ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2015 р. Справа №922/2269/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Черленяк М.І., суддя Ільїн О.В., суддя Хачатрян В.С.,

при секретарі Кузнєцовій І.В.,

за участю представників:

позивача - Кожанов О.О., за довіреністю №10/12-07 від 16.06.2015 року;

відповідачів - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача - Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», м.Київ в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Ларченко І.М. (вх.№3554Х/1-40), на рішення господарського суду Харківської області від 03.06.2015 року у справі №922/2269/15,

за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», м.Київ в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Ларченко І.М.,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтава Моторс», м.Харків,

про стягнення 4484054,26 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 03.06.2015 року у справі №922/2269/15 (суддя Светлічний Ю.В.) в задоволенні позову відмовлено.

Позивач із вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 03.06.2015 року у справі №922/2269/15 та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а саме стягнути з ТОВ «Полтава Моторс» на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором №0005/10/25-KLI від 22.07.2010 року в розмірі 4484054,26 грн., з яких прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів - 3853544,11 грн., прострочена заборгованість зі сплати процентів - 630510,15 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийняте при неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, та при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Апелянт, зокрема, зазначає, що при винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що оскільки у кредитному договорі не встановлений строк виконання зобов'язання, у даному випадку належним доказом підстав для стягнення з поручителя суми боргу за кредитним договором у розумінні ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України є пред'явлення позову до поручителя та відповідача - ТОВ «Полтава Моторс» протягом одного року від дня укладення договору поруки, а саме з 22.07.2010 року, тому строк для пред'явлення позову до поручителя сплив 22.07.2011 року. Так, як вказує скаржник, у п.п. 1.2 кредитного договору встановлено, що кредитні кошти надаються строком до 21.07.2011 року, тобто саме ця дата є строком виконання зобов'язання. Договором поруки встановлено, що порука припиняється з припиненням зобов'язань за кредитним договором, а згідно ст. 559 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Проте, апелянт звертає увагу суду на те, що до цього часу заборгованість за кредитним договором залишається непогашеною.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 03.07.2015 року апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не надав, у судове засідання не з'явився, направлена на його адресу ухвала суду повернута з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пункту 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч.1 ст. 64 Господарського процесуального кодексу України. . За змістом цієї норми, у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - зазначеної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Приймаючи до уваги належне повідомлення відповідача про час та місце проведення судового засідання, колегія суддів вважає можливим розглядати апеляційну скаргу у справі відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України без участі представника відповідача.

У судовому засіданні 27.07.2015 року представник позивача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та просив її задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представника позивача, повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

22.07.2010 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Форум», (кредитор, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа Центр Полтава» (позичальник) укладено кредитний договір №0005/10/25-КLI відповідно до якого позичальнику відкрито відновлювальну кредитну лінію для поповнення обігових коштів з максимальним лімітом заборгованості в сумі 5000000,00 грн. (п'ять мільйонів гривень) строком по 21.07.2011 року і сплатою 24,00% процентів річних за користування кредитними коштами.

Згідно п. 7.3 договору, він набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Кредитний договір складено в письмовій формі, підписано представниками сторін, а також скріплено печатками.

23.07.2010 року та 11.11.2010 року між банком та позичальником було укладено додаткові угоди №1 та №2. Зазначеними додатковими угодами були змінені номера рахунків для обліку нарахованих процентів та сплати кредитних коштів. Всі інші суттєві умови кредитного договору залишені без змін.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності зі ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язок.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст.174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох чи більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

На виконання умов кредитного договору, позивач надав позичальнику кредитні кошти, згідно з його заявками, що підтверджується відповідними меморіальними ордерами, які містяться у матеріалах справи.

Як вже зазначалося, ТОВ «Альфа Центр Полтава» (позичальник) мало сплатити кошти за кредитним договором до 21.07.2011 року, а згідно з п. 2.3. договору позичальник здійснює повернення кредитних коштів до в національній валюті на відкритий його позичковий рахунок: щомісячно з липня 2010 року по грудень 2010 року по 14000,00 грн., щомісячно з січня 2011 року по травень 2011 року по 100000,00 грн. Проценти сплачуються за перший місяць користування кредитними коштами не пізніше останнього робочого дня першого місяця користування кредитними коштами включно. В подальшому проценти за користування кредитом сплачуються щомісячно за період з 26 числа попереднього місяця по 25 число поточного місяця включно, не пізніше останнього робочого дня поточного місяця.

Відповідно до п. 3.3.2. кредитного договору позичальник зобов'язаний не пізніше визначеного п. 1.2. кредитного договору строку повернути позивачу суму наданих кредитних коштів у повному обсязі, сплачувати проценти за користування кредитними коштами.

Частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором установлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України (кредитний договір), передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 (ст.ст.1046-1053) Цивільного кодексу України.

Стаття 599 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Проте, позичальник - ТОВ «Альфа Центр Полтава» не виконує належним чином свої зобов'язання по погашенню кредиту і сплаті процентів у розмірах і у строки передбачені кредитним договором, внаслідок чого в нього утворилась заборгованість у розмірі 4484054,26 грн., яка складається з простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів у розмірі 3853544,11 грн. та простроченої заборгованості по сплаті процентів у розмірі 630510,15 грн.

Частиною 1 ст. 548 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися зокрема заставою, порукою.

У забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, 22.07.2010 року між ПАТ «Банк Форум» (позивач у справі) та ТОВ «Полтава Моторс» (відповідач у справі) укладено договір поруки №0005/10/25-КLI/S-1, відповідно до умов якого відповідач поручився перед кредитором за виконання боржником - ТОВ «Альфа Центр Полтава» зобов'язань за кредитним договором та додатковими угодами, що можуть бути укладені в майбутньому в повному обсязі.

Договір поруки складено в письмовій формі, підписано представниками сторін а також скріплено печатками підприємств.

Згідно із ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. ч. 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України).

Статтею 541 Цивільного кодексу України передбачено, що солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він визнаний судом недійсним.

Як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час апеляційного провадження, скаржником не доведено, що договір поруки є фіктивним або не чинним, а також того, що він визнавався недійсним.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову про стягнення суми заборгованості за кредитним договором з поручителя, посилаючись на те, що оскільки у кредитному договорі не встановлений строк виконання зобов'язання, то ТОВ «Полтава Моторс» мало право протягом одного року від дня укладення договору поруки, а саме з 22.07.2010 року до 22.07.2011 року пред'явити позов до поручителя, однак відповідного не зробило.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції, адже у кредитному договорі чітко встановлений строк виконання зобов'язання, а саме: у пункті 1.2, пункті 2.3 та пункті 3.3.2., що строк виконання зобов'язання до 21.07.2011 року.

Договором поруки №0005/10/25-КLI/S-1 передбачено, що порука припиняється з припиненням зобов'язань за кредитним договором, а ст. 599 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язання припиняються виконанням проведеним належним чином.

25.12.2014 року позивач направляв відповідачу вимогу про виконання зобов'язання за вих.№16732/31 із вимогою виконати забезпечене порукою зобов'язання за кредитним договором, але відповідач не відреагував та зобов'язання не виконав.

Матеріали справи не містять доказів, а відповідачем не доведено того, що він виконав своє зобов'язання і сплатив суму заборгованості.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Положення статті 525 Цивільного кодексу України визначають, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.ст. 611, 612 Цивільного кодексу України).

Враховуючи, що ані боржником - ТОВ «Альфа Центр Полтава», ані поручителем - ТОВ «Полтава Моторс» не виконано своїх зобов'язань, що підтверджується матеріалами справи, колегія суддів вважає, що наявні правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з поручителя як з солідарного боржника суми боргу в розмірі 4484054,26 грн., яка складається із простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів та з простроченої заборгованості по сплаті процентів.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Колегія суддів вважає, що твердження позивача, викладені ним в апеляційній скарзі ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, доведені належними доказами, тоді як господарським судом першої інстанції не в повній мірі з'ясовані та правильно оцінені обставини у справі, а тому прийняте ним рішення підлягає скасуванню, з прийняттям нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції і прийняття нового про задоволення позову, необхідно здійснити перерозподіл судових витрат за подання позовної заяви та відшкодувати витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України та п. 4.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 року «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України».

Керуючись ст. ст. 99, 101,102, п.2 ст. 103, п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 104, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», м.Київ в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Ларченко І.М. задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 03.06.2015 року по справі №922/2269/15 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтава Моторс» (61000, м.Харків, вул. Матросова, 20, ідентифікаційний код 36066239) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» (02100, м.Київ, бул. Верховної Ради, 7, ідентифікаційний код 21574,26 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтава Моторс» (61000, м.Харків, вул. Матросова, 20, ідентифікаційний код 36066239) у дохід Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Дзержинському районі м.Харкова Харківської області, код 37999654, МФО 851011, рахунок отримувача - 2003, код класифікації доходів бюджету - 22030001 "Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050)") 73080,00 грн. судового збору за подання позовної заяви та 36540,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Повний текст постанови складено 03 серпня 2015 року.

Головуючий суддя Черленяк М.І.

Суддя Ільїн О.В.

Суддя Хачатрян В.С.