ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.07.2015 Справа № 907/664/15

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, с.Лавки, Мукачівський район

до відповідача товариства з додатковою відповідальністю «Мукачівський верстатозавод», смт.Кольчино, Мукачівський район

про стягнення суми 12321,13 грн.

Суддя Васьковський О.В.

Представники:

від позивача - не з'явився

від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: про стягнення суми 12321,13 грн., у т.ч. 7430,03 грн. - пені та 4891,10 грн. - інфляційні втрати, згідно договору №06/09-2010 від 06.09.10 (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 13.07.15).

Позивач просить задоволити позов, мотивуючи тим, що відповідач у повному обсязі не виконав свої зобов'язання по оплаті послуг по перевезенню вантажу, внаслідок чого у нього виникла та рахується прострочена заборгованість, а тому відповідач зобов'язаний сплатити пеню за прострочення виконання грошового зобов'язання, нараховану згідно умов договору та у порядку ст.625 Цивільного кодексу - суму інфляційних втрат.

Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, проте останній письмових пояснень по суті заявлених вимог не подав та участь уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, тому справа розглянута у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Між позивачем (перевізник по договору) та відповідачем (замовник по договору) укладено договір перевезення (далі - договір) №06/09-2010 від 06.09.10, згідно п.1.1 якого перевізник зобов'язується, в порядку та на умовах визначених цим договором, доставляти надані йому замовником (відправником) відправлення (вантаж) до пункту призначення, а замовник зобов'язується сплачувати за це встановлену плату.

Згідно розділу 2 Загальних умов договору, визначено, що перевізних зобов'язується приймати, а замовник передавати для перевезення відправлення у конкретному місці, у строки та в обсягах погоджених сторонами. Перевізник виконує для замовника перевезення відправлень в обсягах, погоджених сторонами заявок (замовлень), які приймаються замовником в усній або письмовій формі шляхом надсилання факсом або електронною пошти. Обов'язки перевізникам вважаються виконаними з моменту вручення відправлення одержувачу.

У відповідності до п.п.4.1,4.3-4.4 договору, замовник оплачує перевізникові погоджену плату згідно тарифів, встановлених в прайс-листі перевізника, який є діючим на момент передачі відправлення до перевезення; послуги можуть бути оплачені як в готівковій формі при передачі відправлення до перевезення або при врученні його одержувачу, так і в безготівковій формі; при безготівковій формі розрахунку, оплата проводиться замовником шляхом переказу коштів на поточний рахунок перевізника протягом 7-ми банківських днів з дати передачі відправлення до перевезення, згідно виставленого рахунку; рахунок може бути виставлений замовником за допомогою засобів факсимільного або електронного зв'язку.

Перевізник надає замовнику документи на перевезення: рахунок-фактуру, акт виконаних робіт (надання послуг) та податкову накладну. Акт виконаних робіт (надання послуг) повинен бути підписаний замовником протягом трьох робочих днів від дати його отримання та надісланий перевізнику або в цей же строк замовник повинен надати перевізнику письмові зауваження щодо акту виконаних робіт (надання послуг). Якщо в триденний строк акт виконаних робіт (надання послуг) не підписаний замовником або перевізнику не будуть надані письмові зауваження, то акт виконаних робіт (надання послуг) буде вважатись узгодженим, а замовник зобов'язаним оплатити надані послуги в сумі, згідно акту виконаних робіт (надання послуг) (п.4.5 договору).

Так, позивачем було виставлено рахунки на оплату транспортних послуг №26/06 від 26.06.11 по маршруту смт.Кольчино-м.Москва (Росія) на суму 21500,00 грн., №26/07 від 26.07.11 по маршруту м.Дніпропетровськ - смт.Кольчино на суму 3200,00 грн. та №31/08 від 31.08.11 по маршруту м.Дніпропетровськ - смт.Кольчино на суму 3500,00 грн.

Транспортні послуги позивачем виконані в повному обсязі, що підтверджується актами здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) від 26.06.11 на суму 21500,00 грн., від 26.07.11 на суму 3200,00 грн. та від 31.08.11 на суму 3500,00 грн.

Згідно акту звірки взаєморозрахунків від 07.02.14 у відповідача рахувалась заборгованість за надані послуги у розмірі 11000,00 грн.

Позивач звертався до відповідача з претензійними листами №1 від 18.05.12, №5 від 23.10.13 та №1 від 09.04.15 про необхідність сплати заборгованості, однак такі залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

Відповідач свої зобов'язання по оплаті транспортних послуг в повному обсязі не виконував, внаслідок чого у нього виникла та рахувалась прострочена заборгованість на загальну суму 11000,00 грн. Вказана сума основної заборгованості за договором була сплачена відповідачем під час розгляду справи, що підтверджується платіжним дорученням №4102 від 24.06.15, у зв'язку з чим, позивачем 13.07.15 подано заяву про зменшення позовних вимог, яка прийнята судом.

Відповідно до п. 5.3.1 договору у випадку прострочення платежу за надані послуги, замовник сплачує перевізникові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день протермінування.

За прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання позивач за період з 03.07.11 по 04.03.15 нарахував відповідачу пеню, сума якої згідно розрахунку становить 7430,03 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За прострочення виконання грошового зобов'язання по оплаті транспортних послуг позивач за період з вересня 2011 року по березень 2015 року нарахував відповідачу інфляційні втрати, сума яких згідно розрахунку позивача становить 4891,10 грн.

З огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

За порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Позивачем здійснено розрахунок без врахування положень ч.6 ст.232 Господарського кодексу України. Враховуючи, що розмір пені визначається за період, що не перевищує шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане, усудом здійснений перерахунок пені, яка пілягає до стягнення. Тому сума пені, яка підлягає до стягнення згідно акту здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) від 26.06.11 (частково неоплачена сума становить 4300,00 грн.) у період з 03.07.11 по 03.01.12 становить суму 335,97 грн.; згідно акту здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) від 26.07.11 на суму 3200,00 грн. у період з 03.08.11 по 03.02.12 становить суму 249,91 грн.; акту здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) та від 31.08.11 на суму 3500,00 грн. у період з 08.09.11 по 08.03.12 становить суму 270,23 грн. Отже сума пені, що підлягає до стягнення становить 856,11 грн.

Стаття 549 Цивільного кодексу України визначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, зокрема сплата неустойки.

Також, відповідно до ч. 2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача суми 12321,13 грн., у т.ч. 7430,03 грн. - пені та 4891,10 грн. - інфляційні втрати, згідно договору №06/09-2010 від 06.09.10 (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 13.07.15), згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, підлягає задоволенню частково.

Позовні вимоги позивачем належним чином обґрунтовані та доведені відповідно з вимогами ст.ст. 32, 33, 34 ГПК України.

Згідно з ст.49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог сума 853,21 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 1, 15, 32, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

позов задоволити частково.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Мукачівський верстатозавод», (89636, Закарпатська область, Мукачівський район, смт. Кольчино, вул.Фрідяшівська,1, код 05723430) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, (89635,АДРЕСА_1, ід. номер НОМЕР_1):

- суму 5757,69 грн., у т.ч. 856,11 грн. - пені, 4901,58 грн. - інфляційних збитків,

- суму 853,21 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили і підлягає обов'язковому виконанню на території України в порядку ст.85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 03.08.15

Суддя О.В. Васьковський