ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"24" липня 2015 р.Справа № 13/5025/886/12

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Магери В.В. (головуючий суддя), судді Вибодовського О.Д., судді Гладія С.В. розглянувши матеріали заяви ПАТ "Катіон" про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання та видачу дубліката наказу у справі

за позовом фізичної особи-підприємця Почекуніна Дениса Віталійовича, м. Хмельницький

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Почекуніної Світлани Петрівни, м. Хмельницький

до 1. Публічного акціонерного товариства „Катіон", м. Хмельницький;

2. Хмельницької міської ради, м. Хмельницький

про припинення права постійного користування земельною ділянкою

За участю представників сторін:

від заявника (відповідача-1): Зінченко О.Л. - за довіреністю від 18.12.2014р.

від позивача: - не прибув;

від відпоідача-2: - не прибув

від третьої особи: - участі не приймав

Суть спору: Рішенням господарського суду Хмельницької області від 09.10.2013 року у позові про припинення права постійного користування земельною ділянкою відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 12.11.2013р. рішення господарського суду Хмельницької області від 09.10.2013 року про відмову в задоволенні позову про припинення права постійного користування ПАТ "Катіон" частиною земельної ділянки площею 0,1767 га за адресою: м.Хмельницький, вул. Тернопільська, 19/1 "А" - скасовано та прийнято в цій частині нове рішення. Позов задоволено частково. Припинено право постійного користування ПАТ "Катіон" частиною земельної ділянки площею 0,1767 га за адресою: м. Хмельницький, вул. Тернопільська, 19/1 "А". У решті рішення залишено без змін.

Господарським судом Хмельницької області видано наказ від 9.12.2013р. про стягнення із ПАТ „Катіон" на користь ФОП Почекуніна Д.В. 1073,00 грн. судових витрат зі сплати судового збор за розгляд справи в суді першої інстанції та 573,50 грн. судових витрат зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Постановою ВГСУ від 17.06.2014р. касаційну скаргу ПАТ „Катіон" задоволено. Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 12.11.2013р. у справі №13/5025/886/12 господарського суду Хмельницької області скасовано. Рішення господарського суду Хмельницької області від 09.10.2013 року залишено в силі. Витрати по сплаті судового збору за касаційний перегляд судового рішення віднесено на позивача.

08.07.2014р. господарським судом Хмельницької області на виконання вимог Постанови ВГСУ від 17.06.2014р. видано відповідний наказ про стягнення із ФОП Почекуніна Д.В. на користь ПАТ „Катіон" 802,90 грн. витрат по сплаті судового збору за касаційний перегляд судового рішення.

16.07.2015р. на адресу суду надійшла заява від ПАТ „Катіон" про відновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання наказу господарського суду Хмельницької області від 08.07.2014р. та видачу дубліката вказаного наказу у справі №13/5025/886/12.

Вказану заяву згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.07.2015р. передано на розгляд головуючому судді Магері В.В., інші учасники колегії: суддя Вибодовський О.Д., суддя Гладій С.В.

Ухвалою суду від 16.07.2015р. заяву ПАТ „Катіон" призначено до розгляду в судовому засіданні на 24.07.2015р.

Представник заявника (ПАТ „Катіон") в засідання суду 24.07.2015р. прибув, подану ним заяву підтримав, посилаючись на таке. 05.06.2015 року ПАТ „Катіон" звернувся до господарського суду Хмельницької області із заявою про видачу наказу.

У відповіді суду (лист від 05.06.2015 року № 13/5025/886/12/5819/15) зазначено, що 08.07.2014 року видано наказ № 13/5025/886/12 про стягнення із ФОП Почекуніна Д.В. на користь ПАТ „Катіон" 802,90 грн. витрат по сплаті судового збору за касаційний перегляд судового рішення; наказ направлено ПАТ „Катіон" рекомендованим листом за вих. № 6915/14 від 10.07.2014 року.

За результатами проведеної перевірки встановлено, що наказ був отриманий ПАТ „Катіон" та зареєстрований в журналі вхідної кореспонденції 11.07.2014 року за вх.№342. Однак з вини колишнього юрисконсульта товариства наказ не був своєчасно поданий для примусового виконання і є втраченим.

Зазначене підтверджується листом Другого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 14.07.2015 року, вих. № 23065 та довідкою ПАТ „Катіон" від 15.07.2015 року, вих.№338.

Заява стягувача (ПАТ „Катіон") про відновлення строку пред'явлення наказу до виконання та видачу дубліката наказу обґрунтовується таким.

Згідно із статтею 19 Конвенції для забезпечення дотримання державами-учасницями взятих на себе зобов'язань за Конвенцією та протоколами до неї створюється Європейський суд з прав людини (далі - Європейський суд).

Стаття 6 Конвенції закріплює право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Горнсбі проти Греції" наголосив на гарантоване статтею 6 Конвенції "право на суд", яке повинно розцінюватися не лише в аспекті права особи звернутися до суду за захистом своїх прав, а і як обов'язковість боржника до виконання судового рішення. Викладене означає, що виконання судового рішення є невід'ємною частиною судового процес з метою забезпечення положень названої статті Конвенції (права на суд).

Сукупний аналіз рішень Європейського суду у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України" достеменно засвідчує його однозначну позицію про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 124 Конституції України.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 червня 2013 року №5-рп/2013 також зазначив, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист, невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

З викладеного випливає, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина судового розгляду (Рішення Європейського суду у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року).

Відповідно до статті 115 ГПК України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 116 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Відповідно до статті 22 Закону України "Про виконавче провадження" наказ господарського суду може бути пред'явлений до виконання протягом року.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ.

Положення статті 119 Господарського процесуального кодексу України передбачають, що у разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено.

Статтею 120 ГПК України встановлено: у разі втрати наказу господарський суд може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання; до заяви про видачу дубліката наказу мають бути додані: при втраті наказу стягувачем - довідка стягувача, підписана керівником чи заступником керівника та головним (старшим) бухгалтером підприємства, організації, що наказ втрачено і до виконання не пред'явлено; за видачу стягувачу дубліката судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом.

Представники від позивача, третьої особи та відповідача-2 в засіданні суду 24.07.2015р. участі не приймали, будь-які письмові докази та клопотання від останніх до суду не надходили.

Розглянувши заяву про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання та про видачу дублікату наказу, судом до уваги приймається таке:

Відповідно до приписів ст.4-5 ГПК України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

Зазначена процесуальна норма узгоджується з положеннями ч.5 ст.124 Конституції України, згідно із якою судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст.115 ГПК України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України „Про виконавче провадження".

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012р. №18-рп/2012).

Як вбачається із матеріалів справи, питання про відновлення строку поставлене заявником (стягувачем) після закінчення процесуального строку для пред'явлення наказу до виконання, який пропущено із вини працівників стягувача (ПАТ „Катіон").

Судом встановлено, що 08.07.2014 року видано наказ №13/5025/886/12 про стягнення із ФОП Почекуніна Д.В. на користь ПАТ „Катіон" 802,90 грн. витрат по сплаті судового збору за касаційний перегляд судового рішення.

Вказаний наказ направлено на адресу ПАТ „Катіон" рекомендованим листом за вих.№ 6915/14 від 10.07.2014р., що також підтверджено листом суду від 05.06.2015 року №13/5025/886/12/5819/15.

Із матеріалів справи слідує, що даний наказ був отриманий ПАТ „Катіон" та зареєстрований в журналі вхідної кореспонденції 11.07.2014 року за вх.№342, однак в подальшому був втрачений та не був пред'явлений до виконання у відділ ДВС.

Зазначене підтверджується листом Другого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 14.07.2015р. за вих. №23065 та довідкою ПАТ „Катіон" від 15.07.2015 року за вих.№338.

Частиною першою ст.4 ГПК України встановлено, що господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

До числа останніх належить Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікована Україною шляхом прийняття Закону від 17.07.1997 року №475/97-ВР.

Стаття 6 Конвенції з прав людини гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує „право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Судом враховано, що в силу ст.46 Конвенції рішення Європейського суду з прав людини є обов'язковим до виконання державою, яка її ратифікувала.

З даною статтею кореспондується стаття 2 спеціального Закону України від 23.02.2006р. №3477-ІV „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", відповідно до якої рішення є обов'язковими до виконання Україною відповідно до ст.46 Конвенції. Порядок виконання Рішення визначається цим Законом, Законом України „Про виконавче провадження", іншими нормативно-правовими актами з урахуванням особливостей, що передбачені цим Законом.

Крім того, судом приймається до уваги, що у рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 р. по справі „Шмалько проти України (заява №60750/00), від 27.07.2004р., по справі „Ромашов проти України" (заява №67534/01), від 19.03.1997р. „Горнсбі проти Греції" зазначено, що для цілей ст.6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід'ємна частина „судового розгляду".

У рішенні від 17.05.2005р. по справі „Чіжов проти України" (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатись, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії ст.6 Конвенції.

Згідно зі ст.17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують Конвенцію про захист прав і основоположних свобод людини та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З огляду на викладене та з урахуванням того, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист, суд зазначає, що відновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання спрямоване саме на захист прав заявника.

Згідно із ч.1 ст.119 ГПК України, у разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено.

Відповідно до положень п.2 ст.24 Закону України „Про виконавче провадження" стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Порядок встановлення, обчислення та закінчення процесуальних строків, підстави їх зупинення, умови і порядок відновлення та продовження процесуальних строків регламентовано статтями 50-53 ГПК України.

Згідно із вимогами ч.1 ст.53 ГПК України, за заявою сторони господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законодавством процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. У кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені в обґрунтування заяви про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку. Причини поважності пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання оцінюються судом, виходячи з обґрунтування поважності цих причин, наданих доказів за правилами ст.43 ГПК.

Відповідно до ст.120 ГПК України у разі втрати наказу господарський суд може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання. Про видачу дубліката наказу виноситься ухвала. До заяви про видачу дубліката наказу мають бути додані: довідка установи банку, державного виконавця чи органу зв'язку про втрату наказу; при втраті наказу стягувачем - довідка стягувача, підписана керівником чи заступником керівника та головним (старшим) бухгалтером підприємства, організації, що наказ втрачено і до виконання не пред'явлено.

В пункті 6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" №9 від 17.10.2012р. зазначено, що дублікат наказу (стаття 120 ГПК) має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити й дату видачі останнього (а не дату видачі дубліката).

Згідно квитанції №1 від 16.07.2015р. заявником сплачено судовий збір за видачу дублікату судового наказу.

Розглянувши пояснення заявника щодо втрати наказу суду і не пред'явлення його до виконання, суд вважає ці обставини поважними та такими що перешкоджають заявнику реалізувати своє право на судовий захист.

У зв'язку із вищевикладеним, суд вважає за необхідне заяву ПАТ "Катіон" про відновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання наказу господарського суду Хмельницької області від 08.07.2014р. та про видачу дубліката вказаного наказу у справі №13/5025/886/12 задовольнити.

Керуючись ст.ст.86, 119, 120 Господарського процесуального кодексу України, СУД -

УХВАЛИВ:

Заяву ПАТ "Катіон" від 16.07.2015р. про відновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання наказу господарського суду Хмельницької області від 08.07.2015р. та видачу дубліката вказаного наказу у справі №13/5025/886/12 задовольнити.

Відновити ПАТ „Катіон" пропущений строк для пред'явлення до виконання наказу господарського суду Хмельницької області від 08.07.2014р. по справі №13/5025/886/12 про стягнення із фізичної особи-підприємця Почекуніна Дениса Віталійовича (код , м. Хмельницький, вул. Інститутська, 20/2, кв.58) на користь Публічного акціонерко товариства "Катіон" (код 05470288, м. Хмельницький, вул. Тернопільська, 19) 802,90 грн. (вісімсот дві гривні 90 коп.) витрат по сплаті судового збору за касаційний перегляд судового рішення, починаючи із 24.07.2015р.

Наказ дійсний для пред'явлення до виконання до 24.07.2016р.

Видати дублікат наказу від 08.07.2014р. по справі №13/5025/886/12, який направити стягувачу.

Головуючий суддя В.В. Магера

Суддя О. Д. Вибодовський

Суддя С.В. Гладій

Віддрук. 5 прим.:

1 - до справи;

2 - заявнику ПАТ „Катіон" (вул. Тернопільська, 19, м. Хмельницький, 29000) - оригінал ухвали та дублікат згідно заяви;

3 - ФОП Почекунін Д.В. (вул. Інститутська, 20/2, кв. 58, м. Хмельницький, 29000) - прост. кореспонд.

4 - Хмельницька міська рада (вул. Гагаріна, 3, м. Хмельницький, 29000) - прост. кореспонд.

5 - Почекуніна С.П. (вул. Інститутська, 20, кв. 63, м. Хмельницький, 29000) - прост. кореспонд.