ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2015 року Справа № 5006/17/84/2012-908/6155/14
Вищий господарський суд України у складі: суддя Харченко В.М. - головуючий, судді Васищак І.М. і Львов Б.Ю.

розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ

на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 13.05.2015

зі справи № 5006/17/84/2012-908/6155/14

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ (далі - Товариство)

до комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради "Маріупольтепломережа", м.Маріуполь, Донецька область (далі - Підприємство)

про стягнення 129 491 613,19 грн.

Судове засідання проведено за участю представників сторін:

позивача - Чеботарьова І.Г.;

відповідача - Богінська Т.М., Коваль Л.Л.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2012 року Товариство звернулося з позовом, згідно з яким просило стягнути з відповідача 111 108 443,67 грн. заборгованості, 583212,80 грн. інфляційних втрат, 1 587 557,11 грн. 3 % річних, 7 275 373,87 грн. пені та 8 937 025,75 грн. штрафу.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 11.03.2015 зі справи № 5006/17/84/2012-908/6155/14 (суддя Дроздова С.С.) позов задоволено частково. Стягнуто з Підприємства 583212,80 грн. інфляційних втрат, 1581600,25 грн. 3 % річних, 3 607 960,29 грн. пені та 4 468 512,88 грн. штрафу. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 13.05.2015 (колегія суддів у складі: суддя Горбачова Л.П. - головуючий, судді Істоміна О.А., Тарасова І.В.) рішення місцевого господарського суду від 11.03.2015 у справі № 5006/17/84/2012-908/6155/14 скасовано. Провадження у справі в частині стягнення 111 108 443,67 грн. заборгованості припинено на підставі пункту 1-1 частини першої статті 80 ГПК України. В іншій частині у позові відмовлено.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України Товариство просить скасувати рішення місцевого господарського суду від 11.03.2015 в частині відмови у стягненні пені у сумі 3067960,29 грн., штрафу у розмірі 4 468 512,88 грн., постанову апеляційного господарського суду від 13.05.2015 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 7 275 373,87 грн. пені, 1 587 557,11 грн. 3 % річних, 583212,80 грн. інфляційних втрат та 8 937 025,75 грн. штрафу та в цій же частині прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. Скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення у їх наведеній частині прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідного висновку суд дійшов на підставі такого.

Як встановлено апеляційним судом, 30.09.2011 сторонами зі справи було укладено договір №14/2313/11 купівлі-продажу природного газу (далі-Договір), згідно з умовами п.1.1 якого позивач зобов'язався передати у власність відповідача у ІV кварталі 2011 року та у 2012 році імпортований природний газ, ввезений на митну територію України Товариством (за кодом згідно з УКТ ЗЕД ), а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити газ на умовах Договору.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що газ використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями.

Згідно з п. 2.1 Договору Товариство передає Підприємству з 01.10.2011 по 31.12.2012 газ обсягом до 227 040,0 тис.куб.м.

Пунктами 3.3, 3.4 Договору сторони встановили, що приймання-передача газу, переданого Товариством відповідачу у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу відповідачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі його показів комерційного вузла/вузлів обліку газу. Акт приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до п. 5.2 Договору ціна за 1000 куб. м газу становить 1091,00 грн. без урахування податку на додану вартість, з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу. До сплати за 1000 куб.м природного газу - 1091,00 грн., крім того, ПДВ - 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ 1309,20 коп.

Згідно з п.6.1 Договору оплата за газ здійснюється Підприємством виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 7.2 Договору встановлено, що у разі невиконання відповідачем пункту 6.1 Договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити Товариству, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково оплатити штраф у розмірі 7 (семи) відсотків від суми простроченого платежу.

Відповідно до пункту 11.1 Договору він набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2012 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

У цьому зв'язку апеляційним судом встановлено, що на виконання умов Договору позивач здійснив поставку газу відповідачу з жовтня по грудень 2011 року та з січня по червень 2012 року на загальну суму 194 031 284,74 грн., але останній оплатив його частково у сумі 82 922 841,07 грн. та з порушенням встановлених договором строків, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 111 108 443,67 грн., на яку позивачем були нараховані відповідні суми пені, 3 % річних, інфляційних втрат та штрафу.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 11.06.2012 № 517 "Про затвердження порядку та умов надання у 2012 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування", 03.12.2012 Головним управлінням Державної казначейської служби України у Донецькій області, Головним фінансовим управлінням Донецької облдержадміністрації, Управлінням Державної казначейської служби Україні у місті Маріуполі Донецької області, Фінансовим управлінням Маріупольської міської ради, Департаментом розвитку житлово-комунальної інфраструктури Маріупольської міської ради, Товариством та Підприємством було укладено договір № 396/5173 про організацію взаєморозрахунків, згідно з пунктом 1 якого, його предметом є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до статті 23 Закону України "Про Державний бюджет України на 2012 рік" та постанови Кабінету Міністрів України від 11.06.2012 № 517.

Згідно з пунктами 2-9, 5.4 договору від 03.12.2012 № 396/517з Головним управлінням Державної казначейської служби України у Донецькій області, Головним фінансовим управлінням Донецької облдержадміністрації, Управлінням Державної казначейської служби Україні у місті Маріуполі Донецької області, Фінансовим управлінням Маріупольської міської ради, Департаментом розвитку житлово-комунальної інфраструктури Маріупольської міської ради, Товариством та Підприємством було погоджено перелік підприємств, установ та організацій, що беруть участь у проведенні взаєморозрахунків, та послідовність виконання сторонами договору щодо перерахування коштів від однієї сторони до іншої, та передбачалось, що після виконання договору сторони не матимуть одна до одної жодної претензії стосовно предмету договору.

Підприємством платіжним дорученням від 07.12.2012 № 3 грошові кошти у сумі 64 105 549,66 грн. на виконання умов договору від 03.12.2012 №396/517з були перераховані на рахунок Товариства як оплата за спожитий природний газ, отриманий за Договором, а також відповідачем у рахунок погашення заборгованості були здійснені оплати у сумі 19 291 452,10 грн.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що 17.02.2014 та 14.10.2014 Головним управлінням Державної казначейської служби України у Донецькій області, Департаментом фінансів Донецької облдержадміністрації, Управлінням Державної казначейської служби Україні у місті Маріуполі Донецької області, Департаментом фінансів Маріупольської міської ради, Департаментом розвитку житлово-комунальної інфраструктури Маріупольської міської ради, Товариством та Підприємством були укладені договори № 237/30, № 752/30 про організацію взаєморозрахунків, згідно з пунктами 1 яких їх предметом є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 №30.

Згідно з пунктами 2-9, 17 договорів від 17.02.2014 та 14.10.2014 Головним управлінням Державної казначейської служби України у Донецькій області, Головним фінансовим управлінням Донецької облдержадміністрації, Управлінням Державної казначейської служби Україні у місті Маріуполі Донецької області, Фінансовим управлінням Маріупольської міської ради, Департаментом розвитку житлово-комунальної інфраструктури Маріупольської міської ради, Товариством та Підприємством було погоджено перелік підприємств, установ та організацій, що беруть участь у проведенні взаєморозрахунків, та послідовність виконання сторонами договору щодо перерахування коштів від однієї сторони до іншої, та передбачалось, що після виконання договорів сторони не матимуть одна до одної жодної претензії стосовно предмету договору. На виконання умов цих договорів Підприємство перерахувало на рахунок Товариства грошові кошти у сумі 41 163 713,09 грн. та 50 047 612,16 грн. для погашення заборгованості за Договором.

Сукупності встановлених у справі обставин апеляційний суд дав належну оцінку і дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача відповідних сум пені, 3 % річних, інфляційних втрат та штрафу.

При цьому апеляційний суд правильно виходив з того, що в даному випадку були відсутні підстави для застосування відповідальності до відповідача, передбаченої п.7.2 Договору та частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки умовами договорів про організацію взаєморозрахунків були змінені умови та строки оплати поставленого природного газу за Договором, а наслідком виконання договору про організацію взаєморозрахунків, відповідно до досягнутої домовленості, передбачалась відсутність у сторін жодних претензій одна до одної стосовно предмета цього договору.

Аналогічна правова позиція щодо зазначеного питання викладена Верховним Судом України у постанові від 23.09.2014 у справі № 5011-35/1271-2012, що була допущена до провадження з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми матеріального права у подібних правовідносинах. Відповідно до цієї постанови було відмовлено у задоволенні заяви дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 09.09.2013, прийнятої з такого ж питання.

Відповідно до частини першої статті 111-28 ГПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Висновок апеляційного суду щодо припинення на підставі пункту 1-1 частини першої статті 80 ГПК України провадження у справі в частині стягнення 111108443,67 грн. заборгованості не суперечить вимогам чинного законодавства, відповідає фактичним обставинам справи і не оскаржується жодною із сторін.

Враховуючи зазначене, а також з огляду на те, що наведені у касаційній скарзі доводи висновків апеляційного суду не спростовують, суд не бере їх до уваги і вважає, що оскаржувана постанова суду відповідає вимогам чинного законодавства і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 13.05.2015 у справі № 5006/17/84/2012-908/6155/14 залишити без змін, а касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - без задоволення.

Суддя В.Харченко
Суддя І.Васищак
Суддя Б.Львов