ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2015 р. Справа № 923/876/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Ярошенко В.П. при секретарі Борхаленко О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Миколаїв

до: Державного підприємства "Підприємство Північної виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Херсонській області (№90)", м. Херсон

про стягнення 22 132 грн. 63 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - адвокат Грибонос В.В., договір від 22.05.2015 р.

від відповідача - уповноважена особа ОСОБА_3 довір. від 19.06.2015 р.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Державного підприємства "Підприємство Північної виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Херсонській області (№90)" (відповідач) основної заборгованості в розмірі 8300 грн., 3% річних в розмірі 1334,52 грн., 12498,11грн. інфляційних втрат та судові витрати.

Від представника позивача у порядку ст. 22 ГПК України 12.06.2015 р. було подано детальний розрахунок позовних вимог, який фактично є заявою про зменшення позовних вимог, за якою позивач просив стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 8300 грн., 3% річних в розмірі 724,68 грн., 6654,17 інфляційних втрат. Оскільки вищевказана заява не суперечить законодавству, не зачіпає інтересів інших осіб і не порушує охоронювані законом їх права, суд прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи вищезазначену заяву позивача.

З огляду на викладене, має місце нова ціна позову 15678грн. 85коп. - в межах якої вирішується спір.

Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, обґрунтовуючи їх вимогами ст. 193 ГК України, ст.ст. 525, 526, 530, 625 ЦК України, 1, 2, 12, 54, 55 ГПК України.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в частині стягнення суми основного боргу, просив припинити провадження по справі в цій частині, оскільки 10.06.2015 р. заборгованість за надані послуги погашена в повному обсязі. У задоволенні решти позовних вимог просив відмовити, оскільки відсутні правові підстав для їх задоволення.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані до справи докази, заслухавши представників сторін, суд, -

в с т а н о в и в:

Між сторонами 31.07.2012 р. був укладений договір про надання транспортних послуг № 31/07 (далі Договір), за умовами якого (п. 1.1.) позивач забезпечує надання транспортних послуг відповідачу, а відповідач здійснює оплату за надання транспортних послуг на підставі підписаних сторонами актів виконаних робіт та виставлених рахунків.

Відповідно до п. 3.1. Договору сторони погодили, що розрахунок за надання транспортних послуг здійснюється шляхом перерахування замовником грошових коштів на рахунок виконавця, протягом 5 робочих днів з дня підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг, можлива попередня оплата.

Факт належного виконання позивачем умов договору підтверджується Актами №ОУ-0000010 від 02.08.2012 р. на суму 1920 грн., № ОУ-0000011 від 13.08.2012 р. на суму 2070 грн., № ОУ-0000012 від 11.09.2012 р. на суму 7680 грн., № ОУ-0000013 від 13.09.2012 р. на суму 1920 грн., № ОУ-0000014 від 17.09.2012 р. на суму 3840 грн., № ОУ-0000015 від 21.09.2012 р. на суму 1920 грн., № ОУ-0000016 від 26.09.2012 р. на суму 1920 грн., № ОУ-0000017 від 10.12.2012 р. на суму 5760 грн., які містяться в матеріалах справи.

В порушення умов правочину та норм законодавства, відповідач, не виконав вимоги договору в повному обсязі, у зв'язку з чим, має заборгованість перед позивачем в розмірі 8300 грн.

Аналіз правовідносин, які існували між сторонами свідчить, що за своєю юридичною природою між ними укладено договір про надання послуг, згідно до приписів статті 901 Цивільного кодексу України, за яким одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України одностороння відмова від виконання умов договору не допускається, а тому несплата відповідачем заборгованості є порушенням господарських зобов'язань за вказаним договором.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем 10.06.2015 р. платіжним дорученням № 220 сплачено борг у розмірі 8300,00 грн. (а.с.81).

Таким чином, враховуючи викладене, в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 8300,00 грн., провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, за відсутністю предмету спору.

У відповідності до п.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував відповідачу збитків від інфляції в розмірі 6654,17 грн. та 3% річних в сумі 724,68 грн.

Суд за допомогою методики визначеної у програмно-технічному комплексі "Ліга-Закон" перевірив розрахунок нарахованих відповідачу збитків від інфляції і 3% річних та встановив, що він здійснений позивачем арифметично та методологічно вірно.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних в сумі 724,68 грн. та втрат від інфляції в сумі 6654,17 грн.

Судові витрати по сплаті 1827 грн. судового збору відповідно 49 ГПК України відносяться на відповідача, оскільки суму основного боргу в сумі 8300грн. ним сплачено після порушення провадження у справі.

Щодо стягнення судових витрат на оплату правової допомоги у сумі 5000,00 грн. та 195,00грн. на пальне, суд зазначає наступне.

Приписами ст. 49 ГПК України врегульовано, що суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" роз'яснено, що розподіл сум інших, крім судового збору, судових витрат здійснюється за загальними правилами частини п'ятої статті 49 ГПК, тобто при задоволенні позову вони покладаються на відповідача, при відмові в позові - на позивача, а при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За тими ж правилами здійснюється й розподіл сум цих витрат у розгляді господарським судом апеляційних і касаційних скарг.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар - є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При вирішенні питання про розмір суми, яка підлягає відшкодуванню стороні за послуги адвоката, має бути врахована як ціна позову, яку вказав позивач у позовній заяві, так і критерії об'єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.

Згідно ст. 12 Закону оплата праці адвоката провадиться на підставі угоди між громадянином чи юридичною особою та адвокатським об'єднанням або адвокатом.

Судом встановлено, що 22.05.2015 р. між ФОП ОСОБА_1 та адвокатом Грибонос В.В., який має свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю № 694 від 24.09.2011 р., укладено угоду про надання правової допомоги.

Пунктом 3.1. договору про надання правової допомоги сторони погодили, що гонорар адвоката становить 5000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 28.07.2015р. сплачено адвокату суму за надання адвокатських послуг у розмірі 5000,00 грн., що підтверджується квитанцією від 28.07.2015 р.

Водночас, доказів, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 5000,00 грн. позивачем не надано.

Немає доказів того, які саме послуги, пов'язані з розглядом справи у суді, були надані адвокатом Грибонос В.В., скільки часу було витрачено ним на надання таких послуг тощо.

Суд зазначає, що в силу вимог ст. 44 Господарського процесуального кодексу України до судових належать виключно витрати пов'язані з розглядом справи (судовий збір, витрати на проведення експертизи, адвокатські послуги). При цьому, такі витрати мають бути підтверджені у загальному порядку (ст. 33 ГПК України).

Судом встановлено, що участь адвоката Грибоноса В.В. у даній справі підтверджується лише зафіксованою у протоколах явкою у двох судових засіданнях. Інших доказів надання цим адвокатом послуг відповідачу, пов'язаних з даною справою, як вже було зазначено вище, ні адвокатом, ні позивачем не надано.

За встановлених обставин, суд вважає правомірним зменшити відшкодування витрат на послуги адвоката до 2500,00 грн.

Крім того, не підлягають задоволенню вимоги щодо витрат на пальне в розмірі 195,00 грн., оскільки позивачем на підтвердження цього факту надано лише чек з вказаною сумою, однак з вищевказаного чеку не вбачається, що витрачене пальне (10літр) пов'язано з розглядом даної справи.

Керуючись п. 1-1 ст. 80, ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Підприємство Північної виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Херсонській області (№90)" (73000, м. Херсон, вул. Некрасова, 234, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (54000, АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) 3 % річних в сумі 724,68 грн., втрати від інфляції в сумі 6654,17 грн., 2500,00 грн. судових витрат за послуги адвоката та 1827,00 грн. судового збору.

3. Провадження у справі в частині стягнення 8300,00 грн. припинити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 31.07.2015р.

Суддя В.П.Ярошенко