РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2015Справа №910/10298/15

За позовомпублічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк»
До відповідачатовариства з обмеженою відповідальність «М.М.Д.»
Третя особана стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог не предмет спору, Масол Ігор Віталійович
Простягнення 1577213,64 грн.

Суддя Ковтун С.А.

Представники учасників процесу:

від позивача Демченко О.В. (за дов.)

від відповідача Верхотуров О.О. (за дов.)

від третьої особи не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду міста Києва звернулося публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») з позовом до товариства з обмеженою відповідальність «М.М.Д.» (далі - ТОВ «М.М.Д.») про стягнення за кредитним договором № 36 від 23.02.2,64 грн., з яких: 1500000,00 грн. заборгованість по кредиту, 73674,66 грн. заборгованість за відсотками, 1446,88 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів, 165,34 грн. 3% річних, 1926,76 грн. інфляційних.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором.

Ухвалою суду від 24.04.2015 порушено провадження у справі № 910/10298/15.

Ухвалою суду від 08.06.2015 продовжено строк вирішення спору на п'ятнадцять днів.

Відповідач у поданому суду відзиві позовні вимоги відхилив у повному обсязі, зазначивши, що вимоги позивача були задоволені у повному обсязі за рахунок застави, шляхом прийняття у власність майнових прав на грошові кошти в сумі 2500000,00 грн. на підставі пунктів 4.1, 4.2, 4.3, 4.3.1 договору застави майнових прав № 26-З-2011 від 21.03.2011, який укладений між публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» та Масолом Ігорем Віталійовичем (заставодавцем), та пунктів 1.2, 1.3 договору про відступлення права вимоги № 36-У-2011 (з відкладальною обставиною) від 21.03.2011.

Ухвалою суду від 09.07.2015 залучено до участі у справі як третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог не предмет спору, Масола Ігоря Віталійовича. Третя особа у поданих суду поясненням позовні вимоги відхилила з тих же підстав, що і відповідач.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

23.02.2005 між публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» (кредитодавцем) та товариством з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Росток-СД» (позичальником) укладено кредитний договір № 36 з наступними змінами та доповненнями до нього (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого кредитодавець зобов'язався надати позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього, що складають невід'ємну частину договору (п.1.1), кредит надається у формі поновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом в сумі 1500000,00 грн. (п.1.1.1), термін користування кредитом до 16-00 21.02.2006 (п.1.1.2), процентна ставка за користування кредитом 20 % річних (п.1.1.3).

В подальшому додатковими угодами до Кредитного договору сторони змінювали строк повернення кредиту та інші умови договору.

Додатковою угодою №12 від 18.06.2009 сторони Кредитного договору домовились здійснити заміну позичальника - ТОВ «Росток-СД» шляхом переведення боргу на нового боржника - товариство з обмеженою відповідальністю «М.М.Д.», та визначили новий термін остаточного повернення кредиту до 19 лютого 2010 року включно.

В подальшому договорами про внесення змін до Кредитного договору сторони неодноразово змінювали термін повернення кредиту, процентну ставку та інші умови договору.

Договором № 17 від 21.03.2010 про внесення змін до Кредитного договору сторони погодили процентну ставку за користування кредитом на рівні 17,75%, а договором про внесення змін № 22 від 20.06.2014 сторони домовились визначити термін остаточного повернення кредиту - 19 червня 2015 року включно.

Згідно п. 7.4 кредитного договору (в редакції, яка викладена в додатковій угоді № 12 від 18.06.2009), цей договір набирає чинності з дати його укладання та діє до повного виконання сторонами прийнятих на зобов'язань.

Пунктом 1.3 Кредитного договору визначено, що застава виступає забезпеченням виконання позичальником своїх зобов'язань щодо повере6нння кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат.

Умови передачі майна в заставу та звернення стягнення на заставлене майно регулюються нормами чинного законодавства і відповідним договором застави/поруки/іпотеки (п. 1.3.2 Кредитного договору).

21.03.2011 між банком (заставодержателем) та громадянином України - Масолом Ігорем Віталійовичем (заставодавцем) укладено договір застави майнових прав № 36-З-2011 (далі - договір застави).

Відповідно до умов договору застави, в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором заставодавець надав заставодержателю в заставу майнові права, які полягають в праві вимоги на грошові кошти в сумі 2500000,00 грн., що знаходяться на вкладному рахунку № 257, відкритому у ПАТ ВіЕйБі Банк, та належать заставодавцю на підставі договору банківського вкладу «Строковий» № 216755/2011 (в національній валюті України) від 21 березня 2011 року (далі - договір банківського вкладу), укладеного між ПАТ ВіЕйБі Банк та заставодавцем.

Як передбачено пунктом 4.3. договору застави, здійснюючи позасудове звернення стягнення та реалізацію майнових прав, що є предметом застави, заставодержатель вправі задовольнити свої вимоги за рахунок предмету застави такими способами на свій вибір: звернути стягнення на предмет застави в позасудовому порядку шляхом прийняття у власність відступлених майнових прав в порядку, передбаченому чинним законодавством про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, цим договором та договором відступлення права вимоги (п.4.3.1); на підставі ст.1071 Цивільного кодексу України банк має право здійснити договірне списання грошових коштів, розміщених на вкладному рахунку заставодавця відповідно до договору банківського вкладу та нарахованих на нього відсотків на свою користь та направити зазначені грошові кошти на погашення зобов'язань та витрат, передбачених п.1.1. цього договору застави. Заставодавець цим доручає заставодержателю здійснювати зазначене договірне списання грошових коштів зокрема з вкладного рахунку заставодавця №257, відкритому у ПАТ ВіЕйБі Банк (п.4.3.2). Сума договірного списання визначається заставодержателем, виходячи з розміру його вимог, забезпечених заставою за цим договором застави. Право заставодержателя на договірне списання виникає в момент виникнення у нього права звернення стягнення на предмет застави.

21.03.2011 за договором про відступлення права вимоги № 36-У-2011 (з відкладальною обставиною) громадянин України - Масол Ігор Віталійович (кредитор), керуючись ст.ст. 212, 512-519 Цивільного кодексу України, відступив публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський акціонерний банк» (новому кредитору) право вимоги (з відкладальною обставиною) на грошові кошти у сумі 2500000,00 грн. за договором банківського вкладу «Строковий» №216755/2011 (в національній валюті України) від 21 березня 2011 року, укладеному між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та Масолом Ігорем Віталійовичем (п.1.1).

Згідно п. 1.2 договору про відступлення права вимоги відкладальною обставиною в розумінні цього договору є невиконання ТОВ «М.М.Д.» зобов'язань по кредитному договору № 36 від 23.02.2005, укладеному між ПАТ «ВіЕйБі Банк» і ТОВ «М.М.Д.» (позичальником) та/або заставодавцем по договору застави майнових прав №36-З-2011 від 21.03.2011.

Пунктом 1.3 договору відступлення передбачено, що з моменту настання відкладальної обставини, зазначеної в п. 1.2. договору відступлення права вимоги, до нового кредитора (ПАТ «ВіЕйБі Банк») переходить право вимоги, що належить кредитору (Масолу Ігорю Віталійовичу), визначене в п.1.1 цього договору.

Відповідно до ст. 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Отже, уклавши 21.03.2011 договір про відступлення права вимоги № 36-У-2011, позивач реалізував передбачений п. 4.3.1 договором застави позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет застави шляхом прийняття у власність відступлених майнових прав. Відкладальна обставини - невиконання ТОВ «М.М.Д.» зобов'язань по кредитному договору № 36 від 23.02.2005, є моментом, з яким сторони погодили настання у позивача власності на відступлені майнові права.

19.02.2015, на підставі п. 2.10 Кредитного договору (право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового погашення заборгованості у повному обсязі в разі наявності простроченої протягом більш 5 банківських днів заборгованості за траншами/кредитом, нарахованими процентами та комісіями, передбаченими договором), ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулося до ТОВ «М.М.Д.» з вимогою про дострокове погашення боргу у розмірі 1577213,64 грн., з яких: 1500000,00 грн. заборгованість по кредиту, 73674,66 грн. заборгованість за відсотками, 1446,88 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів, 165,34 грн. 3% річних, 1926,76 грн. інфляційних.

Відповідно до статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (ст. 512 ЦК України).

Нормами статей 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 528 ЦК України виконання обов'язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов'язання не випливає обов'язок боржника виконати зобов'язання особисто. У цьому разі кредитор зобов'язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

При заставі майнових прав реалізація предмета застави провадиться шляхом уступки заставодавцем заставодержателю вимоги, що випливає із заставленого права (ст. 23 Закону України «Про заставу»).

Як зазначено вище, згідно п. 1.2 договору про відступлення права вимоги відкладальною обставиною в розумінні цього договору є невиконання ТОВ «М.М.Д.» зобов'язань по кредитному договору № 36 від 23.02.2005, укладеному між ПАТ «ВіЕйБі Банк» і ТОВ «М.М.Д.» (позичальником) та/або заставодавцем по договору застави майнових прав №36-З-2011 від 21.03.2011.

За пунктом 4.3 договору застави, здійснюючи досудове звернення стягнення та реалізацію майнових прав, що є предметом застави, заставодержатель вправі задовольнити свої вимоги за рахунок предмету застави шляхом прийняття у власність відступлених майнових прав в порядку, передбаченому чинним законодавством про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, договором застави та договором відступлення права вимоги.

Таким чином, позивач після настання обумовлених договором застави обставин (невиконання ТОВ «М.М.Д.» зобов'язань по кредитному договору № 36 від 23.02.2005) набув право вимоги отримання грошових коштів за договором банківського вкладу «Строковий» №216755/2011 (в національній валюті України) від 21.03.2011.

Згідно з п. 1.38 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» списання договірне - списання банком з рахунка клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом.

Отже, позивач за договором банківського вкладу «Строковий» № 216755/2011 (в національній валюті України) від 21.03.2011 став одночасно кредитором та боржником, що, відповідно до ст. 606 ЦК України, є підставою для припинення даного депозитного зобов'язання.

В свою чергу, враховуючи, що дані вимоги за депозитним договором були способом забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, і розмір даних вимог є значно більшим ніж розмір заборгованості за кредитом, набуття позивачем права на дані вимоги призвело до погашення кредиторських вимог банку в межах вартості предмету застави.

При цьому суд не бере до уваги посилання ПАТ «ВіЕйБі Банк» на неможливість виконання ним умови про договірне списання грошових коштів з огляду на встановлене законом обмеження щодо задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку і здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог під час запровадження в банку тимчасової адміністрації та ліквідаційної процедури, оскільки ПАТ «ВіЕйБі Банк» набув право на депозитний вклад ТОВ «М.М.Д.» автоматично, що привело до поєднання боржника і кредитора в одній особі та припинення зобов'язань за кредитним договором межах вартості предмету застави. При цьому, автоматичний перехід права вимоги отримання депозитних грошових коштів по депозитному договору від вкладника до банку під час запровадження в банку тимчасової адміністрації та в процедурі ліквідації є можливим, оскільки не стосується черговості задоволення вимог кредиторів та не заборонено чинним законодавством.

З огляду на викладене, наведені у сукупності обставини є підставою для відмови у позові.

Судові витри, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення підписано 03.08.2015

Суддя С.А. Ковтун