ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

14.07.2015р. Справа № 917/1020/15

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", вул.Набережна перемоги, 50, м. Дніпропетровськ, 49094

до Приватного виробничо-торгового підприємства "Стеклосервіс", вул. 60 років Жовтня, буд. 99, м. Кременчук, Полтавська область,39631

про стягнення 51393,57 грн.

суддя Іваницький Олексій Тихонович

секретар судового засідання Жадан Т.С.

представники сторін:

від позивача: Ребрик С.М. дов. №8537-К-О від 17.11.20014

від відповідача: Лаврук А.М. дов. б/н від 01.06.2015р.

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна заява про стягнення 51393,57 грн., за договором № Б/Н від 11.10.2013 року, із яких: заборгованість за кредитом - 40000,26 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 7423,28 грн., пеня - 3970,03грн.

09.06.2015 року за вхідним №8651 (канцелярії суду) представник позивача С.М.Ребрик на виконання вимог ухвали суду подала додаткові документи. Суд подані документи прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи.

14.07.2015р. за вх. канцелярії суду №10347 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому ПВТП ""Стеклосервіс" проти позовних вимог заперечує посилаючись на нікчемність Договору № Б/Н від 11.10.2013 року та невірні розрахунки подані позивачем щодо стягнення заборгованості за кредитом, по процентам за користування кредитом та нарахованій пені До заперечення відповідач надав суду свій розрахунок разом з додатками. Суд подане заперечення з додатками прийняв та залучивши до матеріалів справи.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, суд не оцінює вказані обставини як підставу для подальшого відкладення розгляду справи. Спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши і оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, а також за результатами оцінки поданих сторонами господарського процесу доказів, у нарадчій кімнаті суд задовольняє позовні вимоги виходячи з наступного

11 жовтня 2013 р. Приватному виробничо-торговому підприємству "Стеклосервіс" було відкрито в ПАТ КБ "Приватбанк" поточний рахунок № 4444 на підставі письмових заявок про відкриття поточного рахунку (а.с. 39- 44).

У відповідності до ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалась.

Підписавши зазначену заяву, відповідач погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, що розміщені на сайті www.privatbank.ua, https://client-bank.privatbank.ua та які разом із заявою складають договір банківського обслуговування від 11.10.2013 року.

Розділом 3.2.2 Умов та правил надання банківських послуг регламентований порядок надання кредиту за послугою "Гарантований платіж".

Пункт 3.1.1.74 зазначених Умов передбачає, що послугу "Гарантований платіж" банк надає за господарськими договорами, що укладаються між клієнтом та його контрагентами, а також між клієнтом і ПАТ КБ "Приватбанк". Послуга надається у вигляді виконання банком заявок на договірне списання коштів, згідно якої клієнт-платник доручає ПАТ КБ "Приватбанк" зарахувати кошти на рахунок отримувача, в сумі і в дату, зазначені при створенні заявки. Послуга надається банком як за рахунок власних коштів платника, так і за рахунок кредитних коштів. Споживачами цієї послуги є платник і одержувач платежів за господарськими договорами.

Обов'язковими реквізитами заявки на договірне списання коштів є: номер і дата заявки (присвоюються автоматично), рахунок платника, рахунок одержувача, сума платежу, призначення платежу (із зазначенням відомостей по господарському договору, на виконання оплати по якому подається заявка), дата зарахування коштів одержувачу (дата виконання заявки), вказівки за рахунок яких коштів (власних коштів клієнта/кредитних/змішано) необхідно зарезервувати гроші для виконання гарантованого платежу (п. 3.1.1.74 Умов).

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис" електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки). Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму.

Відповідно до п. 1.1.1.91. та п. 3.1.1.76. Умов після отримання за допомогою системи дистанційного обслуговування заявки (система Іnternet Banking Приват - 24), банк розглядає її на предмет надання або відмови у наданні такої послуги, у разі відсутності у платника власних коштів та/або некредитоспроможності платника.

Згідно з п. 3.2.2.2. Умов клієнт погашає заборгованість по кредиту в розмірі, зазначеному в заявці клієнта, в строк до 30 днів з дати виконання заявки. За користування кредитом у період з дати ініціювання клієнтом заявки до дати виконання заявки клієнт сплачує винагороду за надання фінансового інструменту в розмірі 4% річних (але не менш ніж 5 гривень) від розміру кредиту, зазначеного у черговій заявці клієнта. Винагорода за надання фінансового інструменту сплачується клієнтом в дату надання в банк чергової заявки. У період з дати виконання заявки за рахунок кредитних коштів клієнт за користування кредитом сплачує ПАТ КБ "Приватбанк" відсотки в розмірі 28 % річних, 36 % річних від суми заборгованості. У разі не погашення заборгованості клієнтом за кредитом у строк до 30 днів включно, на 31-й день - заборгованість по кредиту стає простроченою. При цьому, за користування кредитом клієнт платить відсотки в розмірі 56 % річних від суми заборгованості.

Починаючи з 11.10.2013 р. відповідач почав користуватись послугою "Гарантований платіж" що підтверджується заявкою (а.с.39) та виписками по рахунку (а.с. 46-48) та здійснював погашення заборгованості у відповідності до умов укладеного договору. Однак, починаючи з 21.02.2014р. відповідач припинив здійснювати погашення заборгованості.

Всього взято фізичною особою - підприємцем Сафіновою Л.А. гарантованих платежів на суму 130757,00 грн. (заявки а.с.39-44, розрахунок а.с82), залишок несплачених платежів становить 40000,26 грн. (виписка а.с.55).

До відзиву на позовну заяву відповідач надав суду розрахунок за кредитним договором (а.с.82).

Дослідивши подані розрахунки позивача та відповідача судом встановлено, що прострочення заборгованості по кредиту та процентам до 21.01.2014 року у відповідача не було, про що не заперечує також Банк. 21.01.2014р., 23.01.2014р. та 24.01.2014 було прострочення платежів по тілу кредиту, які в подальшому відповідачем були сплачені частково. У період з 11.02.2014р. по 17.02.2014р. Приватним виробничо-торговим підприємством "Стеклосервіс" було отримано гарантовані платежі на суму 27567,19 грн. (розрахунок а.с. 45, виписка а.с. 54, розрахунок а.с. 82).

Станом на 21.02.2014р. сальдо поточне становило 27567,19 грн., сальдо прострочене 15695,07 грн., відповідно нараховані проценти на поточну заборгованість - 33,65 грн., на прострочену заборгованість 0,00 грн. Погашення тіла кредиту відповідачем відбувалося частково

Станом на 12.03.2014р. виникла прострочена погашення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 40000,26 грн.

Що стосується процентів за користування кредитом Банком нараховані проценти за користування кредитом з врахування часткових прострочених оплат на поточну заборгованість 28 %, 36% та прострочену заборгованість 56% в розмірі 7423,28 грн. (розрахунок а.с.45).

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в розмірі 40 000,00 грн. та відсотками в розмірі 7423,28 грн. станом на день розгляду справи підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Згідно ст. ст. 525, 526, 629 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3.2.2.10.1 "Умов і правил надання банківських послуг" при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених Умовами п.п. 3.2.1.6,2, 3.2.2.9.1-,3.2.2.9.3. термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.2.2., 3.2.2.6.3., 3.2.6.16, 3.2.2.7.2 винагороди, передбаченого п.п. 3.2.6.5., 3.2.9.4.-3.2.2.9.6 клієнт виплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту (п. 3.2.2.2.) , клієнт сплачує банку пеню у розмірі, зазначеному в Заявці, від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 6646,78 грн. пені за період з 04.03.2015 р. по 12.03.2015 р. (розрахунок а.с. 45, виписка а.с.63-71), суд прийшов до висновку, що останні є правомірними та підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 3.2.2.10.7 Умов, строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки (пені, штрафу) за цим договором встановлені сторонами тривалістю 15 років та згідно з п. 3.2.2.10.4 Умов нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбачених п.п. 3.2.2.10.1 - 3.2.2.10.3 цього договору, здійснюється протягом 15 років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано клієнтом.

У відповідності до вимог статей 4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна надати докази в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Відповідач не надав суду доказів погашення заборгованості заявленої позивачем до стягнення.

Відтак, враховуючи вищевикладене, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Частиною 7 статті 84 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що в резолютивній частині рішення вказується про розподіл господарських витрат між сторонами, про повернення судового збору з бюджету.

Статтею 44 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно зі статтею 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається:

у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у сумі 1827,00 грн.

Враховуючи викладене, матеріали справи, обставин справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши і оцінивши подані додаткові докази, керуючись статтями 4 - 47, 22, 28, 32 - 34, 36, 43, 44 - 45, 471, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, у нарадчій кімнаті, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного виробничо-торгового підприємства "Стеклосервіс" (вул. 60 років Жовтня, буд. 99, м. Кременчук, Полтавська область,39631, ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50; ) заборгованість у сумі 51 393,57 грн. з яких: 40000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 7423,28 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 3970,03 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також витрати по сплаті судового збору у даній справі у сумі 1827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 17.07.2015р.

СУДДЯ Іваницький О.Т.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.