ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

30.07.2015р. Справа № 917/832/15

по заяві Селянського (фермерського) господарства "Влада" про надання відстрочки виконання рішення суду від 02.06.2015 року у справі № 917/832/15

за позовом Прокурора Гребінківського району Полтавської області (вул. Петровського, 16,Гребінка,Гребінківський район, Полтавська область,37400)в інтересах держави в особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (вул. Олени Теліги, 8, кімн. 58-А, 59, м. Київ, 04112) в особі Полтавського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств ( вул. Міщенка, 2, кімн. 69, 45, м. Полтава, 36011)

до Селянського (фермерського) господарства "Влада", с.Тополеве, Гребінка, Гребінківський район, Полтавська область,37400

про стягнення 8 496,99 грн.

Суддя Тимощенко О.М.

Представники:

від позивача (стягувача): Віхоть Н.В. дов. №11 від 31.03.2015 року

від прокуратури: Криченко І.О. посвідчення №033632 від 2.05.2015 року

від відповідача (заявника, боржника): не з'явились

Обставини справи: розглядається заява Селянського (фермерського) господарства "Влада" про надання відстрочки виконання рішення суду від 21.05.2015 року у справі № 917/832/15 до 30.10.2015 року.

Заявник (відповідач, боржник в судове засідання не з'явився. Ухвала суду яка направлялася заявнику (відповідачу, боржнику) на адресу: с. Тополеве, Гребінківський район, Полтавська область,37400, повернулась до суду з відміткою поштового відділення "організація в селі Тополеве не існує".

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 23.03.2015 року місцем знаходження відповідача є: с. Тополеве, Гребінківський район, Полтавська область,37400, тобто адреса, зазначена у позовній заяві та в заяві про надання відстрочки, на яку і здійснювалось направлення ухвали суду від 20.07.2015 року.

Відповідно до ч.3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою судом стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців) і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи наведене суд вважає відповідача належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання і розглядає заяву про надання відстрочки виконання рішення суду по справі №917/832/15 за наявними матеріалами. Крім того, ухвала суду про прийняття заяви відповідача до розгляду, в якій вказано дату і час розгляду заяви, розміщена судом в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Представник позивача (стягувача) та представник прокуратури в судовому засіданні усно проти надання відстрочки заперечували.

Розглянувши матеріали справи та поданої заяви, суд встановив:

02.06.2015 року господарським судом Полтавської області по справі №917/832/15 було прийнято рішення про задоволення позовних вимог Прокурора Гребінківського району Полтавської області в інтересах держави в особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в особі Полтавського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств та стягнуто з Селянського (фермерського) господарства "Влада" на користь Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в особі Полтавського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств 8000,00 грн. заборгованості по наданій поворотній фінансовій підтримці (допомозі).

03.06.2015 року господарським судом Полтавської області по справі №917/832/15 було прийнято додаткове рішення про стягнення з Селянського (фермерського) господарства "Влада" до Державного бюджету України 1 827,00 грн. судового збору.

20.07.2015 року господарським судом Полтавської області на виконання рішення господарського суду Полтавської області від 02.06.2015 року та додаткового рішення від 03.06.2015 року по справі №917/832/15 було видано відповідні накази.

15.06.2015 року до суду надійшла заява відповідача, в якій він просить суд надати відстрочку виконання рішення від 02.06.2015 року у справі № 917/832/15 до 30.10.2015 року.

В обґрунтування заяви відповідач посилається на те, що він на сьогоднішній день знаходиться у скрутному фінансовому становищі, сплата заборгованості за рішенням суду на даний момент може призвести до зупинки діяльності підприємства відповідача.

При розгляді заяви суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Як зазначено у п. 7.1.1. Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення, відповідно до 7.2. Постанови можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, в основу ухвали про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення.

На думку суду, викладені в заяві обставини не є винятковими та такими, що роблять неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів неможливості виконання рішення суду, не враховані матеріальні інтереси позивача, його фінансовий стан. Тяжкий фінансовий стан відповідача не є винятковим випадком у розумінні ст. 121 ГПК України та підставою для надання відстрочки.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 № 475/97-ВР). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Суд також бере до уваги те, що п. 1 ст. 6 §1 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року по справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду".

В зв'язку з тим, що відстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при її наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість її надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки виконання судового рішення.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, не своєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути оправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі оправданої затримки виконання рішення суду залежить зокрема від складності виконавчого провадження, суми та характеру що визначено судом.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом'якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на то мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Доказів наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, відповідачем (заявником) суду не надано.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на зазначене, заява Селянського (фермерського) господарства "Влада" про надання відстрочки виконання рішення задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 86, 121 Господарського процесуального Кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні заяви Селянського (фермерського) господарства "Влада" про відстрочку виконання рішення суду від 02.06.2015 року у справі 917/832/15.

Суддя Тимощенко О.М.