УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

31.07.2015Справа № 910/17954/15

Суддя Гумега О.В., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Крокус-Крим"

до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстицій у Запорізькій області

про зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

13.07.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Крокус-Крим" від 13.07.2015 №б/н про визнання дій незаконними, визнання протиправними та скасування постанов, зобов'язання вчинити певні дії (вх. №17954/15 від 13.07.2015) у справі №919/1267/13 (суддя Ковтун С.А.).

Під час реєстрації вказаної заяви в комп'ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду" відділом діловодства (канцелярією) обрано тип документа "позовна заява (звичайна)". За результатами автоматизованого розподілу вказаної заяви визначено суддю Гумегу О.В.

На підставі заяви судді Гумеги О.В. реєстрацію заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Крокус-Крим" від 13.07.2015 №б/н про визнання дій незаконними, визнання протиправними та скасування постанов, зобов'язання вчинити певні дії (вх. №17954/15 від 13.07.2015) здійснено у відповідному підрозділі комп'ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" згідно з номенклатурою справ господарського суду міста Києва, оскільки справа №919/1267/13 перебувала в провадженні судді Ковтуна С.А.

В свою чергу, суддя Ковтун С.А. звернувся із службовою запискою, в якій зазначив, що вимоги, викладені у заяві Товариства з обмеженою відповідальністю "Крокус-Крим" від 13.07.2015 №б/н є самосійними вимогами щодо захисту майнових прав, що, виходячи з положень ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", підлягають розгляду за правилами позовного провадження.

Розпорядженням Голови Господарського суду міста Києва від 29.07.2015 №б/н заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Крокус-Крим" від 13.07.2015 №б/н про визнання дій незаконними, визнання протиправними та скасування постанов, зобов'язання вчинити певні дії (вх. №17954/15від 13.07.2015) передано для розгляду раніше визначеному автоматизованою системою судді Гумезі О.В. (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.07.2015).

Розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Крокус-Крим" від 13.07.2015 №б/н про визнання дій незаконними, визнання протиправними та скасування постанов, зобов'язання вчинити певні дії (вх. №17954/15 від 13.07.2015), суд дійшов висновку про відмову у прийнятті даної заяви на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, так як остання не підлягає розгляду в господарських судах України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Крокус-Крим" ("особа якої порушуються права") звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою від 13.07.2015 № б/н, визначивши відповідачем Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстицій у Запорізькій області, з наступними вимогами: "виключити з акту опису та звільнити з під арешту Судно "Черемош", яке має наступні характеристики ...".

В обгрунтування зазначених вимог заявник зазначив, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запоріжській області знаходиться виконавче провадження № 46899825 (при примусовому виконані наказу № 919/1267/13), відповідно до якого з ТОВ "МК-Фіш" на користь ТОВ "Фиш маркет" стягується заборгованість у розмірі 3002663,60 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 60053,27 грн.

Постановою № 46899825 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.03.2015 було накладено арешт на все майно, а також державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запоріжській області, при примусовому виконані наказу №919/1267/13, був складений акт опису майна боржника.

Натомість, як зазначає заявник, майно, яке було включене до акту опису майна боржника від 17.03.2015, є предметом іпотеки, а заявник, в свою чергу, є іпотекодержателем цього майна.

На звернення до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запоріжській області, заявник отримав лист від 11.06.2015 № 5687-1/11, яким заявника повідомлено про відсутність підстав для закриття наведеного виконавчого провадженн, а тому заявник звернувся з даною заявою до Господарського суду міста Києва стосовно оскарження дій відповідача - Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запоріжській області в рамках виконавчого провадження, відкритого щодо виконання рішення за господарським спором у справі № 919/1267/13.

З огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 4-1, 12 ГПК України господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Відповідно до статті 1 ГПК України право на звернення до господарського суду мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 12 ГПК України господарським судам підвідомчі, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, та з інших підстав.

Відповідно до частини 3 статті 21 ГПК України відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

Таким чином, з наведеного вбачається, що господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження в разі, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

За відсутності згаданих умов, коли склад учасників спору не відповідає статті 1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, з яких виник спір, не мають господарського характеру, спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Відповідно до п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" (із змінами і доповненнями), у вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України.

Згідно з п. 3.1 вказаної постанови, господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб'єкта господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала вирішення спору господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Зі змісту поданої Товариством з обмеженою відповідальністю "Крокус-Крим" заяви (а отже, фактично - не позовної заяви та не скарги) від 13.07.2015 №б/н про визнання дій незаконними, визнання протиправними та скасування постанов, зобов'язання вчинити певні дії, відповідачем за якою визначено Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстицій у Запорізькій області, вбачається, що в даному випадку, між сторонами відсутні договірні/господарські відносини, врегульовані Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, а отже, між сторонами відсутній спір про право, що виникає з відповідних відносин.

Відповідно до частини четвертої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Водночас, судом враховані роз'яснення, надані госоподарським судам у п. 9.8 постанови пленуму Вищого господарського суду України, від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", згідно яких за змістом частини четвертої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження" і частини першої статті 121-2 ГПК розгляду господарським судом підлягають ті скарги на рішення, дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби, які подано прокурором або сторонами виконавчого провадження (стягувачем чи боржником), відкритого на підставі виданого господарським судом виконавчого документа; скарги ж, подані іншими, крім зазначених, особами розгляду в господарських судах не підлягають.

Так, згідно приписів ч. 1 ст. 121-1 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором.

Суд також звертає увагу, що вимоги інших осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, реалізується шляхом подання ними з додержанням правил підвідомчості (стаття 12 ГПК) позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним з підстав, передбачених законом. Орган Державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися господарським судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (абз. 3 п. 9.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України, від 17.10.2012, № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України").

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Крокус-Крим" від 13.07.2015 №б/н про визнання дій незаконними, визнання протиправними та скасування постанов, зобов'язання вчинити певні дії, відповідачем за якою визначено Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстицій у Запорізькій області, не підлягає розгляду в господарських судах України, у зв'язку з чим відмовляє у прийнятті даної позовної заяви.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У прийнятті заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Крокус-Крим" від 13.07.2015 №б/н про визнання дій незаконними, визнання протиправними та скасування постанов, зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Матеріали заяви від 13.07.2015 №б/н про визнання дій незаконними, визнання протиправними та скасування постанов, зобов'язання вчинити певні дії повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Крокус-Крим".

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Крокус-Крим" (95021, Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, вул. Севастопольська, буд. 116, с/гурт., квартира 808, ідентифікаційний код 38711053) з Державного бюджету України судовий збір у сумі 1218,00 грн. (одну тисячу двісті вісімнадцять гривень 00 коп.), перерахований квитанцією № 35 від 13.07.2015.

Суддя О.В.Гумега