РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2015№910/12563/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В.,

при секретарі судового засідання Грабовській А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справe № 910/12563/15

за позовом публічного акціонерного товариства «Київське агентство повітряних сполучень «Кий Авіа», м. Київ,

до публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк», м. Київ, та

приватного підприємства «Торгівельна агенція «Галицький ярмарок», м. Львів,

про визнання недійсним договору,

за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача-1 - Лінніченко І.В. (довіреність від 21.06.2010 №361);

відповідача-2 - не з'явився.

Публічне акціонерне товариство «Київське агентство повітряних сполучень «Кий Авіа» (далі - ПАТ «КАПС «Кий Авіа»; Товариство) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про визнання недійсним укладеного публічним акціонерним товариством Акціонерним банком «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк»; Банк) та приватним підприємством «Торгівельна агенція «Галицький ярмарок» (далі - ПП «ТА «Галицький ярмарок»; Підприємство; Агенція) договору іпотеки (без оформлення заставної) від 31.01.2011, зареєстрованого в реєстрі за № 334 (далі - Договір іпотеки).

Позов мотивовано тим, що ПАТ «Кий Авіа» вважає, що на час укладення Договору іпотеки Підприємство не було власником нерухомого майна - нежитлових приміщень загальною площею 992,4 кв.м., а саме: нежитлових приміщень в підвалі: від XXXII по XXXVI; XXXIX; від XLI по XLІX; від LI по LІІI; LXVII, загальною площею 451,5 кв.м.; нежитлових приміщень на 1-му поверсі: від 21-1 по 21-6; від VII по IX, загальною площею 309,4 кв.м.; нежитлових приміщень на 2-му поверсі: 21-7 по 21-19, загальною площею 231,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, площа Григоренка Г. генерала, будинок 5 (далі - Предмет іпотеки), а тому відповідач-2 не мав права укладати вказаний договір.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.05.2015 порушено провадження у справі.

Банк 05.06.2015 подав суду відзив на позов, в якому зазначив таке:

- 31.01.2011 Банком та товариством з обмеженою відповідальністю «Металпак» (далі - ТОВ «Металпак») укладено кредитний договір № 4/2011 (далі - Кредитний договір), за умовами якого Банк відкрив позичальнику відновлювану відкличну кредитну лінію із загальним лімітом в сумі 19 500 000 грн., а позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строк до 30.01.2013;

- у забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 31.01.2011 Банком та Підприємством укладено Договір іпотеки, згідно з пунктом 2.1 якого предметом договору є Предмет іпотеки, що належить Агенції на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юріяком М.І. 27.12.2010, зареєстрованого в реєстрі № 4290 (далі - Договір купівлі-продажу);

- у зв'язку із неналежним виконанням ТОВ «Металпак» своїх зобов'язань за Кредитним договором 10.12.2014 господарським судом міста Києва було прийнято рішення, залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.05.2015, про задоволення позовних вимог у справі № 5011-34/7806-2012 за позовом заступника прокурора Оболонського району м. Києва в інтересах держави в особі Міністерства фінансів України, Банку до ТОВ «Металпак», Агенції та відкритого акціонерного товариства «Завод будівельно-опоряджувальних машин», треті особи - ПАТ «Кий Авіа» та товариство з обмеженою відповідальністю «Західний авіаційний центр» (далі - ТОВ «Західний авіаційний центр»), про стягнення заборгованості за Кредитним договором у сумі 36 391 933, 34 грн. та звернення стягнення на предмети іпотеки за Договором іпотеки та договором іпотеки від 04.04.2011 в тому числі;

- постанова Львівського окружного адміністративного суду від 11.04.2012, на яку посилається позивач, була скасована постановою Львівського окружного адміністративного суду від 20.04.2015, прийнятою за результатом розгляду заяви Банку про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, а відтак, посилання позивача на скасовану постанову як підставу для визнання недійсним Договору іпотеки є безпідставним;

- Агенція набула права власності на Предмет іпотеки на підставі правочину, а саме на підставі Договору купівлі-продажу Предмету іпотеки, укладеного з ТОВ «Західний авіаційний центр»; на момент укладення Договору іпотеки Договір купівлі-продажу був та залишається дійсним, державна реєстрація права власності була та є дійсною.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

У судове засідання 20.07.2015 представники позивача та відповідача-2 не з'явилися; представник відповідача-1 проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі.

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене та з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 20.07.2015 без участі представників позивача та відповідача-2 за наявними в ній матеріалами (стаття 75 Господарського процесуального кодексу України, далі - ГПК України).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представника відповідача-1, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

31.01.2011 Банком (іпотекодержатель) та ПП «ТА «Галицький ярмарок» (іпотекодавець) було укладено Договір іпотеки, за умовами якого:

- вказаний договір забезпечує всі вимоги іпотекодержателя, які випливають з Кредитного договору, укладеного іпотекодержателем та ТОВ «Металпак» (позичальник), згідно з яким позичальник зобов'язаний у порядку та на умовах Кредитного договору не пізніше 30.01.2013 повернути кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з загальним лімітом у сумі 16 000 000 грн. та графіком зменшення ліміту кредитування на поповнення обігових коштів, сплатити проценти за користування кредитними коштами у межах строку кредитування, виходячи з 19% річних, сплатити проценти за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені Кредитним договором (прострочена заборгованість), виходячи з 29% річних, при настанні умов, передбачених підпунктом 3.8 Кредитного договору, сплатити проценти за користування кредитними коштами у межах строку кредитування у розмірі 22,0% річних, комісії, а також штрафи та пені у розмірі і випадках, передбачених Кредитним договором та Договором іпотеки, відшкодувати іпотекодержателю всі збитки, понесені ним внаслідок невиконання позичальником умов Кредитного договору у розмірі і у випадках, передбачених Кредитним договором (пункт 1.1 Договору іпотеки);

- предметом іпотеки є нерухоме майно - нежитлові приміщення загальною площею 992,4 кв.м., а саме: нежитлові приміщення в підвалі: від XXXII до XXXVI; XXXIX; від XLI до XLІX; від LI до LІІI; LXVII, загальною площею 451,5 кв.м.; нежитлові приміщення на першому поверсі: від 21-1 по 21-6; від VII до IX, загальною площею 309,4 кв.м.; нежитлові приміщення на другому поверсі: від 21-7 до 21-19, загальною площею 231,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, площа Григоренка Г. генерала, будинок 5 та належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юріяком М.І. 27.12.2010, зареєстрованого в реєстрі № 4290, акта приймання-передачі нежитлових приміщень, що є об'єктом продажу від 27.12.2010, зареєстрованого 29.12.2010 обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» (далі - БТІ) в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстровим номером 30755829.

Загальна вартість предмета іпотеки станом на 27.01.2011 згідно з витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 27.01.2011 № 28805932, виданого БТІ, становить 1 546 622 грн. (пункт 2.1 Договору іпотеки);

- іпотекодавець засвідчує, що:

на підставах, передбачених чинним законодавством України, він має право відчужувати предмет іпотеки (підпункт 2.3.1 пункту 2.3 Договору);

предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності, яке отримано ним на правомірних підставах (підпункт 2.3.2 пункту 2.3 Договору);

на підставах, передбачених чинним законодавством України, на предмет іпотеки може бути звернене стягнення (підпункт 2.3.3 пункту 2.3 Договору).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон) іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною першою статті 575 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Другою частиною статті 583 ЦК України передбачено, що заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави.

Статтею 2 Закону встановлено, що законодавство України про іпотеку базується на Конституції України і складається з ЦК України, Господарського кодексу України (далі - ГК України), Земельного кодексу України, цього Закону та інших нормативно-правових актів, а також міжнародних договорів України.

Частиною першою статті 3 Закону встановлено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

У частинах четвертій і п'ятій вказаної статті зазначено, що іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Шоста частина вказаної статті передбачає, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду міста Києва від 10.12.2014 у справі № 5011-34/7806-2012, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.05.2015, зокрема: стягнуто з ТОВ «Металпак» на користь Банку заборгованість за Кредитним договором; у рахунок погашення заборгованості ТОВ «Металпак» за Кредитним договором звернуто стягнення на Предмет іпотеки, що належить ПП «ТА «Галицький ярмарок» шляхом продажу предметів іпотеки з прилюдних торгів з початковою вартістю предметів іпотеки в розмірі 90% від вартості предметів іпотеки, визначеної суб'єктом оціночної діяльності в процесі виконавчого провадження; стягнуто з Підприємства на користь Банку за рахунок Предмета іпотеки, що належить ПП «ТА «Галицький ярмарок» штраф за невиконання договору іпотеки в розмірі 666 590 грн.

В обґрунтування позовних вимог про визнання Договору іпотеки недійсним позивач зазначає таке:

- на придбання Предмету іпотеки попереднім власником (ТОВ «Західний авіаційний центр») саме позивачем було виділено цільову позику (поворотну фінансову допомогу) з умовою подальшої передачі даних приміщень в заставу Товариству;

- Предмет іпотеки є єдиним ліквідним майном, за рахунок якого можливе задоволення кредиторських вимог позивача до ТОВ «Західний авіаційний центр»;

- виникнення прав на спірні приміщення у відповідача-1 відбулося з порушенням закону, у зв'язку з чим позивач є заінтересованою особою щодо встановлення законного власника Предмету іпотеки і усунення порушень закону при передачі права власності на Предмет іпотеки, що дозволить ПАТ «КАПС «Кий Авіа» відновити свої порушені права;

- оскільки постановою Львівського окружного суду Львівської області від 11.04.2012, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2013 та Вищого адміністративного суду України від 18.12.2013, скасовано державну реєстрацію за ПП «ТА «Галицький ярмарок» права власності на спірне приміщення (Предмет іпотеки) та зобов'язано БТІ поновити державну реєстрацію права власності ТОВ «Західний авіаційний центр», то станом на момент укладання Договору іпотеки Агенція не була власником спірних приміщень (Предмету іпотеки) і не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності на вчинення спірного правочину.

З огляду на наведене позивач просить суд визнати Договір іпотеки недійсним.

Відповідач-1 проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, що наведені у відзиві на позовну заяву від 05.06.2015.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази господарський суд міста Києва дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке.

За приписами частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України передбачено, що: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У частині першій статті 17 Закону зазначено, що іпотека припиняється, зокрема, у разі визнання іпотечного договору недійсним.

Частиною першою і другою статті 18 Закону встановлено таке.

Іпотечний договір укладається одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити такі істотні умови:

1) для іпотекодавця та іпотеко держателя - юридичних осіб відомості про:

для резидентів - найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців;

для нерезидентів - найменування, місцезнаходження та державу, де зареєстровано особу;

для іпотекодавця та іпотеко держателя - фізичних осіб відомості про:

для громадян України - прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання із зазначенням адреси та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів;

для іноземців, осіб без громадянства - прізвище, ім'я, по батькові (за наявності), адресу постійного місця проживання за межами України;

2) зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання;

3) опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані, у тому числі кадастровий номер. У разі іпотеки земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення;

4) посилання на видачу заставної або її відсутність.

У разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаних вище істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду.

Згідно з пунктом 2.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 (далі - Постанова) на підставі статті 215 ЦК України недійсними можуть визнаватися не лише правочини, які не відповідають цьому Кодексу, а й такі, що порушують вимоги інших законодавчих актів України, указів Президента України, постанов Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів, виданих державними органами, у тому числі відомчих, зареєстрованих у встановленому порядку.

Проаналізувавши норми, закріплені в Договорі іпотеки, суд дійшов висновку, що названий договір не суперечить частині першій статті 18 Закону та містить усі істотні умови, необхідні для виключення підстав для визнання такого правочину недійсним.

При цьому посилання позивача на те, що постановою Львівського окружного суду Львівської області від 11.04.2012, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2013 та Вищого адміністративного суду України від 18.12.2013, скасовано державну реєстрацію за ПП «ТА «Галицький ярмарок» права власності на спірне приміщення (Предмет іпотеки) та зобов'язано БТІ поновити державну реєстрацію права власності ТОВ «Західний авіаційний центр» є безпідставним, оскільки названа постанова від 11.04.2012 була скасована постановою Львівського окружного адміністративного суду від 20.04.2015 (наявна в матеріалах справи; прийнята за результатом розгляду заяви Банку про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами).

Отже, з наведеного можна дійти висновку, що відповідач-2 набув право власності на Предмет іпотеки на підставі Договору купівлі-продажу, укладеного з ТОВ «Західний авіаційний центр» і на момент укладення спірного договору Договір купівлі-продажу був та залишається дійсним, тобто ПП «ТА «Галицький ярмарок» було власником спірних приміщень (Предмету іпотеки) і мало необхідний обсяг цивільної дієздатності на вчинення спірного правочину, що виключає можливість визнання Договору іпотеки недійсним на підставі частини другої статті 203 ЦК України.

У пункті 2.1 Постанови зазначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Для визнання оспорюваного договору недійсним позивач має довести за допомогою належних засобів доказування, що договір суперечить вимогам чинного законодавства щодо його форми, змісту, правоздатності і волевиявленню сторін, на момент укладення договору свідомо існує об'єктивна неможливість настання правового результату, а також, що внаслідок його укладення порушені права позивача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що виникнення прав на спірні приміщення у відповідача-1 відбулося з порушенням закону, у зв'язку з чим позивач є заінтересованою особою щодо встановлення законного власника Предмету іпотеки і усунення порушень закону при передачі права власності на Предмет іпотеки, що дозволить позивачу відновити свої порушені права.

Щодо наведених тверджень суд вважає за можливе зазначити таке.

У абзаці першому пункту 2.10 Постанови встановлено, що якщо чинне законодавство прямо не визначає кола осіб, які можуть бути позивачами у справах, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними, господарському суду для вирішення питання про прийняття позовної заяви слід керуватися правилами статей 1 і 2 ГПК. Отже, крім учасників правочину (сторін за договором), а в передбачених законом випадках - прокурора, державних та інших органів позивачем у справі може бути будь-яке підприємство, установа, організація, а також фізична особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин.

Тобто закон прямо визначає коло осіб, які можуть бути позивачами у таких категоріях справ.

Відповідно до частини першої статті 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Вирішуючи поданий на розгляд господарського суду спір, суд зобов'язаний встановити яке та яким чином суб'єктивне матеріальне право порушене чи який та яким чином законний інтерес особи, що звернулася до суду з позовом, потребує захисту.

Право на захист цивільних прав та інтересів передбачено, зокрема, статтею 15 ЦК України, статтею 20 ГК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Встановлюючи наявність чи відсутність підстав для захисту прав позивача, які, на його думку, було порушено сторонами під час укладення Договору іпотеки, господарський суд міста Києва дійшов висновку про відсутність таких підстав, оскільки на момент укладення Договору іпотеки позивач не був ні власником, ані співвласником майна, яке за спірним договором передавалось в іпотеку, ані стороною Договору іпотеки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, зокрема, і ту обставину, що: на придбання Предмету іпотеки попереднім власником (ТОВ «Західний авіаційний центр») саме позивачем було виділено цільову позику (поворотну фінансову допомогу) з умовою подальшої передачі даних приміщень в заставу Товариству; Предмет іпотеки є єдиним ліквідним майном, за рахунок якого можливе задоволення кредиторських вимог позивача до ТОВ «Західний авіаційний центр».

Проаналізувавши наведені обґрунтування, суд дійшов висновку, що обставини, які висвітлив позивач, стосуються відносин позивача з ТОВ «Західний авіаційний центр», і не стосуються розгляду даної справи.

Під час розгляду справи позивачем не доведено яким чином оспорюваний правочин порушує його права і охоронювані законом інтереси, не наведено наявності фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання правочину недійсним на момент його вчинення, та наявності підстав недійсності оспорюваного правочину, пов'язаних з недодержанням в момент вчинення правочину вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання Договору іпотеки недійсним є необґрунтованими, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

За приписами статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 24.07.2015.

Суддя О. Марченко