ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28.07.15р. Справа № 904/3893/15
За позовом Публічного акціонерного товариства "Запоріжкокс", м. Запоріжжя

до відповідача-1: Державного підприємства "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ

відповідача-2: Державного підприємства "Вугільна компанія "Краснолиманська", м. Родинське Красноармійського району Донецької області

про стягнення 3 339 грн. 00 коп.

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Представники:

від позивача: Зінченко М.В.- представник, дов. від 01.01.2015р. №19/3;

від відповідача-1: Шляєв І.В. - представник, дов. від 01.01.2015р. №71;

від відповідача-2: не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач з просить стягнути з відповідача-1 3 339 грн. 00 коп. - шкоду, завдану недостачею вантажу - вугільної продукції.

Відповідач-1 відзиву на позов та інших витребуваних господарським судом документів не надав. У судовому засіданні проти позовних вимог заперечував.

Відповідач-2 у відзиві (вх. №44695/15 від 10.07.2015р.) на позовну заяву проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що: - відповідач-2 не перебуває у договірних відносинах зі сторонами; - вантаж було завантажено вище бортів; - вантаж було передано станції відправлення промаркованим; - недостача вантажу утворилася при незбереженні вантажу при перевезенні.

Також відповідач-2 у заяві (вх. №44696/15 від 10.07.2015р.) просить розглянути справу без участі представника відповідача-2.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу за допомогою технічних засобів представниками позивача та відповідача-1 заявлено не було.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача-1 господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

21.11.2014р. позивачу - Публічному акціонерному товариству "Запоріжкокс" відповідачем-2 - Державним підприємством "Вугільна компанія "Краснолиманська", як відправником, зі станції відправлення Родинська Донецької залізниці було відправлено на станцію призначення Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці вантаж - вугілля кам'яне марки Ж у вагонах №№ 65251829, 67898130, 67896340, 66240318, 66035551, 66049842, 67696237, 60412848 та 65755373, 66550641, про що свідчать залізничні накладні №53881629 та №53933164 (досилка).

Відповідно до положень статей 2, 3, 6, 37 Статуту залізниць України (далі-Статут) Статут визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, підприємств, які користуються залізничним транспортом; Статутом регламентуються організація та основні умови перевезення вантажів; дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом, в тому числі і вантажів; під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса, яка визначається останнім.

Накладна - основний перевізний документ, який надається залізниці відправником разом з вантажем, вона є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Уклавши з залізницею угоду на перевезення вантажу, відправник визнав тим самим обмеження та особливості, що встановлені Статутом, щодо меж відповідальності перевізника і вантажовідправника та погодився з ними.

За положеннями статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами і актами загальної форми, які складають станції залізниць; комерційний акт складається для засвідчення в тому числі невідповідності маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Згідно з комерційним актом від 25.11.2014р. №725378/224/1600, складеним на станції Красноармійськ Донецької залізниці, встановлено, що: - на підставі актів загальної форми від 24.11.2014р. №64627, від 25.11.2014р. №903, акту про технічний стан вагону від 24.11.2014р. №82 станції Красноармійськ, залізничної накладної, вказаної на зворотній стороні цього акту, здійснювалася контрольна перевірка кількості та стану вантажу у вагоні №66550641 - вугілля; - по документу рахується: брутто не вказане, тара з документа - 21 500 кг, нетто 69 000 кг; - при подачі вагону на 150-тонні вагонні ваги станції, повірені 14.07.2014р., виявилась тара вагів перевірена, працювали справно; - при переважуванні вагону маса брутто склала 86 800 кг, тара з документа 21 500 кг, нетто 65 300 кг, що менше накладної на 3 700 кг; - поверхня вантажу нижче бортів 10-15 см, вкатана, маркована повздовжніми бороздами; - над 5 люком зліва поглиблення 200см х 180 см і конусом до підлоги; - з лівого боку вагону відкрито п'ятий люк, мається просипання вантажу; просипання усунено, люк зачинено; - вагон технічно справний; - при повторному зважуванні вагону результат менше 3 700 кг підтверджено.

Крім того, 26.11.2014р. на станції Запоріжжя Ліве Придніпровської залізниці було складено комерційний акт РА №004599/1578 (вагон №6042848), з якого вбачається, що при комісійній видачі вантажоотримувачу вантажу з переважуванням вагона на справних електронних вагах вантажоотримувача №085 повірка 12.11.2014р. з'ясувалось: - по документу значиться маса нетто 68 000 кг, тара 22 300 кг; - фактично виявилось брутто 89 450 кг, тара з документа 22 300 кг, нетто 67 150 кг, що менше за масу, вказану в документі, на 850 кг; - технічно вагон справний, бездверний, люки, двері зачинені, течі вантажу немає; - навантаження нижче рівня бортів на 10 см, рівномірне, вкатане, марковане трьома продольними бороздами; над 1-2 люками маркування порушено, наявна виїмка 300 х 280 х 30 см; - про повторному зважуванні комісією результат не змінився.

Відповідно до частин 1, 2, 4 пункту 27 Правил видачі вантажів вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто; при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2% маси, зазначеної в перевізних документах, а саме: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0-6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокро солона; тютюн; м'ясо свіже; 1,5 % маси, зазначеної в перевізних документах, а саме: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива; 1% маси, зазначеної в перевізних документах, а саме: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м'ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м'які всякі; 0,5% маси всіх інших вантажів; норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються: від маси брутто - для вантажів, які перевозяться в тарі й упаковці; від маси нетто - для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки.

Отже, з урахуванням норми природної втрати (1%) відповідальна недостача становить 3 180 кг, у тому числі у вагоні №66550641 - 3 010 кг (3 700 кг - 690 кг), та у вагоні №6042848 - 170 кг (850 кг - 680 кг).

Таким чином, вартість вагової недостачі вугілля з урахуванням норми природної втрати становить 3 339 грн. 00 коп., у тому числі:

у вагоні №66550641 - 3 160 грн. 50 коп. (з ПДВ) = 3,01 т (відповідальна нестача) х 875 грн. 00 коп. (за 1 т. без ПДВ відповідно до специфікації від 14.11.2014р.) + 526 грн. 75 коп. (розмір ПДВ).;

у вагоні №6042848 - 178 грн. 50 коп. (з ПДВ) = 0,17 т (відповідальна недостача) х 875 грн. 00 коп. (за 1 т. без ПДВ відповідно до специфікації від 14.11.2014р.) + 29 грн. 75 коп. (розмір ПДВ).

Згідно зі статтею 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало; перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Також відповідно до частин 1, 2 та 3 статті 314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини; у транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника; за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

Статтею 23 Закону України від 04.07.1996р. №273/96-ВР „Про залізничний транспорт" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України; перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України; за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Згідно статті 110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству; обов'язки збереження, супроводження та охорони особливо цінних та небезпечних вантажів, перелік яких встановлюється Правилами, покладаються на відправника.

Відповідно до статті 31 Статуту залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери; оскільки незбереження вантажу може бути наслідком як технічної несправності вагона або контейнера, так і їх непридатності для перевезення певного вантажу (тобто у комерційному відношенні), то господарським судам у вирішенні спорів слід розмежовувати відповідні поняття; вагон (контейнер) може бути цілком справним, але таким, що не забезпечить збереження якості певного вантажу, наприклад, має стійкий запах, що впливає на завантажені до нього продовольчі товари; саме в такому випадку йдеться про непридатність вагона (контейнера) у комерційному відношенні; згідно з зазначеною статтею Статуту придатність вагона чи контейнера для перевезення відповідного вантажу у комерційному відношенні визначається відправником або залізницею, якщо вона здійснює завантаження; отже, якщо псування вантажу є наслідком комерційної несправності вагона (контейнера), відповідальність за це несе той, хто завантажив продукцію у вагон (контейнер); у випадках, коли під завантаження подано несправний за своїм технічним станом вагон або контейнер, відправник повинен відмовитись від їх використання; якщо він цього не зробив, відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, що сталися внаслідок технічної несправності рухомого складу, покладається на відправника; винятки з цього правила можуть мати місце тоді, коли з матеріалів справи вбачається, що технічна несправність мала прихований характер або виникла у процесі перевезення вантажу; прихованими є такі технічні несправності, які не могли бути виявлені відправником під час звичайного огляду вагону або контейнера; у такому разі відповідальність за незбереження вантажу покладається на залізницю; якщо незбереження вантажу сталося внаслідок того, що вагон чи контейнер поряд з прихованими несправностями або з несправностями, які виникли під час транспортування, мали ще й такі, які могли бути виявлені до завантаження, господарський суд може вирішити питання про покладення відповідальності як на залізницю, так і на відправника; для правильного вирішення питань щодо відповідальності за незбереження вантажу внаслідок технічної несправності рухомого складу господарський суд повинен провести досконале дослідження не тільки комерційного акта, але й акта про технічний стан вагону або контейнера і дати їм відповідну оцінку (пункт 3.9 роз'яснень Вищого господарського суду України від 29.09.2008р. №04-5/225 «Про внесення змін та доповнень до роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею").

Відповідно до частин 1 та 2 статті 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: - за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі; - за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості; - за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість; недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Загальні підстави для відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала; при цьому особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З урахуванням викладеного відповідальність за вагову недостачу вугільної продукції - вугілля кам'яного марки Ж у вагонах №66550641 та №6042848 слід покласти на залізницю у повному обсязі.

Отже, з відповідача-1 підлягає стягненню 3 339 грн. 00 коп. - вартості вагової недостачі.

З урахуванням викладеного позовні вимоги до відповідача1- підлягають задоволенню, а у задоволенні позовних вимог до відповідача-2 слід відмовити.

Згідно із статтею 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі слід покласти на відповідача-1.

Керуючись статтями 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Придніпровська залізниця" (49600, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108; ідентифікаційний код 01073828) на користь Публічного акціонерного товариства "Запоріжкокс" (69600, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 4; ідентифікаційний код 01073828) 3 339 грн. 00 коп. - вартості вагової недостачі та 1 827 грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.

У задоволенні вимог до Державного підприємства "Вугільна компанія "Краснолиманська" відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

СУДДЯ Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК України,

„29„ липня 2015р.