ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28.07.15р. Справа № 904/4923/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "АГРО-СОЮЗ", смт. Ювілейне, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полі-Оіл Індастрі", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про розірвання договору поставки

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Булана Ю.М.

Представники:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - Ольшанська О.С. дов. б/н від 20.06.15р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "АГРО-СОЮЗ" звернулось до господарського суду з позовом в якому просить розірвати договір поставки № 231/195 від 30.01.2014р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "АГРО-СОЮЗ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Полі-Оіл Індастрі".

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Відповідачем не належним чином виконано умови договору поставки № 231/195 від 30.01.2014р., а саме, не передано Позивачу документи, які підтверджують якість поставленого товару.

Позивач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідач проти задоволення позову заперечив та у відзиві на позов зазначив, що починаючи з 04.02.2014р. по 22.04.2014р. ним здійснено поставку продукції позивачу, що підтверджується видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, відомостями про вантаж, довіреностями на отримання товару, паспортами, які підтверджують якість переданого позивачу товару. Позивач не здійснив повної оплати за поставлений та реалізований ним товар, поставлений товар не повернув. Факт визнання заборгованості в повному обсязі за поставлений товар, підтверджується актом звіряння від 19.03.2015р., яким сторони погодили розмір заборгованості 394 352,06 грн.

Розгляд справи в судовому засіданні відкладався з 22.06.2015р. на 07.07.2015р., з 07.07.2015р. на 28.07.2015р.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу сторонами не заявлялось.

У судовому засіданні 28.07.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

30.01.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПОЛІ-ОІЛ ІНДАСТРІ» (далі - постачальник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "АГРО-СОЮЗ" (далі - покупець, позивач) укладено договір № 231/195 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію в сортименті, кількості та по цінам, вказаним в рахунках та/або накладних, які є невід'ємною частиною цього договору (п. 1.1. Договору).

Згідно п. 2.1. Договору поставка продукції здійснюється у відповідності до правил «Інкотермс-2000» на умовах: DDU склад покупця - Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Ювілейне, вул. Нижньодніпровська, 1. По узгодженню сторін умови поставки можуть бути змінені.

Покупець здійснює оплату за продукцію після її продажу третім особам в наступному порядку: по закінченню кожного місяця (далі - звітний період) покупець передає постачальнику звіт, в якому вказує кількість проданої (відвантаженої) третім особам продукції за минулий звітний період, загальна вартість продукції, підлягають перерахуванню постачальнику; на протязі трьох днів з моменту отримання звіту постачальник зобов'язаний підписати його та один екземпляр повернути покупцю або направити покупцю зауваження до звіту; на протязі семи днів з моменту закінчення звітного періоду покупець перераховує постачальнику вартість продукції, вказану у звіті за даний звітний період (п.п. 3.1. - 3.1.3. Договору).

Відповідно до п. 3.2. Договору оплата проводиться в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Датою оплати вважається дата перерахування грошових коштів на рахунок постачальника.

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2014р. Якщо за місяць до закінчення строку договору ні одна зі сторін не повідомила другу сторону письмово про закінчення дії договору, то договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік (п.п. 7.1., 7.2. Договору).

Як зазначив у позовній заяві позивач, відповідач не передав йому документів, що стосуються товару та визначають його якісні характеристики. Жодних актів прийому-передачі сертифікатів якості, сертифікатів відповідності державним стандартам чи технічним умовам сторонами не складено. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем його обов'язків, позивачу завдано шкоди, що проявляється у позбавленні того, на що він розраховував при укладенні договору. Позивач не має можливості документально підтвердити якість та характеристики поставленої продукції третім особам. Таким чином, внаслідок істотного порушення умов договору відповідачем позивач не може в подальшому реалізувати поставлену продукцію третім особам для реалізації плану ведення своєї господарської діяльності та використати її у внутрішньогосподарському виробництві за відсутності документів, що стосуються поставленої продукції. Відповідно до викладеного позивач просить розірвати Договір № 231/195 від 30.01.2014р., що і стало причиною звернення з позовом до суду.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог на підставі наступного.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Зобов'язана сторона має право відмовитися від виконання зобов'язання у разі неналежного виконання другою стороною обов'язків, що є необхідною умовою виконання. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. Господарське зобов'язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду. До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ст. 202 ГК України).

Статтею 11 ГПК України підприємство чи організація, які вважають за необхідне змінити чи розірвати договір, надсилають пропозиції про це другій стороні за договором. Підприємство, організація, які одержали пропозицію про зміну чи розірвання договору, відповідають на неї не пізніше 20 днів після одержання пропозиції. Якщо підприємства і організації не досягли згоди щодо зміни чи розірвання договору, а також у разі неодержання відповіді в установлений строк з урахуванням поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення господарського суду.

Всупереч зазначеним вимогам, позивачем не надано доказів направлення відповідачеві пропозиції про розірвання договору в якості досудового врегулювання спору.

Статтею 651 ЦК України визначено, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Згідно змісту частини 2 вищевказаної статті визначено, що якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті - у зв'язку з істотною зміною обставин.

Статтею 653 ЦК України визначено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, єдиною об'єктивною підставою для розірвання спірного договору в судовому порядку є істотне порушення умов цього договору.

Відповідно п. 2.2. Договору поставка продукції здійснюється партіями. На кожну партію продукції, що поставляється постачальник надає покупцю рахунок та накладну на продукцію, в яких вказано найменування, асортимент, кількість та ціна продукції З моменту отримання покупцем продукції найменування, асортимент, кількість та ціна продукції вказані в рахунку та накладній вважаються узгодженими сторонами. Передача партії продукції від постачальника покупцю здійснюється по довіреності, яка оформлена належним чином.

Строк поставки партії продукції - не пізніше 5 днів з дати виписки постачальником рахунку на оплату цієї партії продукції. Постачальник зобов'язаний письмово повідомити покупця про готовність партії продукції до поставки до дати поставки. Датою поставки продукції є дата отримання покупцем продукції по товарній накладній. Накладна вважається специфікацією до цього договору (п. 2.3. Договору).

Пунктом 2.4. Договору встановлено, що при виявленні недостачі та/або не відповідності якості продукції покупець має право скласти акт про фактичну кількість та/або якість продукції сумісно з представником постачальника або при участі представника третьої особи (підприємства, організації), при цьому виклик покупцем представника постачальника не здійснюється. Порядок приймання продукції в частині в частині не урегульованій цим пунктом договору визначається Інструкцією № П-6 від 15.06.1965 р. та № П-7 від 25.04.1966р.

Згідно п. 2.5. Договору постачальник зобов'язаний одночасно з кожною партією продукції видати покупцю податкову накладну на продукцію. У разі не надання постачальником податкової накладної разом з продукцією. Постачальник зобов'язаний надати таку накладну покупцю до останнього числа календарного місяця, в якому була здійснена поставка продукції. У разі не надання постачальником покупцю податкової накладної на продукцію у вказаний в цьому пункті строк, покупець має право на свій погляд:

1) відмовитися від договору поставки в частині продукції, на яку постачальником не надано податкової накладної у відповідності з умовами цього пункту, та повернути продукцію постачальнику за рахунок постачальника, або;

2) вимагати сплати постачальником штрафу у розмірі, який розраховується по формулі: Ш=ПДВх1,34, де: Ш - сума штрафу, НДС - сума податку на додану вартість у вартості партії продукції, 1,34 - коефіцієнт, на який множиться ПДВ.

У відповідності до п. 5.1. Договору якість продукції по цьому договору повинна відповідати вимогам законодавства, державним стандартам України, технічним умовам та іншим документам виробника продукції.

Якість продукції повинна підтверджуватись: сертифікатом відповідності, якщо продукція яка поставляється підлягає обов'язковому підтвердженню відповідності, або сертифікатом (паспортом) якості, якщо продукція, що поставляється не належить обов'язковому підтвердженню відповідності. Документ, який посвідчує якість поставляємої продукції (оригінал або копія, завірена печаткою постачальника), передається постачальником покупцю разом з продукцією.

Відповідно до п. 6.4. Договору у випадку порушення постачальником своїх зобов'язань по цьому договору покупець має право в односторонньому порядку відмовитись від цього договору повністю або частково.

Починаючи з 04.02.2014 року по 22.04.2014 року Відповідач здійснював поставку продукції Позивачу, що підтверджується видатковими накладними (61-72), податковими накладними (73-84), товарно-транспортними накладними, відомостями про вантаж (123-146), довіреностями на отримання товару (85-110), паспортами, які підтверджують якість переданого Позивачу товару (147-159).

Крім того, в матеріалах справи міститься Акт звіряння розрахунків, підписаний сторонами без заперечень та скріплений печатками підприємств сторін (а.с. 60), який підтверджує поставку товару та часткову проплату.

При виявленні недостачі та/або невідповідності якості продукції покупець має право скласти акт про фактичну кількість та/або якість продукції сумісно з представником постачальника або при участі представника третьої особи (підприємства, організації), при цьому виклик покупцем представника постачальника не здійснюється. Порядок приймання продукції в частині в частині не урегульованій цим пунктом договору визначається Інструкцією № П-6 від 15.06.1965 р. та № П-7 від 25.04.1966р. (п. 4.1. Договору).

У випадку, якщо продукція не продалась на протязі звітного періоду, покупець має право повернути постачальнику, а постачальник зобов'язується прийняти продукцію, про що сторони підписують додаткову угоду (п. 4.2. Договору).

За приписами ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Всупереч цьому, Позивачем не надано жодного документу, який би підтверджував ненадання сертифікатів якості (паспортів) разом із поставленою продукцією (паспортів), доказів звернення Позивача для їх надання, факту нереалізації продукції та підтвердження факту неможливості її реалізувати у зв'язку із відсутністю паспорту якості та як наслідок, доказів повідомлення відповідача про порушення прав Позивача та доказів звернення з вимогою про розірвання Договору.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами тих обставин, на яких ґрунтуються заявлені ним вимоги, у суду відсутні підстави для задоволення позову, у зв'язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до приписів ст.49 Господарського процесуального кодексу України, витрати у справі покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 188, 193, 202 Господарського кодексу України, ст.ст. 651, 652, 653, Цивільного кодексу України, ст.ст. 32, 33, 34, 36, 38, 43, 49, 82-87 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Судові витрати у справі покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 29.07.2015р.

Суддя Н.Г. Назаренко