2014 року.

Відповідач письмового відзиву на позов не надіслав. В силу ст.75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

В судовому засіданні, яке відбулось 28.07.2015, прийняв участь представник позивача.

Представник відповідача в засідання господарського суду не з'явився, хоча відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення адресату. Про поважність причин неявки представника відповідач суд не повідомив. Клопотань процесуального характеру на час слухання справи від відповідача не надходило.

Враховуючи, що явка представника відповідача не визнавалась господарським судом обов'язковою, тому відповідно до ст.22 Господарського процесуального кодексу України участь в господарських засіданнях є правом сторони, яке вона реалізовує на власний розсуд та яким відповідач не скористався. Враховуючи, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи, з метою уникнення затягування вирішення спору, суд приходить до висновку про можливість здійснення розгляду справи по суті за відсутності представника відповідача в засіданні господарського суду за наявними у справі матеріалами.

У зв'язку із задоволенням клопотання позивача про відмову від здійснення технічної фіксації судового процесу, засідання господарського суду по розгляду даної справи проведені без фіксації технічними засобами. Хід судового процесу відображено у протоколах судових засідань.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши в ході розгляду справи по суті пояснення та доводи представника позивача, з'ясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору, перевіривши їх доказами, суд ВСТАНОВИВ:

05 травня 2014 року між Комунальним підприємством житлово-експлуатаційною контрою «Північна» (позивач у справі, субпідрядник за договором) та Комунальним підприємством «Ніжинське муніципальне підприємство з благоустрою» (генеральний підрядник за договором, відповідач у справі) укладено договір субпідряду №6 (далі за текстом рішення - договір субпідряду), за умовами якого відповідач замовляє, а позивач виконує роботи по наданню послуг зі збирання побутових відходів і міського сміття на додаткових територіях.

Як вбачається із п.1.1. договору субпідряду цей договір укладений на виконання до договору №2 від 13 лютого 2014 року, укладеного між Управлінням житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради (замовник) і комунальним підприємством «Ніжинське муніципальне підприємство з благоустрою» щодо надання послуг з видалення твердих відходів.

Відповідно до п.2.1. договору субпідряду вартість робіт по даному договору становить 17800,00грн.

В розділі 3 договору субпідряду сторони узгодили умови оплати та встановили, що розрахунки за виконані роботи з субпідрядниками здійснюються генпідрядником безпосередньо на розрахунковий рахунок субпідрядника (п.3.1). Розрахунок за виконані роботи проводиться на підставі документів про обсяги виконаних робіт та їх вартість. Документи про виконані роботи та їх вартість складаються і підписуються субпідрядником та передаються генеральному підряднику. Генеральний підрядник перевіряє ці документи і в разі відсутності зауважень підписує їх та оплачує дані роботи (п.3.2.). Розрахунок за виконані роботи проводиться генеральним підрядником по фактичних витратах, згідно форми Ф-3 після підписання акту виконаних робіт (п.3.3.). Генеральний підрядник проплачує за виконані роботи субпідряднику при фактичному надходженню коштів на власний рахунок (п.3.5.).

Згідно із п.8.4. договору субпідряду договір діє з « 05» травня 2014 року по « 30» червня 2014 року і набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим, якщо за місяць до закінчення дії договору однією із сторін не буде заявлено про відмову від договору або його перегляд.

Як вбачається з наданого до матеріалів справи примірника договору субпідряду №6 від 05.05.2014, останній підписаний сторонами та скріплений їх печатками, що за умовами цього договору свідчить про набрання ним чинності.

Доказів розірвання або визнання недійсним вказаного договору в судовому порядку на час розгляду даної справи сторонами не надано, а тому в силу ст.629 Цивільного кодексу України договір субпідряду №6 від 05.05.2014 є обов'язковим для виконання сторонами, що також не оспорювалось жодною із сторін в ході розгляду справи.

Аналіз змісту договору №6 від 05.05.2014 свідчить, що у зв'язку з його укладенням між сторонами виникли правовідносини підряду, які регулюються нормами §1 глави 61 Цивільного кодексу України.

За приписами ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

До відносин, що виникли між сторонами у справі на підставі договору субпідряду №6 від 05.05.2014 також застосовуються загальні положення договору підряду.

На виконання договору субпідряду позивачем виконано роботи по збиранню побутових відходів і міського сміття загальною вартістю 17799грн.60коп., що підтверджується актом б/н від 30.05.2014 приймання виконаних підрядних робіт за травень 2014 року (форма №КБ-2в) на суму 9399грн.60коп., актом б/н від 30.06.2014 приймання виконаних підрядних робіт за червень 2014 року (форма №КБ-2в) на суму 8400грн., а також довідкою б/н від 30.05.2014 про вартість виконаних підрядних робіт за травень 2014 року (форма №КБ-3) та довідкою б/н від 30.06.2014 про вартість виконаних підрядних робіт за червень 2014 року (форма №КБ-3).

Акт б/н від 30.05.2014 приймання виконаних підрядних робіт приймається судом як доказ виконання робіт на підставі договору №6 від 05.05.2014, оскільки сторонами не надано доказів укладення між сторонами договору №6 від 15.05.2014, на який міститься посилання в цьому акті, та як повідомлено представником позивача в судовому засіданні зазначення у акті б/н від 30.05.2014 приймання виконаних підрядних робіт підставою виконання робіт договору №6 від 15.05.2014 є технічною опискою.

Згідно з ч.1 ст.853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Підписання відповідачем вищевказаних актів та довідок розцінюється судом як прийняття виконаних позивачем робіт, погодження з їх якістю, обсягом та вартістю, що, в свою чергу, підтверджує факт належного виконання позивачем взятих на себе за договором зобов'язань.

Факт виконання позивачем робіт у визначеному в акті обсязі та належної якості в ході розгляду даної справи відповідачем також не оспорювався.

Відповідно до ст.854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, достроково.

Аналіз змісту договору субпідряду свідчить, що ним не передбачена попередня оплата виконуваної роботи або окремих її етапів, а також інший строк оплати робіт. Відтак суд доходить висновку, що виконані позивачем роботи мали бути оплачені відповідачем після їх здачі, тобто роботи, визначені в акті приймання виконаних підрядних робіт за травень 2014 року - 30.05.2014, а роботи, визначені в акті приймання виконаних підрядних робіт за червень 2014 року - 30.06.2014.

За повідомленням позивача відповідач виконані роботи не оплатив, внаслідок чого станом на день подання позову за ним рахується борг у сумі 17799грн.60коп., який позивач просить стягнути з останнього в судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідач в ході розгляду даної справи не надав суду доказів оплати повністю або частково робіт, визначених в актах приймання виконаних підрядних робіт за травень, червень 2014 року.

В силу ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань.

За змістом ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 Цивільного кодекс України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки на момент звернення позивача до суду з даним позовом строк виконання зобов'язання з оплати робіт сплив, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено умови договору в частині своєчасної оплати робіт, в зв'язку з чим заявлені до стягнення 17799грн.60коп. неоплаченої вартості робіт за своєю правовою природою є боргом. Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання відповідачем зобов'язання з оплати робіт виконаних позивачем на підставі договору субпідряду №6 від 05.05.2014 та визначених в актах приймання виконаних робіт за травень, червень 2014 року, на момент прийняття рішення доказів погашення заборгованості по оплаті робіт відповідач суду не представив, а тому вимога про стягнення з відповідача 17799грн.60коп. є правомірною та задовольняється судом в повному обсязі.

Відповідно до п.6.2. договору субпідряду при порушені умов договору до сторін застосовуються штрафні санкції в розмірі не нижчому за облікові ставки Національного банку України.

З посиланням на вказану умову договору позивач просить стягнути з відповідача 1057грн.96коп. пені, нарахованої за період з 01.06.2014 по 31.12.2014.

Відповідно до ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Господарським законодавством не визначається поняття «пеня», а тому, враховуючи, що позивачем заявляються вимоги, зокрема, щодо стягнення пені, судом застосовуються положення Цивільного кодексу України, якими визначаються пеня як вид неустойки.

В силу ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою, поняття якої наведено у ч.1 ст.549 цього Кодексу. Так, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно із ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 548 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

В силу ст.547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Як вбачається із змісту договору субпідряду №6 від 05.05.2014, в ньому відсутня умова про забезпечення виконання зобов'язання пенею. Пункт 6.2. цього договору не може бути розцінений судом як умова про забезпечення виконання зобов'язання пенею, оскільки в ньому загально прописано про застосування штрафних санкцій при порушенні умов договору без визначення конкретного їх виду, зокрема пені.

Доказів укладення окремого правочину щодо забезпечення виконання зобов'язань за договором субпідряду №6 від 05.05.2014 пенею в ході розгляду справи сторонами суду не надано.

Таким чином суд доходить висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача пені за порушення виконання зобов'язання за договором субпідряду №6 від 05.05.2014, а тому у задоволенні вказаної вимоги має бути відмовлено повністю.

Згідно із ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З посиланням на вказану норму закону позивач просить стягнути з відповідача 512грн.30грн. трьох процентів річних, нарахованих за період з 01.06.2014 по 01.06.2015, 9645грн.80коп. інфляційних нарахувань, обчислених за період з червня 2014 року по квітень 2015 року.

В ході перевірки правильності обчислення інфляційної складової боргу та трьох процентів річних, судом встановлено, що розрахунок здійснений з урахуванням вимог норм матеріального права та арифметично вірно.

Враховуючи, що факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання підтверджується матеріалами справи, вимоги позивача про стягнення з відповідача трьох процентів річних та інфляційних нарахувань підлягають задоволенню в повному обсязі.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача належить стягнути 17799грн.60коп. боргу, 512грн.30грн. трьох процентів річних та 9645грн.80коп. інфляційних нарахувань.

Відповідно до ч.1 ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається судом на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 2000грн. витрат на правову допомогу. На підтвердження понесення ним вказаних витрат позивачем надано суду договір №18/05-15 від 18.05.2015 про надання юридичних послуг, акт №05-15 від 18.05.2015 здачі-приймання наданих послуг по договору №18/05-15 від 18.05.2015 про надання юридичних послуг, платіжне доручення №50 від 18.05.2015 про сплату 2000грн. за надані юридичні послуги.

Згідно зі ст.44 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані з оплатою послуг адвоката, віднесені до судових витрат та підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи в порядку ч.5 ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

Надаючи офіційне тлумачення положень ч.1 ст.59 Конституції України, ч.1 ст.44 Господарського процесуального кодексу України в аспекті конституційного звернення Приватного малого підприємства фірми «Максима» щодо можливості віднесення до судових витрат сум, сплачених юридичною особою за послуги, надані їй в господарському судочинстві іншим, ніж адвокат, фахівцем у галузі права, Конституційний Суд України вирішив, що положення частини першої статті 44 Господарського процесуального кодексу України, згідно з яким до судових витрат віднесені, зокрема, витрати, пов'язані з оплатою послуг адвоката, у контексті статті 59 Конституції України потрібно розуміти так, що до складу судових витрат на юридичні послуги, які підлягають відшкодуванню юридичній особі у господарському судочинстві, належать суми, сплачені такою особою, якщо інше не передбачено законом, лише за послуги адвоката (рішення від 11.07.2013 №6-рп/2013 у справі №1-4/2013).

За змістом ст.28 Господарського процесуального кодексу України справи юридичних осіб у господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Представництво інтересів юридичних осіб у господарському суді здійснюють керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, а також особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації, а також адвокати.

В силу ч.7 ст.28 Господарського процесуального кодексу України повноваження адвоката як представника можуть також посвідчуватися ордером, дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором. До ордеру обов'язково додається витяг з договору, у якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. Витяг засвідчується підписом сторін договору.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За змістом ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договором про надання правової допомоги є домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Тобто однією із сторін договору про надання правової допомоги, на яку покладається обов'язок здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги є адвокат, адвокатське бюро чи адвокатське об'єднання.

Аналіз змісту наданого позивачем договору №18/05-15 від 18.05.2015 про надання юридичних послуг свідчить, що він укладений не з адвокатом, адвокатським бюро чи адвокатським об'єднанням, як того вимагає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а з фізичною особою-підприємцем Кочмарьовою Тетяною Сергіївною.

Тобто, як вбачається із преамбули договору №18/05-15 від 18.05.2015 про надання юридичних послуг у відносинах, які виникли з позивачем на його підставі, вказана особа діє не як адвокат, а як фізична особа-підприємець, що є платником єдиного податку (3-я група, 4%), зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 16.01.2002р., номер запису 0004503, ідентифікаційний номер , яка надає юридичні послуги.

У зв'язку з цим витрати, які понесенні позивачем на юридичні послуги, надані фізичною особою-підприємцем Кочмарьовою Т.С. на підставі договору №18/05-15 від 18.05.2015 про надання юридичних послуг, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.193, 230 Господарського кодексу України, ст.530, 546, 547, 548, 549, 610, 612, 625, 629, 837, 853, 854 Цивільного кодексу України, ст.22, 28, 32, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Ніжинське муніципальне підприємство з благоустрою», Чернігівська область, м.Ніжин, вул.Чернігівська, 128 (ідентифікаційний код 30046479, р/р 2907 філія Чернігівське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 353553) на користь Комунального підприємства житлово-експлуатаційної контори «Північна», Чернігівська область, м.Ніжин, вул.Космонавтів, 43 (ідентифікаційний код 34644738, р/р 7253 філія Чернігівське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 353553) 17799грн.60коп. боргу, 9645грн.80коп. інфляційних нарахувань, 512грн.30коп. трьох процентів річних та 1760грн.38коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Повне рішення складено та підписано 31 липня 2015 року

Суддя Т.Г. Оленич