ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05.08.15р. Справа № 904/10409/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Логістична компанія "ЕКСІМ-Юніверс"

до Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Публічного акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "АВТОМОБІЛЬНІ ДОРОГИ УКРАЇНИ"

про стягнення заборгованості

Суддя Юзіков С.Г.

Без представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

28.07.15р. в судовому засіданні господарським судом Дніпропетровської області оголошено вступну та резолютивну частини рішення у даній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Логістична компанія "ЕКСІМ-Юніверс" до Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Публічного акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "АВТОМОБІЛЬНІ ДОРОГИ УКРАЇНИ" про стягнення боргу за договором поставки №1408/12 від 04.08.12р., у якому зазначено про часткове задоволення позову та стягнення з Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "ДЕРЖАВНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "АВТОМОБІЛЬНІ ДОРОГИ УКРАЇНИ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Логістична компанія "Ексім-Юніверс" 2 696 609,51 грн. - основного боргу, 98 655,66 грн. - 3 % річних, 558 198,07 грн. - збитків від інфляції, 67 001,10 грн. - судового збору. У решті позову відмовлено.

Відповідно до ст. 85 ГПК України повне рішення повинно бути складено у строк не більше п'яти днів з дня проголошення вступної і резолютивної частини рішення.

Повний текст рішення складений 31.07.15р. у текстовому файлі Microsoft Word у програмі Microsoft Office Word 2003. При копіюванні повного тексту рішення з текстового файлу Microsoft Word до Діловодства спеціалізованого суду (ДСС) відбулася технічна помилка, у зв'язку з чим частина тексту рішення не перенеслась до ДСС, зокрема із описової, мотивувальної і резолютивної частин і, відповідно, це відобразилося у рішенні виготовленому на паперових носіях.

Відповідно до ст. 89 ГПК України суддя … за заявою сторони або за своєю ініціативою виправляє допущені в рішенні, ухвалі описки чи арифметичні помилки, не зачіпаючи суті рішення. Про роз'яснення рішення, ухвали, а також про виправлення описок чи арифметичних помилок виноситься ухвала.

З урахуванням викладеного, суд, за своєю ініціативою, вважає за необхідне виправити описки (помилки), допущені при внесенні повного тексту до ДСС, шляхом викладення описової, мотивувальної і резолютивної частини у редакції виготовленій у текстовому файлі Microsoft Word у програмі Microsoft Office Word 2003, тобто у вірній редакції:

СУТЬ СПОРУ:

29.12.14р. від Позивача до суду надійшов позов у якому просив стягнути з Відповідача борг за договором поставки №1408/12 від 04.08.12р. за період з 14.08.12р. по 07.12.12р. у розмірі 2 696 609, 51 грн., збитки від інфляції - 558 198, 07 грн., пеню - 201 691, 61 грн., 3% річних - 154 260, 83 грн., що виникли внаслідок прострочення виконання Відповідачем зобов'язання з оплати поставленого Позивачем бітуму за вказаним договором.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.15р. у даній справі, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.03.15р., позов задоволено частково, стягнуто з Відповідача на користь Позивача борг у розмірі 2 696 609, 51 грн., збитки від інфляції - 558 198, 07 грн., пеню - 198 588, 67 грн., 3% річних - 154 260, 83 грн. та витрати на сплату судового збору - 72 153, 14 грн., у решті позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.05.15р. рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.15р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.03.15р. у справі №904/10409/14 скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

У постанові Вищого господарського суду України зазначено, що з наявних в матеріалах справи копій видаткових накладних № РН-0000002 від 14.08.12р., № РН-0000003 від 30.08.12р., № РН-0000004 від 31.08.12р., № РН-0000005 від 03.09.12р., № РН-0000006 від 12.09.12р., № РН-0000007 від 13.09.12р., № РН-0000008 від 14.09.12р., № РН-0000009 від 17.09.12р., № РН-0000010 від 18.09.12р., № РН-0000013 від 07.12.12р. вбачається, що підставою для замовлення зазначеного в них товару являється договір № 1408/12 від 14.08.12р., тоді як у даному випадку спір виник на підставі договору № 1408/12 від 04.08.12р. При цьому питання про наявність іншого договору, відповідно до якого між сторонами могли виникнути правовідносини з поставки товару судами першої та апеляційної інстанцій не досліджено. Згідно з п. 4.1. договору поставки № 1408/12 від 04.08.12р. крім підписання сторонами акту приймання-передачі товару і передачі документів, зазначених у п. 4.2. договору, сторони передбачили, що розрахунки за поставлений товар проводяться шляхом оплати покупцем після отримання від постачальника рахунку на оплату товару. Проте, з наявних у матеріалах справи копій рахунків-фактури № СФ-0000009 від 17.09.12р. та № СФ-000013 від 07.12.12р. вбачається, що сума за поставлений Відповідачеві товар, яка за вказаними рахунками становить 1 923 082,98 грн., не співпадає ні з сумою поставленого товару за видатковими накладними та актами прийому-передачі, а ні з сумою заявленої до стягнення заборгованості у розмірі 2 696 609,51 грн. Підставою для замовлення вказаного у рахунках-фактури товару зазначено договір № 1408/12 від 14.08.12р. Суди не вжили усіх належних заходів щодо розгляду позовних вимог по суті та не встановили відповідних обставини справи, у т.ч. щодо наявності у Відповідача заборгованості за договором поставки №1408/12 від 04.08.12р. на суму 2 696 609, 51 грн., період прострочення, тощо, та залишили поза увагою, що акт звірки розрахунків станом на 13.11.13р. та лист від 29.11.13р. №9-3/187 з наданим графіком погашення заборгованості за період з січня 2014р. по грудень 2015р., не містять посилання на вказаний договір.

Автоматизованою системою ДСС, справу № 904/10409/14 передано на новий розгляд судді Юзікову С.Г. Ухвалою від 05.06.15р. справу № 904/10409/14 прийнято до свого провадження суддею Юзіковим С.Г. та призначено її до розгляду.

В засіданнях у справі оголошувалися перерви: 24.06.15р. до 08.07.15р.; 08.07.15р. до 16.07.15р.; 16.07.15р. до 21.07.15р.; 21.07.15р. до 28.07.15р.

Позовні вимоги у даній справі мотивовані тим, що на виконання умов договору поставки № 1408/12 від 04.08.12р. Позивач поставив, а Відповідач прийняв бітум нафтовий дорожній, вартість якого, разом з витратами на транспортування, становить 4 781 169,13 грн., яку Відповідач оплатив частково у розмірі 1 961 078,14 грн., що підтверджується відповідними банківськими виписками, копії яких додані до матеріалів справи. На підтвердження поставки вказаного товару Відповідачеві Позивач посилається на наявні в матеріалах справи копії видаткових накладних № РН-0000002 від 14.08.2012р., №РН-0000003 від 30.08.2012р., № РН-0000004 від 31.08.2012р., № РН-0000005 від 03.09.2012р., № РН-0000006 від 12.09.2012р., № РН-0000007 від 13.09.2012р., № РН-0000008 від 14.09.2012р., №РН-0000009 від 17.09.2012р., № РН-0000010 від 18.09.2012р., № РН-0000013 від 07.12.2012р., підписані представниками сторін, підписи яких скріплені печатками підприємств. Також, як на доказ отримання бітуму Відповідачем на суму 4 781 169, 13 грн. Позивач посилається на підписані сторонами акти прийому-передачі № 1 від 14.08.2012р., №2 від 30.08.2012р., №3 від 31.08.2012р., № 4 від 03.09.2012р., № 5 від 12.09.2012р., № 6 від 13.09.2012р., № 7 від 14.09.2012р., № 8 від 17.09.2012р., № 9 від 18.09.2012р., № 10 від 07.12.2012р., копії яких додані до матеріалів справи.

Разом з тим, Позивач наполягає, що наявність боргу у сумі 2 696 609, 51 грн. підтверджується актом звірки розрахунків, підписаним представниками сторін станом на 13.11.13р., а також листом від 29.11.13р. №9-3/187 директора підприємства Відповідача, в якому вказано про визнання боргу та наведено графік погашення заборгованості на суму 2 696 609, 51 грн. протягом періоду з січня 2014р. по грудень 2015р.

Відповідач позов заперечував, мотивуючи тим, що виходячи з умов п. 4.1, 4.2 Договору, саме з моменту вручення покупцеві документів на товар та підписання акту та отримання покупцем рахунку починає свій відлік строк для оплати товару. Позивач не виконав дій, що випливають зі змісту зобов'язання (своєчасно не виставив рахунки на оплату), тобто Відповідач є таким, що не прострочив оплату.

На підтвердження наявності єдиних договірних фінансово-господарських взаємовідносин сторін за договором поставки № 1408/12 від 04.08.12р., Позивачем до матеріалів справи додана відповідь Лівобережної ОДПІ на адвокатський запит, у якій вказано про те, що Позивач від фінансово-господарських взаємовідносин сплатили до бюджету податки у серпні, вересні та грудні 2012р. у обсязі 796 861 грн., що у своїй сукупності складає суму 4 781 166 грн. (796 861 грн. х 6) вчиненої товарної операції, яка співпадає із сукупною вартістю товару, який Позивач відвантажив Відповідачеві за договором № 1408/12 від 04.08.12р. Ідентичну інформацію отримано від директора ТОВ "Ексім-Юніверс". Ці ж обставини підтверджуються листом директора підприємства Відповідача від 29.11.13р. за №9-3/187, в якому він визнав зазначений борг та надав графік погашення заборгованості на суму 2 696 609, 51 грн. за період з січня 2014р. по грудень 2015р. Тобто факт наявності договірних зобов'язань між сторонами саме за договором №1408/12 від 04.08.12р. не заперечує й Відповідач. Також Позивач пояснив, що відображення у видаткових накладних дати договору, за яким відбулися поставки товару 14.08.12р., а не 04.08.12р. було опискою, оскільки договору від 14.08.12р. сторони не укладали, відносин за таким договором між ними не відбувалося. У запереченнях на позов Відповідач стверджував, зокрема, про те, що наявні в матеріалах справи копії актів прийому-передачі № 1 від 14.08.2012р., № 2 від 30.08.2012р., № 3 від 31.08.2012р., № 4 від 03.09.2012р., № 5 від 12.09.2012р., № 6 від 13.09.2012р., № 7 від 14.09.2012р., № 8 від 17.09.2012р., № 9 від 18.09.2012р., № 10 від 07.12.2012р. оформлені неналежним чином, однак, з огляду на відсутність відповідної печатки підприємства Відповідача, яка має скріплювати підпис представника підприємства не можна стверджувати про оформлення цих актів. На спростування заперечення Відповідача Позивачем для огляду суду надані оригінали актів прийому-передачі за договором з відтисками печаток Відповідача та підписом представника підприємства. Представник Позивача додав, що на наведених копіях поруч з підписом відповідальної особи Відповідача печатка не проглядається із за неналежної якості копії.

До матеріалів справи Позивач надав усі рахунки за поставками за договором № 1408/12 від 04.08.12р. Також Позивач додав пояснення виникнення розбіжностей між вартістю поставленого товару, його оплати Відповідачем та позовними вимогами, згідно з якими ці розбіжності виникли, у результаті заліку Позивачем послуг Відповідача з транспортування товару за договором № У-8 від 07.08.12р., за яким Відповідач надавав послуги Позивачеві транспортування з розвантаженням товару на склад вантажоодержувача (Відповідача), до пояснень додано копію договору № У-8 від 07.08.12р. та рахунків Відповідача за ним.

Сторони не надали іншого договору на поставку бітуму у спірний період підтвердили наявність лише договору поставки № 1408/12 від 04.08.12р.

Відповідачем подана заява про застосування позовної давності в частині нарахованої пені, оскільки востаннє суму основного боргу 2 696 609,51 грн. Відповідач визнав 29.11.13р. у відповіді на претензію, а Позивач з позовом звернувся 25.12.14р.

Представник Позивача заперечував проти задоволення заяви Відповідача, однак належних доказів на підтвердження наявності поважних причини пропущення позовної давності у частині стягуваної пені суду не надав.

Справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

04.08.2012р. ТОВ логістична компанія "Ексім-Юніверс" (Позивач, постачальник) та ДП "Дніпропетровський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (Відповідач, покупець) уклали договір поставки №1408/12 (далі Договір), за яким постачальник зобов'язався поставляти та передавати у власність покупця, а покупець зобов'язався прийняти і оплатити наступні товари: бітум нафтовий дорожній БНД 60/90 (пункт 1.1.1 Договору).

Відповідно до п. 4.1, 4.2, 4.3 Договору розрахунки за поставлений товар проводяться шляхом: оплати покупцем після пред'явлення постачальником отримання від постачальника рахунку на оплату товару та підписання сторонами акту приймання-передачі товару і передачі документів, зазначених пунктом 4.2. Договору. До рахунка додаються: документи, що підтверджують належну якість товару (сертифікат або паспорт якості); видаткові накладні; податкові накладні та інші первинні документи, передбачені чинним законодавством для даного виду товару. В разі ненадання зазначених цим пунктом договору документів постачальник зобов'язується відшкодувати спричинені покупцю збитки (витрати). Сторони свідчать, що покупець зобов'язується розрахуватись з постачальником за отриманий товар не раніше ніж через 30 і не пізніше 45 календарних днів з моменту отримання від постачальника документів зазначених в пунктах 4.1, 4.2 цього договору.

Згідно з абзацом 2 п.5.1 Договору постачальник здійснює поставку кожної партії товару залізничним транспортом на умовах, передбачених цим Договором, протягом 3 календарних днів з моменту отримання письмової заявки покупця.

Пунктом 5.4 Договору передбачено, що після передачі товару та виконання обов'язку з поставки між сторонами оформлюється акт приймання-передачі товару, який підписується уповноваженими представниками сторін та скріплюється печатками сторін. Обов'язок з поставки є виконаним в момент передачі товару та надання документів, зазначених в пункті 4.2 договору.

Відповідно до п. 7.3.7 Договору в разі порушення строків оплати товару, покупець на вимогу постачальника зобов'язаний сплатити останньому пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент заборгованості від суми боргу за кожен день прострочення виконання зобов'язання.

За даними Позивача, за поставлений у серпні-грудні 2012р. товар Відповідач розрахувався частково, у зв'язку з чим, у нього утворився борг у сумі 2 696 609,51 грн., на який Позивачем нараховано збитки від інфляції - 558 198,07 грн. за період з лютого 2013р. до листопаду 2014р., 3% річних - 154 260,83 грн. за період з 21.01.13р. до 18.12.14р. та пеню - 201 691,61 грн. за період з 21.01.13р. до 21.07.13р.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилався на те, що на виконання умов Договору він поставив, а Відповідач прийняв бітум нафтовий дорожній, вартістю з витратами на транспортування 4 781 169,13 грн., яку Відповідач оплатив частково у розмірі 1 961 078, 14 грн., що підтверджується відповідними банківськими виписками, копії яких додані до матеріалів справи.

На підтвердження поставки вказаного товару Відповідачеві Позивач посилається на видаткові накладні № РН-0000002 від 14.08.2012р., №РН-0000003 від 30.08.2012р., № РН-0000004 від 31.08.2012р., № РН-0000005 від 03.09.2012р., № РН-0000006 від 12.09.2012р., №РН-0000007 від 13.09.2012р., № РН-0000008 від 14.09.2012р., № РН-0000009 від 17.09.2012р., № РН-0000010 від 18.09.2012р., № РН-0000013 від 07.12.2012р., підписані представниками сторін, підписи яких скріплені печатками підприємств, копії яких додані до матеріалів справи. Також як на доказ отримання бітуму Відповідачем на суму 4 781 169, 13 грн. Позивач посилається на акти прийому-передачі № 1 від 14.08.2012р., № 2 від 30.08.2012р., № 3 від 31.08.2012р., № 4 від 03.09.2012р., № 5 від 12.09.2012р., № 6 від 13.09.2012р., № 7 від 14.09.2012р., № 8 від 17.09.2012р., № 9 від 18.09.2012р., № 10 від 07.12.2012р., копії яких теж додані до матеріалів справи. Крім того, заборгованості на суму 2 696 609, 51 грн. підтверджується актом звірки розрахунків, підписаним представниками сторін станом на 13.11.2013р., а також листом від 29.11.13р. № 9-3/187 директора підприємства Відповідача, в якому зазначено про визнання боргу у сумі 2 696 609, 51 грн. та надало графік погашення заборгованості протягом січня 2014р. - грудня 2015р.

Також до матеріалів справи, з метою підтвердження поставки товару Відповідачеві саме Позивачем, за залізничними накладними, у яких відправником зазначено ПП Фірма "Статус", Позивач надав договір доручення № 0504-12 від 05.04.12р., укладений ним з ПП Фірма "Статус", за яким Позивач, як довіритель доручив ПП Фірма "Статус", як повіреному, від імені та за рахунок довірителя організовувати та здійснювати операції отримання товару від постачальника, доставки товару довірителю з оформленням відповідних документів …

На підтвердження надання Відповідачем Позивачеві послуг з транспортування товару, Позивач надав до матеріалів справи копію договору № У-8 від 07.08.12р., за яким Відповідач надавав Позивачеві послуги транспортування з розвантаженням товару на склад вантажоодержувача (Відповідача), також Позивач надав рахунки Відповідача, виставлені Позивачеві за вказаним договором.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містить ст. 712 ЦК України.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач наявність основного боргу підтвердив, заявив про застосування позовної давності в частині нарахованої пені, оскільки востаннє суму основного боргу 2 696 609,51 грн. Відповідач визнавав 29.11.13р. у відповіді на претензію, а Позивач з позовом звернувся 25.12.14р. З нарахуваннями річних і збитків від інфляції Відповідач не погодився, посилаючись на те, що Позивач неналежно виконував свої договірні зобов'язання, щодо виставлення рахунків на оплату поставленого товару (п.4.1 - 4.3 Договору), що зумовило затримку розрахунків з боку Відповідача.

Перевіривши розрахунки Позивача та доводи сторін, господарський суд встановив, що визначити точну дату вручення Позивачем рахунків Відповідачеві неможливо, оскільки передача (вручення) рахунків не фіксувалася сторонами. В актах виконаних робіт сторонами також не зазначалося про вручення рахунків Відповідачеві. Однак Відповідач частково розраховувався за поставлений товар, а також 13.11.13р. начальником Філії "Дніпропетровський автодор" ДП "Дніпропетровський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", тобто уповноваженою особою, підписано акт звірки взаємних розрахунків з Позивачем, за яким Відповідачем визнано борг перед Позивачем у сумі 2 696 609,51 грн.; 29.11.13р. у відзиві на претензію Позивача Відповідач визнав наявність боргу у сумі 2 696 609,51 грн. Сторони не надали іншого договору на поставку бітуму у спірний період підтвердили наявність лише договору поставки № 1408/12 від 04.08.12р. За таких обставин, суд вважає за доцільне вважати датою виставлення рахунків Позивачем залежно від дати оплати товару Відповідачем, що беззаперечно свідчить про наявність у Відповідача рахунків Позивача та дату підписання акту звірки взаєморозрахунків.

Так, про оплату за рахунком № СФ 0000002 від 14.08.12р. на суму 776 745,37 грн., свідчить виписка банку, за якою 17.09.12р. Відповідач сплатив Позивачеві 29 000,00 грн., з посиланням на цей же рахунок Позивача Відповідач провів оплати 26.09.12р. - 319 800,00 грн., 28.01.13р. - 160 000,00 грн., 04.02.13р. - 250 000,00 грн., 04.04.13р. - 200 000,00 грн., тобто з посиланням на рахунок № СФ 0000002 від 14.08.12р. Відповідач сплатив 958 800,00 грн.; з посиланням на рахунки Позивача № СФ 0000003 від 30.08.12р.на суму 302 278,14 грн., № СФ 0000004 від 31.08.12р. на суму 302 699,15 грн., № СФ 0000005 від 03.09.12р. на суму 302 278,14 грн. (всього: 907 255,43 грн.) Відповідач 14.05.13р. сплатив Позивачеві 700 000,00 грн.; з посиланням на рахунок № СФ 0000006 від 12.09.12р.на суму 302 278,14 грн. Відповідач 19.07.13р. сплатив Позивачеві 302 278,14 грн. Крім того, сторони підписали акти виконаних Відповідачем для Позивача робіт за договором № У-8 від 07.08.12р. на транспортування товару, зокрема: 14.08.12р. на суму 38 745,00 грн. з ПДВ; 31.08.12р. на суму 30 177,00 грн. з ПДВ; 10.09.12р. на суму 15 078,00 грн., 30.09.12р. на суму 39 482,94 грн., всього на суму 123 482,94 грн.

Заявляючи вимоги про стягнення річних та збитків від інфляції, Позивач розрахунки провів без розбивки за датами виникнення боргу за кожною окремою поставкою, а на увесь борг починаючи з 21.01.13р., без урахування оплат Відповідача та наданих ним послуг з транспортування за договором № У-8 від 07.08.12р. та без надання доказів щодо дат вручення рахунків Відповідачеві на оплату за Договором. За таких обставин, суд вважає, що беззаперечно можна стверджувати про початок прострочення Відповідача з дати підписання начальником Філії "Дніпропетровський автодор" ДП "Дніпропетровський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", тобто уповноваженою особою, акту звірки взаємних розрахунків - 13.11.13р.

Позивач розрахунки річних провів з 21.01.13р. по 18.12.14р., а збитків від інфляції з лютого 2013р. по листопад 2014р.

За перерахунком суду річні з простроченої суми (2 696 609,51 грн.) за період прострочення з 13.11.13р. по 18.12.14р. становлять 98 655,66 грн., збитки від інфляції за період з листопаду 2013р. по листопад 2014р. перевищують розрахунки Позивача, тому суд вважає, що необхідно погодитись з розрахунками Позивача.

Позовна давність, відповідно до ст. 256 ЦК України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Стаття 267 ЦК України передбачає, що заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Згідно п. 1. ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Оскільки Позивач з позовом звернувся 25.12.14р. (відбиток поштового штемпелю на конверті, у якому направлялася позовна заява до суду), Відповідач борг визнав 13.11.13р. та подав заяву про застосування позовної давності до нарахованої пені за прострочку грошового зобов'язання, суд вважає, що нарахована Позивачем пеня не підлягає стягненню.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, стягненню підлягають: 2 696 609,51 грн. - основного боргу, 98 655,66 грн. - 3 % річних, 558 198,07 грн. - збитків від інфляції, решта позовних вимог не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 49 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на сторін, пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-84, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "ДЕРЖАВНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "АВТОМОБІЛЬНІ ДОРОГИ УКРАЇНИ" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Леніна, б. 24, код 319 508 28) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Логістична компанія "Ексім-Юніверс" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, 227, код 370 060 34) 2 696 609,51 грн. - основного боргу, 98 655,66 грн. - 3 % річних, 558 198,07 грн. - збитків від інфляції, 67 001,10 грн. - судового збору.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту.

Керуючись ст. ст. 86, 89 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Виправити допущену описку (технічну помилку) при внесенні повного тексту до ДСС, шляхом викладення описової, мотивувальної і резолютивної частини у редакції виготовленій у текстовому файлі Microsoft Word у програмі Microsoft Office Word 2003:

СУТЬ СПОРУ:

29.12.14р. від Позивача до суду надійшов позов у якому просив стягнути з Відповідача борг за договором поставки №1408/12 від 04.08.12р. за період з 14.08.12р. по 07.12.12р. у розмірі 2 696 609, 51 грн., збитки від інфляції - 558 198, 07 грн., пеню - 201 691, 61 грн., 3% річних - 154 260, 83 грн., що виникли внаслідок прострочення виконання Відповідачем зобов'язання з оплати поставленого Позивачем бітуму за вказаним договором.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.15р. у даній справі, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.03.15р., позов задоволено частково, стягнуто з Відповідача на користь Позивача борг у розмірі 2 696 609, 51 грн., збитки від інфляції - 558 198, 07 грн., пеню - 198 588, 67 грн., 3% річних - 154 260, 83 грн. та витрати на сплату судового збору - 72 153, 14 грн., у решті позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.05.15р. рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.15р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.03.15р. у справі №904/10409/14 скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

У постанові Вищого господарського суду України зазначено, що з наявних в матеріалах справи копій видаткових накладних № РН-0000002 від 14.08.12р., № РН-0000003 від 30.08.12р., № РН-0000004 від 31.08.12р., № РН-0000005 від 03.09.12р., № РН-0000006 від 12.09.12р., № РН-0000007 від 13.09.12р., № РН-0000008 від 14.09.12р., № РН-0000009 від 17.09.12р., № РН-0000010 від 18.09.12р., № РН-0000013 від 07.12.12р. вбачається, що підставою для замовлення зазначеного в них товару являється договір № 1408/12 від 14.08.12р., тоді як у даному випадку спір виник на підставі договору № 1408/12 від 04.08.12р. При цьому питання про наявність іншого договору, відповідно до якого між сторонами могли виникнути правовідносини з поставки товару судами першої та апеляційної інстанцій не досліджено. Згідно з п. 4.1. договору поставки № 1408/12 від 04.08.12р. крім підписання сторонами акту приймання-передачі товару і передачі документів, зазначених у п. 4.2. договору, сторони передбачили, що розрахунки за поставлений товар проводяться шляхом оплати покупцем після отримання від постачальника рахунку на оплату товару. Проте, з наявних у матеріалах справи копій рахунків-фактури № СФ-0000009 від 17.09.12р. та № СФ-000013 від 07.12.12р. вбачається, що сума за поставлений Відповідачеві товар, яка за вказаними рахунками становить 1 923 082,98 грн., не співпадає ні з сумою поставленого товару за видатковими накладними та актами прийому-передачі, а ні з сумою заявленої до стягнення заборгованості у розмірі 2 696 609,51 грн. Підставою для замовлення вказаного у рахунках-фактури товару зазначено договір № 1408/12 від 14.08.12р. Суди не вжили усіх належних заходів щодо розгляду позовних вимог по суті та не встановили відповідних обставини справи, у т.ч. щодо наявності у Відповідача заборгованості за договором поставки №1408/12 від 04.08.12р. на суму 2 696 609, 51 грн., період прострочення, тощо, та залишили поза увагою, що акт звірки розрахунків станом на 13.11.13р. та лист від 29.11.13р. №9-3/187 з наданим графіком погашення заборгованості за період з січня 2014р. по грудень 2015р., не містять посилання на вказаний договір.

Автоматизованою системою ДСС, справу № 904/10409/14 передано на новий розгляд судді Юзікову С.Г. Ухвалою від 05.06.15р. справу № 904/10409/14 прийнято до свого провадження суддею Юзіковим С.Г. та призначено її до розгляду.

В засіданнях у справі оголошувалися перерви: 24.06.15р. до 08.07.15р.; 08.07.15р. до 16.07.15р.; 16.07.15р. до 21.07.15р.; 21.07.15р. до 28.07.15р.

Позовні вимоги у даній справі мотивовані тим, що на виконання умов договору поставки № 1408/12 від 04.08.12р. Позивач поставив, а Відповідач прийняв бітум нафтовий дорожній, вартість якого, разом з витратами на транспортування, становить 4 781 169,13 грн., яку Відповідач оплатив частково у розмірі 1 961 078,14 грн., що підтверджується відповідними банківськими виписками, копії яких додані до матеріалів справи. На підтвердження поставки вказаного товару Відповідачеві Позивач посилається на наявні в матеріалах справи копії видаткових накладних № РН-0000002 від 14.08.2012р., №РН-0000003 від 30.08.2012р., № РН-0000004 від 31.08.2012р., № РН-0000005 від 03.09.2012р., № РН-0000006 від 12.09.2012р., № РН-0000007 від 13.09.2012р., № РН-0000008 від 14.09.2012р., №РН-0000009 від 17.09.2012р., № РН-0000010 від 18.09.2012р., № РН-0000013 від 07.12.2012р., підписані представниками сторін, підписи яких скріплені печатками підприємств. Також, як на доказ отримання бітуму Відповідачем на суму 4 781 169, 13 грн. Позивач посилається на підписані сторонами акти прийому-передачі № 1 від 14.08.2012р., №2 від 30.08.2012р., №3 від 31.08.2012р., № 4 від 03.09.2012р., № 5 від 12.09.2012р., № 6 від 13.09.2012р., № 7 від 14.09.2012р., № 8 від 17.09.2012р., № 9 від 18.09.2012р., № 10 від 07.12.2012р., копії яких додані до матеріалів справи.

Разом з тим, Позивач наполягає, що наявність боргу у сумі 2 696 609, 51 грн. підтверджується актом звірки розрахунків, підписаним представниками сторін станом на 13.11.13р., а також листом від 29.11.13р. №9-3/187 директора підприємства Відповідача, в якому вказано про визнання боргу та наведено графік погашення заборгованості на суму 2 696 609, 51 грн. протягом періоду з січня 2014р. по грудень 2015р.

Відповідач позов заперечував, мотивуючи тим, що виходячи з умов п. 4.1, 4.2 Договору, саме з моменту вручення покупцеві документів на товар та підписання акту та отримання покупцем рахунку починає свій відлік строк для оплати товару. Позивач не виконав дій, що випливають зі змісту зобов'язання (своєчасно не виставив рахунки на оплату), тобто Відповідач є таким, що не прострочив оплату.

На підтвердження наявності єдиних договірних фінансово-господарських взаємовідносин сторін за договором поставки № 1408/12 від 04.08.12р., Позивачем до матеріалів справи додана відповідь Лівобережної ОДПІ на адвокатський запит, у якій вказано про те, що Позивач від фінансово-господарських взаємовідносин сплатили до бюджету податки у серпні, вересні та грудні 2012р. у обсязі 796 861 грн., що у своїй сукупності складає суму 4 781 166 грн. (796 861 грн. х 6) вчиненої товарної операції, яка співпадає із сукупною вартістю товару, який Позивач відвантажив Відповідачеві за договором № 1408/12 від 04.08.12р. Ідентичну інформацію отримано від директора ТОВ "Ексім-Юніверс". Ці ж обставини підтверджуються листом директора підприємства Відповідача від 29.11.13р. за №9-3/187, в якому він визнав зазначений борг та надав графік погашення заборгованості на суму 2 696 609, 51 грн. за період з січня 2014р. по грудень 2015р. Тобто факт наявності договірних зобов'язань між сторонами саме за договором №1408/12 від 04.08.12р. не заперечує й Відповідач. Також Позивач пояснив, що відображення у видаткових накладних дати договору, за яким відбулися поставки товару 14.08.12р., а не 04.08.12р. було опискою, оскільки договору від 14.08.12р. сторони не укладали, відносин за таким договором між ними не відбувалося. У запереченнях на позов Відповідач стверджував, зокрема, про те, що наявні в матеріалах справи копії актів прийому-передачі № 1 від 14.08.2012р., № 2 від 30.08.2012р., № 3 від 31.08.2012р., № 4 від 03.09.2012р., № 5 від 12.09.2012р., № 6 від 13.09.2012р., № 7 від 14.09.2012р., № 8 від 17.09.2012р., № 9 від 18.09.2012р., № 10 від 07.12.2012р. оформлені неналежним чином, однак, з огляду на відсутність відповідної печатки підприємства Відповідача, яка має скріплювати підпис представника підприємства не можна стверджувати про оформлення цих актів. На спростування заперечення Відповідача Позивачем для огляду суду надані оригінали актів прийому-передачі за договором з відтисками печаток Відповідача та підписом представника підприємства. Представник Позивача додав, що на наведених копіях поруч з підписом відповідальної особи Відповідача печатка не проглядається із за неналежної якості копії.

До матеріалів справи Позивач надав усі рахунки за поставками за договором № 1408/12 від 04.08.12р. Також Позивач додав пояснення виникнення розбіжностей між вартістю поставленого товару, його оплати Відповідачем та позовними вимогами, згідно з якими ці розбіжності виникли, у результаті заліку Позивачем послуг Відповідача з транспортування товару за договором № У-8 від 07.08.12р., за яким Відповідач надавав послуги Позивачеві транспортування з розвантаженням товару на склад вантажоодержувача (Відповідача), до пояснень додано копію договору № У-8 від 07.08.12р. та рахунків Відповідача за ним.

Сторони не надали іншого договору на поставку бітуму у спірний період підтвердили наявність лише договору поставки № 1408/12 від 04.08.12р.

Відповідачем подана заява про застосування позовної давності в частині нарахованої пені, оскільки востаннє суму основного боргу 2 696 609,51 грн. Відповідач визнав 29.11.13р. у відповіді на претензію, а Позивач з позовом звернувся 25.12.14р.

Представник Позивача заперечував проти задоволення заяви Відповідача, однак належних доказів на підтвердження наявності поважних причини пропущення позовної давності у частині стягуваної пені суду не надав.

Справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

04.08.2012р. ТОВ логістична компанія "Ексім-Юніверс" (Позивач, постачальник) та ДП "Дніпропетровський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (Відповідач, покупець) уклали договір поставки №1408/12 (далі Договір), за яким постачальник зобов'язався поставляти та передавати у власність покупця, а покупець зобов'язався прийняти і оплатити наступні товари: бітум нафтовий дорожній БНД 60/90 (пункт 1.1.1 Договору).

Відповідно до п. 4.1, 4.2, 4.3 Договору розрахунки за поставлений товар проводяться шляхом: оплати покупцем після пред'явлення постачальником отримання від постачальника рахунку на оплату товару та підписання сторонами акту приймання-передачі товару і передачі документів, зазначених пунктом 4.2. Договору. До рахунка додаються: документи, що підтверджують належну якість товару (сертифікат або паспорт якості); видаткові накладні; податкові накладні та інші первинні документи, передбачені чинним законодавством для даного виду товару. В разі ненадання зазначених цим пунктом договору документів постачальник зобов'язується відшкодувати спричинені покупцю збитки (витрати). Сторони свідчать, що покупець зобов'язується розрахуватись з постачальником за отриманий товар не раніше ніж через 30 і не пізніше 45 календарних днів з моменту отримання від постачальника документів зазначених в пунктах 4.1, 4.2 цього договору.

Згідно з абзацом 2 п.5.1 Договору постачальник здійснює поставку кожної партії товару залізничним транспортом на умовах, передбачених цим Договором, протягом 3 календарних днів з моменту отримання письмової заявки покупця.

Пунктом 5.4 Договору передбачено, що після передачі товару та виконання обов'язку з поставки між сторонами оформлюється акт приймання-передачі товару, який підписується уповноваженими представниками сторін та скріплюється печатками сторін. Обов'язок з поставки є виконаним в момент передачі товару та надання документів, зазначених в пункті 4.2 договору.

Відповідно до п. 7.3.7 Договору в разі порушення строків оплати товару, покупець на вимогу постачальника зобов'язаний сплатити останньому пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент заборгованості від суми боргу за кожен день прострочення виконання зобов'язання.

За даними Позивача, за поставлений у серпні-грудні 2012р. товар Відповідач розрахувався частково, у зв'язку з чим, у нього утворився борг у сумі 2 696 609,51 грн., на який Позивачем нараховано збитки від інфляції - 558 198,07 грн. за період з лютого 2013р. до листопаду 2014р., 3% річних - 154 260,83 грн. за період з 21.01.13р. до 18.12.14р. та пеню - 201 691,61 грн. за період з 21.01.13р. до 21.07.13р.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилався на те, що на виконання умов Договору він поставив, а Відповідач прийняв бітум нафтовий дорожній, вартістю з витратами на транспортування 4 781 169,13 грн., яку Відповідач оплатив частково у розмірі 1 961 078, 14 грн., що підтверджується відповідними банківськими виписками, копії яких додані до матеріалів справи.

На підтвердження поставки вказаного товару Відповідачеві Позивач посилається на видаткові накладні № РН-0000002 від 14.08.2012р., №РН-0000003 від 30.08.2012р., № РН-0000004 від 31.08.2012р., № РН-0000005 від 03.09.2012р., № РН-0000006 від 12.09.2012р., №РН-0000007 від 13.09.2012р., № РН-0000008 від 14.09.2012р., № РН-0000009 від 17.09.2012р., № РН-0000010 від 18.09.2012р., № РН-0000013 від 07.12.2012р., підписані представниками сторін, підписи яких скріплені печатками підприємств, копії яких додані до матеріалів справи. Також як на доказ отримання бітуму Відповідачем на суму 4 781 169, 13 грн. Позивач посилається на акти прийому-передачі № 1 від 14.08.2012р., № 2 від 30.08.2012р., № 3 від 31.08.2012р., № 4 від 03.09.2012р., № 5 від 12.09.2012р., № 6 від 13.09.2012р., № 7 від 14.09.2012р., № 8 від 17.09.2012р., № 9 від 18.09.2012р., № 10 від 07.12.2012р., копії яких теж додані до матеріалів справи. Крім того, заборгованості на суму 2 696 609, 51 грн. підтверджується актом звірки розрахунків, підписаним представниками сторін станом на 13.11.2013р., а також листом від 29.11.13р. № 9-3/187 директора підприємства Відповідача, в якому зазначено про визнання боргу у сумі 2 696 609, 51 грн. та надало графік погашення заборгованості протягом січня 2014р. - грудня 2015р.

Також до матеріалів справи, з метою підтвердження поставки товару Відповідачеві саме Позивачем, за залізничними накладними, у яких відправником зазначено ПП Фірма "Статус", Позивач надав договір доручення № 0504-12 від 05.04.12р., укладений ним з ПП Фірма "Статус", за яким Позивач, як довіритель доручив ПП Фірма "Статус", як повіреному, від імені та за рахунок довірителя організовувати та здійснювати операції отримання товару від постачальника, доставки товару довірителю з оформленням відповідних документів …

На підтвердження надання Відповідачем Позивачеві послуг з транспортування товару, Позивач надав до матеріалів справи копію договору № У-8 від 07.08.12р., за яким Відповідач надавав Позивачеві послуги транспортування з розвантаженням товару на склад вантажоодержувача (Відповідача), також Позивач надав рахунки Відповідача, виставлені Позивачеві за вказаним договором.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містить ст. 712 ЦК України.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач наявність основного боргу підтвердив, заявив про застосування позовної давності в частині нарахованої пені, оскільки востаннє суму основного боргу 2 696 609,51 грн. Відповідач визнавав 29.11.13р. у відповіді на претензію, а Позивач з позовом звернувся 25.12.14р. З нарахуваннями річних і збитків від інфляції Відповідач не погодився, посилаючись на те, що Позивач неналежно виконував свої договірні зобов'язання, щодо виставлення рахунків на оплату поставленого товару (п.4.1 - 4.3 Договору), що зумовило затримку розрахунків з боку Відповідача.

Перевіривши розрахунки Позивача та доводи сторін, господарський суд встановив, що визначити точну дату вручення Позивачем рахунків Відповідачеві неможливо, оскільки передача (вручення) рахунків не фіксувалася сторонами. В актах виконаних робіт сторонами також не зазначалося про вручення рахунків Відповідачеві. Однак Відповідач частково розраховувався за поставлений товар, а також 13.11.13р. начальником Філії "Дніпропетровський автодор" ДП "Дніпропетровський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", тобто уповноваженою особою, підписано акт звірки взаємних розрахунків з Позивачем, за яким Відповідачем визнано борг перед Позивачем у сумі 2 696 609,51 грн.; 29.11.13р. у відзиві на претензію Позивача Відповідач визнав наявність боргу у сумі 2 696 609,51 грн. Сторони не надали іншого договору на поставку бітуму у спірний період підтвердили наявність лише договору поставки № 1408/12 від 04.08.12р. За таких обставин, суд вважає за доцільне вважати датою виставлення рахунків Позивачем залежно від дати оплати товару Відповідачем, що беззаперечно свідчить про наявність у Відповідача рахунків Позивача та дату підписання акту звірки взаєморозрахунків.

Так, про оплату за рахунком № СФ 0000002 від 14.08.12р. на суму 776 745,37 грн., свідчить виписка банку, за якою 17.09.12р. Відповідач сплатив Позивачеві 29 000,00 грн., з посиланням на цей же рахунок Позивача Відповідач провів оплати 26.09.12р. - 319 800,00 грн., 28.01.13р. - 160 000,00 грн., 04.02.13р. - 250 000,00 грн., 04.04.13р. - 200 000,00 грн., тобто з посиланням на рахунок № СФ 0000002 від 14.08.12р. Відповідач сплатив 958 800,00 грн.; з посиланням на рахунки Позивача № СФ 0000003 від 30.08.12р.на суму 302 278,14 грн., № СФ 0000004 від 31.08.12р. на суму 302 699,15 грн., № СФ 0000005 від 03.09.12р. на суму 302 278,14 грн. (всього: 907 255,43 грн.) Відповідач 14.05.13р. сплатив Позивачеві 700 000,00 грн.; з посиланням на рахунок № СФ 0000006 від 12.09.12р.на суму 302 278,14 грн. Відповідач 19.07.13р. сплатив Позивачеві 302 278,14 грн. Крім того, сторони підписали акти виконаних Відповідачем для Позивача робіт за договором № У-8 від 07.08.12р. на транспортування товару, зокрема: 14.08.12р. на суму 38 745,00 грн. з ПДВ; 31.08.12р. на суму 30 177,00 грн. з ПДВ; 10.09.12р. на суму 15 078,00 грн., 30.09.12р. на суму 39 482,94 грн., всього на суму 123 482,94 грн.

Заявляючи вимоги про стягнення річних та збитків від інфляції, Позивач розрахунки провів без розбивки за датами виникнення боргу за кожною окремою поставкою, а на увесь борг починаючи з 21.01.13р., без урахування оплат Відповідача та наданих ним послуг з транспортування за договором № У-8 від 07.08.12р. та без надання доказів щодо дат вручення рахунків Відповідачеві на оплату за Договором. За таких обставин, суд вважає, що беззаперечно можна стверджувати про початок прострочення Відповідача з дати підписання начальником Філії "Дніпропетровський автодор" ДП "Дніпропетровський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", тобто уповноваженою особою, акту звірки взаємних розрахунків - 13.11.13р.

Позивач розрахунки річних провів з 21.01.13р. по 18.12.14р., а збитків від інфляції з лютого 2013р. по листопад 2014р.

За перерахунком суду річні з простроченої суми (2 696 609,51 грн.) за період прострочення з 13.11.13р. по 18.12.14р. становлять 98 655,66 грн., збитки від інфляції за період з листопаду 2013р. по листопад 2014р. перевищують розрахунки Позивача, тому суд вважає, що необхідно погодитись з розрахунками Позивача.

Позовна давність, відповідно до ст. 256 ЦК України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Стаття 267 ЦК України передбачає, що заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Згідно п. 1. ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Оскільки Позивач з позовом звернувся 25.12.14р. (відбиток поштового штемпелю на конверті, у якому направлялася позовна заява до суду), Відповідач борг визнав 13.11.13р. та подав заяву про застосування позовної давності до нарахованої пені за прострочку грошового зобов'язання, суд вважає, що нарахована Позивачем пеня не підлягає стягненню.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, стягненню підлягають: 2 696 609,51 грн. - основного боргу, 98 655,66 грн. - 3 % річних, 558 198,07 грн. - збитків від інфляції, решта позовних вимог не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 49 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на сторін, пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-84, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "ДЕРЖАВНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "АВТОМОБІЛЬНІ ДОРОГИ УКРАЇНИ" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Леніна, б. 24, код 319 508 28) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Логістична компанія "Ексім-Юніверс" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, 227, код 370 060 34) 2 696 609,51 грн. - основного боргу, 98 655,66 грн. - 3 % річних, 558 198,07 грн. - збитків від інфляції, 67 001,10 грн. - судового збору.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту.

Ухвала набирає чинності з моменту її винесення.

Інформацію про дату та час розгляду справи можна отримати за електронною адресою суду: http://dp.arbitr.gov.ua/sud5005/spisok/csz/

Суддя С.Г. Юзіков