ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" липня 2015 р.Справа № 916/2181/15

За позовом: Приватного підприємства „Марго"

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Савранський завод продовольчих товарів"

про стягнення 294147,03 грн.;

Суддя Погребна К.Ф.

В судових засіданнях приймали участь представники:

Від позивача: Щербак О.Г. - довіреність;

Від відповідача: не з'явився;

В судовому засіданні 21.07.2015р. приймали участь представники:

Від позивача: Щербак О.Г. - довіреність;

Від відповідача: не з'явився;

Суть спору: Позивач, Приватне підприємство „Марго" звернулось до суду з позовною заявою до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю „Савранський завод продовольчих товарів" про стягнення заборгованості в сумі 294147,03грн. яка складається з основного боргу в сумі 239457,17грн., пені в розмірі 6798,43грн. та штраф 20% в сумі 47891,43грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.06.2015р. було порушено провадження по справі №916/2181/15 із призначенням до розгляду в судовому засіданні.

Відповідач у засідання суду не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про місце та дату засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями від 12.06.2015р.та від 03.07.2015р., відзив на позов не надав.

Справа розглядається в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 21.07.2015р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив.

05.03.2013р. між Приватним підприємством „Марго" (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Савранський завод продовольчих товарів" був укладений договір купівлі-продажу №05-03-18 (далі договір).

Пунктом 9.1 договору передбачено, що цей договір набирає сили з моменту підписання обома сторонами і діє до 31 грудна 2013р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань за цим договором.

Згідно п. 1.1 договору, продавець зобов'язується передати, а покупець зобов'язується прийняти та сплатити вартість засобів захисту рослин, іменованих в подальшому товару, відповідно до умов цього договору (додаткових угод та специфікацій до нього).

Конкретний асортимент, кількість, ціна, строки поставки та умови оплати товару наведені в Специфікаціях до цього договору. Специфікація є невід'ємною частиною цього договору. Ціна товару визначена у національній валюті України в сумі, еквівалентній доларам США за максимальним курсом продажу міжбанківської валютної біржі (графа Мах за период/ASK) гривні до долару США на дату, що передує даті підписання (згідно сайту www.udinform.com) (п. 3.1 договору).

Загальна сума договору (ціна договору) складеться із суми вартості товару всіх Специфікацій, підписаних в рамках цього договору, які є його невід'ємною частиною (п.3.2 договору).

У випадку розбіжності даних у додатках до цього договору та у видаткових накладних щодо кількості товару перевагу має видаткова накладна (п.3.3 договору).

Розділом 4 договору передбачені умови оплати. Так, пунктом 4.1 договору встановлено, що умови оплати товару, порядок та строки здійснення платежів зазначаються у Специфікації (ях) до договору. Покупець сплачує продавцю у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на рахунок продавця, відповідно до встановленого рахунку покупця, за максимальним курсом продажу міжбанківської валютної біржі (графа Мах за период/ASK) гривні до долару США на дату, що передує даті перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця за кожну партію товару (згідно сайту www.udinform.com). Днем оплати вважається день зарахування грошових коштів на банківський рахунок продавця (п.4.2 договору). Сторони встановлюють, що протягом строку дії договору, грошові зобов'язаня покупця існують і підлягають сплаті у гривні (п.4.3 договору). Покупець проводить оплату (вартості) ціни товару шляхом перерахування коштів в розмірі гривневої суми ціни товару, врахованої відповідно до положень п.4.2, 4.3 договору на банківський рахунок продавця (п.4.4 договору).

Право власності на товар переходить до покупця в момент одержання ним товару, супровідних документів та підписання видаткових накладних на товар (п.5.1 договору).

Позивач вказує, що свої зобов'язання за договором виконав належним чином та в повному обсязі поставив відповідачу товар на суму 171388,20грн., що підтверджується видатковими накладними №РН-000191 від 22.04.2013р. та №РН-000548 від 12.06.2013р. , копії яких містяться в матеріалах справи.

Проте, відповідач свої зобов'язання належним чином та в повному обсязі не виконав, суму отриманого товару оплатив частково в розмірі 86459,62грн., що підтверджується банківськими виписками №БВ-0000072 від 19.04.2013р. та №БВ-0000090 від 21.05.2013р., копії яких містяться в матеріалах справи.

Отже згідно з розрахунком позивача заборгованість відповідача перед позивачем за отриманий за договором купівлі - продажу №05-03-18 від 05.03.2013р. товар станом на 28.04.2014р. склала 239457,17грн. Заборгованість вираховувалась відповідно до вимог п.4.2 договору за курсом на день що передує дню зарахування коштів.

Невиконання відповідачем взятих на себе грошових зобов'язання за договором №05-03-18 від 05.03.2013р. щодо розрахунку за отриманий товар, стало підставою для звернення Приватного підприємства „Марго" з відповідним позовом до суду за захистом свого порушеного права.

Дослідивши в сукупності всі обставини та матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно з частиною першою ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно ст.. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ст.174 ГК України, господарські зобов'язання виникають із господарських договорів.

Як встановлено судом, між сторонами по справі 05.03.2013р. був укладений договір купівлі - продажу №05-03-18, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати, а покупець зобов'язується прийняти та сплатити вартість товару, відповідно до умов цього договору

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.664 ЦК України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

З матеріалів справи вбачається що позивач свої зобов'язання за договором виконав належним чином.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних вимогах звичайно ставляться.

Частина 1 статті 692 ЦК України встановлює, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ( неналежне виконання).

Враховуючи викладене, господарський суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки №05-03-18 від 05.03.2013р. в сумі 239457,17грн. є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

У відповідності до ч.2 ст.615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

За результатами розгляду справи судом встановлено, що відповідач порушив виконання своїх зобов'язань за договором поставки №05-03-18 від 05.03.2013р. а саме не сплатив позивачу вартість отриманих послуг, що зумовило нарахування останнім пені в сумі 6798,43грн. та 20% штрафу в сумі 47891,43грн.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що у разі порушення строків виконання зобов'язань за цим договором сторона, яка допустила прострочку, сплачує другій стороні штрафну пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, нарахованої на суму простроченого зобов'язання за кожен день прострочки. У разі ухилення від оплати вартості товару, та термінів оплати покупець, крім пені, сплачує продавцю штраф в розмірі 20% від вартості неоплаченого товару (п.6.2 договору).

Так, у відповідності до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов'язання.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частиною шостою статті 232 ГК України.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 ГК України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено частиною другою статті 231 ГК України.

Отже, чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Враховуючи вищевикладене, суд перевіривши розрахунок позивача, щодо сплати відповідачем 6798,43грн. пені та 47891,43грн. штрафу у розмірі 20 (двадцять) відсотків, вважає його вірним та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Запереченні відповідача до уваги судом не приймаються оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

За при приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, як обґрунтовані, підтверджені належними доказами та наявними матеріалами справи.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно зі ст.ст. 44,49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Савранський завод продовольчих товарів" (66200, Одеська область, смт. Саврань, вул. Степова, 1; код:00686753) на користь Приватного підприємства „Марго" (09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Шевченка, 158; код: 20619598) 239457 (двісті тридцять дев'ять тисяч чотириста п'ятдесят сім)грн. 17 коп. - основного бору, 6798 (шість тисяч сімсот дев'яносто вісім)грн. 43 коп. - пені, 47891 (сорок сім тисяч вісімсот дев'яносто одну)грн. 43 коп. - 20% штрафу та 5882 (п'ять тисяч вісімсот вісімдесят дві)грн. 94 коп. - судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 27 липня 2015 р.

Суддя К.Ф. Погребна