ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2015 р. Справа № 911/2115/15

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аккорд»

до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт»

про стягнення 10490307,77 грн.

секретар судового засідання (пом. судді): Новікова І.С.

за участю представників:

від позивача: Галонський В.М., довір. б/н від 12.05.2015 р.

від відповідача: Капустінська О.Г., довір. № 26-02/21 від 26.02.2015 р.

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аккорд» (далі - ТОВ «ФК «Аккорд», позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» (далі - ДП «Укрспирт», відповідач) про стягнення 10490307,77 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобов'язань щодо здійснення розрахунку за договором кредитної лінії № ВКЛ-2007072/1 від 27.12.2013 р., у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 10490307,77 грн. заборгованості за процентами, а також 73080,00 грн. судового збору.

Розгляд справи відкладався.

02.06.2015 р. до господарського суду Київської області ДП «Укрспирт» було подано відзив № 4-2/473 від 02.06.2015 р., відповідно до якого відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовної заяви ТОВ «ФК «Аккорд» у повному обсязі.

Так, ДП «Укрспирт» зазначило, що рішенням господарського суду Київської області від 30.09.2014 р. у справі № 911/3411/14, що набрало чинності за наслідками апеляційного оскарження 19.11.2014 р., позов ПАТ «Дельта Банк» було задоволено частково, стягнуто з ДП «Укрспирт» на користь банку суму заборгованості за договором кредитної лінії № BKЛ-2007072/1 від 27.12.2013 р. у загальному розмірі 56623603,95 грн., що складається з 54156500,00 грн. заборгованості за основним боргом, 2198902,26 грн. заборгованості за відсотками, 32652,19 грн. пені, 162469,50 грн. штрафу, 73080,00 грн. судового збору.

12.09.2014 р. між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Компанія з управління активами адміністратор пенсійних фондів «Дельта-Капітал» (в подальшому відбулась зміна найменування на ТОВ «Компанія з управління активами «Скай Кепітал Менеджмент») було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого новий кредитор прийняв на себе право вимоги належного виконання зобов'язань ДП «Укрспирт» за договором кредитної лінії № BKЛ-2007072/1 від 27.12.2013 р., а саме - право вимоги щодо: повернення заборгованості за кредитом у розмірі 51967154,26 грн., повернення заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 1774552,73 грн., повернення заборгованості за відсотками та/або відсотків, що не нараховані та підлягають нарахуванню за основним договором. 12.02.2015 р. між ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент» та ТОВ «Правнича консалтингова група» було укладено договір про відступлення права вимоги № 8/2-VP, відповідно до якого новий кредитор прийняв право вимоги до ДП «Укрспирт» щодо: повернення заборгованості за кредитом у розмірі 51967154,26 грн., повернення заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 1774552,73 грн., повернення заборгованості за відсотками та/або відсотків, що не нараховані та підлягають нарахуванню за основним договором. 28.04.2015 р. між ТОВ «Правнича консалтингова група» та ТОВ «Фінансова компанія «Аккорд» було укладено договір факторингу № 1/28-04, відповідно до п. 1.3 якого фактору були передані наступні права вимоги за договором кредитної лінії № BKЛ-2007072/1 від 27.12.2013 р.: повернення заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 1774552,73 грн., повернення (сплата) заборгованості ДП «Укрспирт» за відсотками, які виникнуть в майбутньому; сплати ДП «Укрспирт» всіх видів неустойок та інших платежів, що підлягають виплаті за порушення порядку сплати відсотків, не виплачених на дату укладення договору факторингу.

Як зазначив відповідач, ТОВ «Правнича консалтингова група», яка є новим кредитором за договором відступлення права вимоги № 8/2-VP від 12.02.2015 р. та клієнтом за договором факторингу № 1/28-04 від 28.04.2014 р., відповідно до відомостей з ЄДРФОЮОП не здійснює фінансову діяльність. Крім того, така компанія не зареєстрована в комплексній інформаційній системі Держфінпослуг як фінансова установа. Враховуючи викладене, на думку відповідача, дане товариство мало право укладати лише договори про відступлення права вимоги, що є відмінними за своїм предметом від договорів факторингу.

Окрім того, відповідач наголошував, що правовідносини, які виникають на підставі договору відступлення права вимоги, регулюються, зокрема, положеннями ст. 514 ЦК України, відповідно до якої до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Дана позиція підтверджується висновками Верховного Суду України в постанові від 02.10.2012 р., відповідно до мотивувальної частини якої відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

На переконання відповідача, на момент відступлення права вимоги від ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент» до ТОВ «Правнича консалтингова група» у первісного кредитора існувало лише право вимоги щодо повернення основної суми боргу за кредитом - 51967154,26 грн. та повернення заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 1774552,73 грн. При цьому, право вимоги щодо повернення заборгованості за відсотками та/або відсотків, що не нараховані та підлягають нарахуванню за основним договором, не можна вважати дійсною вимогою, оскільки вона не передбачає визначеної суми відсотків, що підлягають стягненню в майбутньому у разі невиконання боржником своїх зобов'язань, а передбачає лише право, яким новий кредитор в даному випадку не міг би скористатися, так як не є фінансовою установою.

Таким чином, у ТОВ «Правнича консалтингова група» було відсутнє право на стягнення заборгованості за нарахованими відсотками у майбутньому, оскільки його не існувало на момент переходу прав.

Оскільки право позивача, що полягає у нарахуванні відсотків за кредитним договором, виникло на підставі ч. 3 п. 1.1 договору відступлення права вимоги № 8/2-VP, підстави для фактора нараховувати такі відсотки відсутні, а пункти б) і в) договору факторингу є незаконними, як такі, що не грунтуються на існуючому праві у клієнта.

Отже, на переконання відповідача, позивач має право стягнення з ДП «Укрспирт» заборгованості по відсотках лише у розмірі 1774552,73 грн., що були нараховані ПАТ «Дельта Банк» в період з 28.07.2014 р. до 11.09.2014 р. Право на донарахування відсотків ТОВ «ФК Аккорд» не має, оскільки воно фактично не існувало у клієнта за договором відступлення права вимоги № 8/2-VP від 12.02.2015 р.

Крім того, відповідач зазначив, що 17.03.2015 р. господарським судом Київської області було винесено ухвалу, якою замінено стягувача у виконавчому провадженні у справі № 911/3411/14 з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Правнича консалтингова група». Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області від 23.03.2015 р. було відкрито виконавче провадження № 46994164 про примусове виконання судового наказу № 911/3411/14, виданого господарським судом Київської області. До моменту відкриття виконавчого провадження відповідачем було самостійно сплачено 4388248,00 грн. У період з 09.04.2015 р. до 22.05.2015 р. відповідно до платіжних вимог ДВС з рахунків відповідача було списано 36303735,53 грн., про що свідчить оборотно-сальдова відомість по рахунку 601 за 2015 рік. Проте, в розрахунку суми заборгованості по відсотках позивачем таке списання основної суми боргу не відображено. Так, позивач в період з 01.04.2015 р. до 30.04.2015 р. продовжує нараховувати відсотки ДП «Укрспирт» на суму 51967154,26 грн., тоді як уже станом на 09.04.2015 р. сума основного боргу була 44824616,77 грн., а 30.04.2015 р. така сума становила уже 44892223,37 грн.

Враховуючи викладене, відповідач зазначив, що сума заборгованості ДП «Укрспирт» по відсотках за основним боргом розрахована позивачем не вірно та підлягає коригуванню у бік зменшення у зв'язку з частковим списанням ДВС суми основного боргу в межах виконавчого провадження № 46994164.

01.07.2015 р. до господарського суду Київської області ТОВ «ФК Аккорд» було подано пояснення № 1-30/06 від 30.06.2015 р., відповідно до яких позивач зазначив наступне. Стосовно відсутності у ТОВ «Правнича консалтингова група» статусу фінансової установи, то вказане не впливає на можливості товариства укладати договори факторингу в статусі клієнта. Як вбачається із змісту договору факторингу № 1/28-04 від 28.04.2015 р., ТОВ «Правнича консалтингова група» є саме клієнтом, а не фактором, і саме їй надаються фінансові послуги, а не навпаки. Відтак, жодних обмежень щодо укладення договору факторингу в статусі клієнта у ТОВ «Правнича консалтингова група» не було.

Поряд з цим позивач звертає увагу суду на те, що ухвалою господарського суду Київської області від 17.03.2015 р. у справі 911/3411/14 було встановлено, що з 12.02.2015 р. ТОВ «Правнича консалтингова група» набуло права вимоги належного виконання зобов'язань ДП «Укрспирт» за договором кредитної лінії № ВКЛ-2007072/1 від 27.12.2013 р., а не його частини. Виконання ж зобов'язань відповідача за цим договором передбачає сплату ним процентів протягом строку користування кредитом.

Також позивач наголосив, що повідомленнями від 13.05.2015 р. та 29.05.2015 р. ТОВ «Правнича консалтингова група» повідомило позивача про часткове погашення заборгованості відповідача з повернення кредиту. Зокрема, 12.05.2015 р. в погашення такої заборгованості вказаному товариству надійшло 7029632,19 грн., а 28.05.2015р. - 26345478,91 грн. Протягом квітня 2015 року коштів в погашення заборгованості ДП «Укрспирт» по тілу кредиту не надходило. З наданих відповідачем платіжних доручень вбачається, що кошти перераховувались не на рахунок кредитора, а на рахунок Державної виконавчої служби. Відповідно, таке перерахування не можна розцінювати як погашення заборгованості, оскільки лише за фактом надходження коштів на рахунки кредитора облікована заборгованість підлягає зменшенню.

Відтак, у квітні 2015 року жодного погашення заборгованості відповідача з повернення кредиту не відбулося, і нарахування відсотків за квітень повинно здійснюватись, виходячи з розміру боргу по кредиту у сумі 51967154,26 грн., що залишався незмінним з грудня 2014 року. Лише протягом травня 2015 року загальна сума заборгованості відповідача зменшилась до 44937522,07 грн. з 13.05.2015 р., а з 29.05.2015 р. - до 18592043,16 грн., що безперечно впливає на розмір відсотків, але за травень 2015 р., стягнення яких не було заявлено позивачем.

15.07.2015 р. до господарського суду Київської області ДП «Укрспирт» було подано додаткові пояснення № 4-2/638 від 13.07.2015 р.

У судовому засіданні 20.07.2015 р. представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував.

У судовому засіданні 20.07.2015 р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

27.12.2013 р. між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (кредитор) та Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» (позичальник) було укладено договір кредитної лінії № ВКЛ-2007072/1, відповідно до умов якого кредитор зобов'язався надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Надання кредиту здійснюється окремими частинами (траншами) на умовах, визначених цим договором, в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 130000000,00 грн. зі сплатою плати за користування кредитом у розмірі 24% та кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 25.12.2014 р. включно.

Кредит надавався позичальнику для поповнення обігових коштів (п. 1.2 кредитного договору).

Згідно з п. 2.6 кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно, в останній робочий день поточного місця, за фактичну кількість днів користування кредитом в періоді (28-29-30-31/365), а також в день погашення заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 2.7 кредитного договору, сплата процентів за користування кредитом здійснюється у валюті наданого кредиту щомісячно, не пізніше 31 числа у грудні 2014 р., а в інші місяці не пізніше 10 (десятого) числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту.

Згідно з пп. 3.3.4 п. 3.3 кредитного договору, позичальник зобов'язався протягом строку використання кредиту сплачувати проценти за його використання в порядку, визначеному цим договором.

Відповідно до пп. 1.1.3 п. 1.1 кредитного договору у випадку невиконання позичальником зобов'язань, передбачених п.п. 1.1.2, 2.7, 3.3.13.1 - 3.3.13.3 цього договору, плата за користування кредитом встановлюється в розмірі 26% річних, починаючи з моменту невиконання зазначених зобов'язань. Плата за користування кредитом у розмірі 26% річних діє до дня (включно) виконання умов, передбачених п.п. 1.1.2, 2.7, 3.3.13.1 - 3.3.13.3 цього договору.

На виконання умов кредитного договору банком було надано позичальнику кредитні кошти в сумі 54156500,00 грн.

Відповідач, в порушення умов кредитного договору, сплачував відсотки за користування кредитом невчасно та не в повному обсязі. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань, кредитором було збільшено процентну ставку за користування кредитними коштами до 26% річних.

Враховуючи невиконання відповідачем зобов'язань за договором, станом на 27.07.2014 р. у нього утворилась заборгованість перед кредитором за кредитом в сумі 54156500,00 грн. та в сумі 2198902,26 грн. за процентами.

Факти порушення відповідачем умов договору було встановлено під час розгляду справи господарського суду Київської області № 911/3411/14, в якій постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.11.2014 р. було змінено рішення господарського суду Київської області від 30.09.2014 р. у даній справі та відповідно до якої позов ПАТ «Дельта Банк» було задоволено частково, стягнуто з ДП «Укрспирт» на користь банку суму заборгованості за договором кредитної лінії № BKЛ-2007072/1 від 27.12.2013 р. у загальному розмірі 56623603,95 грн., що складається з 54156500,00 грн. заборгованості за основним боргом, 2198902,26 грн. заборгованості за відсотками, 32652,19 грн. пені, 162469,50 грн. штрафу, 73080,00 грн. судового збору.

12.09.2014 р. між ТОВ «Компанія з управління активами - Адміністратор пенсійних фондів «Дельта Капітал» (в подальшому найменування змінено на ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент») та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір про відступлення права вимоги, який набрав чинності 12.02.2015 р. у відповідності до п. 5.2 цього договору.

Згідно з п. 1.1 договору про відступлення права вимоги від 12.09.2014 р., ПАТ «Дельта Банк» відступило право вимоги виконання зобов'язань за договором кредитної лінії № ВКЛ-2007072/1 від 27.12.2013 р., а саме - права вимоги щодо повернення заборгованості за кредитом в розмірі 54156500,00 грн. та повернення заборгованості за процентами в розмірі 3973454,99 грн.

Згідно з п. 1.3 договору відступлення права вимоги від 12.09.2014 р., ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент» повністю замінює ПАТ «Дельта Банк» у договорі кредитної лінії № ВКЛ-2007072/1 від 27.12.2013 р., а на підставі п. 2.3 цього ж договору до ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент» перейшли всі права вимоги за договором кредитної лінії № ВКЛ-2007072/1 від 27.12.2013 р. в повному обсязі і на передбачених ним умовах, включаючи право вимоги до відповідача з повернення отриманого кредиту, сплати процентів, комісій, штрафів пені тощо.

У зв'язку з частковим погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором у розмірі 4388248,00 грн., до договору про відступлення права вимоги від 12.09.2014 р. були внесені зміни додатковим договором до нього від 22.12.2014 р. в частині зменшення переданих прав вимоги за кредитом і процентами. Зокрема, новому кредитору було передано право вимоги щодо повернення заборгованості за кредитом в розмірі 51967154,26 грн. та повернення заборгованості за процентами в розмірі 1774552,73 грн.

У свою чергу, ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Правнича консалтингова група» було укладено договір про відступлення права вимоги № 8/2-VP від 12.02.2015 р., згідно з п.п. 1.1, 1.3 якого ТОВ «Правнича консалтингова група» повністю замінює ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент» у договорі кредитної лінії № ВКЛ-2007072/1 від 27.12.2013 р.

Згідно з п. 2.3 цього ж договору до ТОВ «Правнича консалтингова група» перейшли всі права вимоги за договором кредитної лінії № ВКЛ-2007072/1 від 27.12.2013 р. в повному обсязі і на передбачених ним умовах, включаючи право вимоги до відповідача з повернення отриманого кредиту, сплати процентів, комісій, штрафів, пені тощо.

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.03.2015 р. у справі № 911/3411/14 було встановлено, що відповідно до договору про відступлення права вимоги від 12.09.2014 р. ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент» з 12.02.2015 р. набуло права вимоги належного виконання зобов'язань ДП «Укрспирт» за договором кредитної лінії № ВКЛ-2007072/1 від 27.12.2013 р., а відтак, із наступною передачею права вимоги згідно договору про відступлення права вимоги № 8/2-VP від 12.02.2015 р., ТОВ «Правнича консалтингова група» набуло права вимоги належного виконання зобов'язань ДП «Укрспирт» за договором кредитної лінії № ВКЛ-2007072/1 від 27.12.2013 р.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких бере участь особа, щодо якої встановлено ці обставини.

28.04.2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аккорд» (фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Правнича консалтингова група» (клієнт) було укладено договір факторингу № 1/28-04, за умовами п.п. 1.1, 1.2 якого ТОВ «ФК «Аккорд» набуло усіх прав вимоги до ДП «Укрспирт» щодо сплати ним процентів за кредитним договором як нарахованих на дату укладення договору факторингу, так і тих, які ще не нараховані або виникнуть за кредитним договором в майбутньому, а також всіх видів неустойок та інших платежів, що підлягають виплаті за порушення порядку сплати процентів.

У відповідності до п. 1.8 договору факторингу, визначені ним права вимоги перейшли до ТОВ «ФК «Аккорд» з дня укладення цього договору, тобто з 28.04.2015 р.

На виконання умов вказаного договору факторингу, ТОВ «Правнича консалтингова група» було передано ТОВ «ФК «Аккорд» документи, що засвідчують право вимоги.

Повідомленням № 3/4 від 29.04.2015 р. ТОВ «Правнича консалтингова група» повідомило ДП «Укрспирт» про відступлення на користь ТОВ «ФК «Аккорд» права вимоги та заміну кредитора за кредитним договором в частині нарахування ДП «Укрспирт» та сплати ним процентів за кредитним договором, а також всіх видів неустойок та інших платежів, що підлягають виплаті за порушення порядку сплати процентів.

Крім того, ТОВ «ФК «Аккорд» було направлено ДП «Укрспирт» повідомлення № 1-29/04 від 29.04.2015 р. про набуття позивачем вимог кредитора за кредитним договором в частині нарахування відповідачу та сплати ним процентів за кредитним договором, а також всіх видів неустойок та інших платежів, що підлягають виплаті за порушення порядку сплати процентів. Із зазначеним вище повідомленням позивачем було направлено ДП «Укрспирт» документи, що засвідчують передання на користь ТОВ «ФК «Аккорд» прав вимоги за кредитним договором № ВКЛ-2007072/1 від 27.12.2013 р.

Отже, оскільки з 28.04.2015 р. новим кредитором ДП «Укрспирт» за кредитним договором в частині сплати підприємством процентів стало ТОВ «ФК «Аккорд», останнім було проведено нарахування відсотків за кредитним договором за не оплачений позичальником період з 28.07.2014 р. по 30.04.2015 р., виходячи з суми наданого кредиту та здійснених ДП «Укрспирт» платежів по ньому.

29.04.2015 р. позивачем було направлено відповідачу вимогу № 2-29/04 про сплату процентів за договором кредитної лінії № ВКЛ-2007072/1 від 27.12.2013 р. за період з 28.07.2014 р. до 31.03.2015 р.

Відповіді на вимогу отримано не було, заборгованість не сплачено.

Оскільки відповідач не сплатив позивачеві заборгованості за відсотками, право вимоги сплати яких останньому було передано на підставі договору факторингу № 1/28-04 від 28.04.2015 р., ТОВ «ФК «Аккорд» і звернулося з даним позовом до суду.

Згідно зі ст. 11, ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, що виникло з правочину, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог даного кодексу та інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до частини 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з приписами ст. 610 цього ж кодексу, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику цього кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до п. 7, п. 11 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» надання фінансових кредитів та факторинг є фінансовими послугами.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансові послуги надаються фінансовими установами.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що фінансовий кредит - це кошти, які надаються в позику юридичній або фізичній особі на визначений строк і під процент.

Поряд з цим, приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Як на підставу своїх заперечень проти позову відповідач посилався на те, що ТОВ «Правнича консалтингова група», яка є новим кредитором за договором відступлення права вимоги № 8/2-VP від 12.02.2015 р. та клієнтом за договором факторингу № 1/28-04 від 28.04.2015 р., відповідно до відомостей з ЄДРФОЮОП не здійснює фінансову діяльність та не зареєстрована в комплексній інформаційній системі Держфінпослуг як фінансова установа, у зв'язку з чим дане товариство мало право укладати лише договори про відступлення права вимоги, що є відмінними за своїм предметом від договорів факторингу.

Між тим, наведеними вище приписами ст. 1077 ЦК України вимоги щодо належності до фінансових установ сторін договору факторингу встановлені не для клієнта, а для фактора, яким у даному випадку виступає позивач.

Як слідує з матеріалів справи, відповідно до Свідоцтва серії ФК № 514 від 18.02.2015 р., виданого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, ТОВ «ФК «Аккорд» було зареєстровано як фінансову установу з правом надання таких видів фінансових послуг як надання фінансових кредитів та факторинг.

Також відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, посилався на те, що позивач має право стягнути з ДП «Укрспирт» заборгованість по відсотках лише у розмірі 1774552,73 грн., що були нараховані ПАТ «Дельта Банк» в період з 28.07.2014 р. до 11.09.2014 р., а за інший період донараховувати відсотки ТОВ «ФК Аккорд» не має права з огляду на те, що право на таке донарахування не існувало у клієнта за договором відступлення права вимоги № 8/2-VP від 12.02.2015 р.

Правовідносини, що виникають на підставі договору відступлення права вимоги, регулюються, зокрема, положеннями ст. 514 ЦК України, відповідно до якої до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зазначена позиція, за твердженням відповідача, підтверджується висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 02.10.2012 р., відповідно до мотивувальної частини якої відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Слід зазначити, що згідно з приписами ч.ч. 1, 2 ст. 111-28 Господарського процесуального кодексу України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Невиконання судових рішень Верховного Суду України тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Окрім того, згідно з ч. 3 ст. 82 ГПК України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу.

Між тим, відповідачем належними і допустимими доказами не доведено у даній справі того факту, що за зазначеними вище правочинами здійснювалося відступлення недійсної вимоги, яка не існувала на момент переходу цих прав.

При цьому посилання відповідача на недійсність умов договору про відступлення права вимоги оцінюються судом критично, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів недійсності вказаного договору, а також оскарження в судовому порядку правочину щодо відступлення права вимоги.

Також відповідач посилався на те, що позивач в період з 01.04.2015 р. до 30.04.2015 р. продовжував нараховувати відсотки ДП «Укрспирт» на суму 51967154,26 грн., тоді як вже станом на 09.04.2015 р. сума основного боргу складала 44824616,77 грн., а на 30.04.2015 р. така сума становила 44892223,37 грн.

Водночас, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ТОВ «Правнича консалтингова група» повідомленнями від 13.05.2015 р. та 29.05.2015 р. повідомило позивача про часткове погашення відповідачем заборгованості з повернення кредиту, зокрема, 12.05.2015 р. в сумі 7029632,19 грн. та 28.05.2015 р. в сумі 26345478,91 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями банківських виписок.

Отже, оскільки у квітні 2015 року погашення заборгованості відповідача з повернення кредиту не відбувалося, то нарахування відсотків за квітень повинно здійснюватись, виходячи з розміру боргу за кредитом в сумі 51967154,26 грн.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за процентами за період з 28.07.2014 р. до 30.04.2015 р. у загальній сумі 10490307,77 грн. згідно з розрахунком, здійсненим позивачем та перевіреним судом, з урахуванням встановлення судом факту наявності заборгованості відповідача перед позивачем у зазначеній вище сумі, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аккорд» у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до вимог ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Гагаріна, 16, код 37199618) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аккорд» (01133, м. Київ, Печерський р-н, вул. Мечникова, 14/1, код 39409668) - 10490307 (десять мільйонів чотириста дев'яносто тисяч триста сім) грн. 77 коп. основного боргу, 73080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення підписане 27.07.2015 р.

Суддя В.М. Бабкіна