ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року Справа № 910/2191/15-г

Вищий господарський суд України у складі колегії: головуючого, судді Кузьменка М.В., суддів Васищака І.М., Студенця В.І. за участі представників сторін О. Ковригіна (дов. від 26.12.2014), Я. Старика (дов. від 26.12.2014), С. Печерного (дов. від 29.12.2014), розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду міста Києва від 3 березня 2015 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 13 травня 2015 року у справі № 910/2191/15-г за позовом публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" до дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про стягнення 47 917 грн 50 коп.,

УСТАНОВИВ:
У лютому 2015 року публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про стягнення 29 766 грн 48 коп. основного боргу, 7 620 грн 22 коп. індексу інфляції, 2 970 грн 12 коп. річних, а також 5 477 грн 03 коп. пені та 2 083 грн 65 коп. штрафу з підстав неналежного виконання умов договору від 15 вересня 2011 року № 251-К/264/11-К.

Відповідач позов не визнав і подав заяву про застосування позовної давності.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 3 березня 2015 року (суддя В. Сівакова), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 13 травня 2015 року, позов задоволено в частині стягнення 29 766 грн 48 коп. основного боргу, 7 620 грн 22 коп. індексу інфляції і 2 970 грн 12 коп. річних; у решті позову відмовлено.

Дочірнє підприємство "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" просить рішення та постанову скасувати з підстав неправильного застосування господарськими судами статей 256-258, 264, 266, 267, 526 Цивільного кодексу України, статей 4, 32-34, 43 Господарського процесуального кодексу України та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити в повному обсязі.

Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" проти доводів касаційної скарги заперечує і в її задоволенні просить відмовити.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Господарськими судами встановлено, що 15 вересня 2011 року сторони уклали договір купівлі-продажу № 251-К/264/11-К (далі - договір), відповідно до умов якого позивач (продавець) зобов'язався продати, а відповідач (покупець) прийняти та оплатити дроти ти кабелі ізольовані, відповідно до специфікації. Загальна сума договору становить 29 766 грн 48 коп.

Умовами договору сторони погодили, що продавець після поставки продукції та підписання сторонами видаткової накладної виписує рахунок-фактуру, в якому зазначається ціна та вартість поставленої продукції; покупець здійснює 100 відсоткову оплату продукції протягом п'яти днів після отримання рахунка-фактури шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця; факт поставки продукції підтверджується видатковою накладною, яка підписується повноважними представниками сторін у день отримання продукції; датою поставки продукції визнається дата, вказана в накладній про прийняття продукції покупцем; договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31 грудня 2011 року (пункти 3, 4.2, 4.4, 9 договору.)

На виконання умов договору позивач поставив товар на суму 29 766 грн 48 коп., проте відповідач зобов'язання щодо оплати його ціни не виконав.

Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За обставин невиконання відповідачем грошових зобов'язань, господарські суди, застосувавши до спірних правовідносин правила статті 193 Господарського кодексу України, статей 525 і 526 Цивільного кодексу України, обґрунтовано задовольнили позов у частині стягнення суми основного боргу.

Статтею 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За правилами статті 261 Цивільного кодексу України перебіг строку позовної давності починається, зокрема, від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Сторони склали акт від 14 жовтня 2013 року звірки взаємних розрахунків станом на 30 вересня 2013 року на загальну суму 1 091 584 грн 19 коп., який включає борг за договором у сумі 29 766 грн 48 коп., що відповідачем не заперечується.

Такі дії боржника свідчать про визнання боргу і в силу правила частини 1 статті 264 Цивільного кодексу України переривають перебіг загальної позовної давності. Відповідно до частини 3 цієї статті Кодексу після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Ураховуючи дату подання публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" позову до господарського суду - 2 лютого 2015 року - господарські суди дійшли правильного висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин позовної давності.

Господарські суди дійшли також правомірного висновку про відмову в позові в частині стягнення штрафу та пені, оскільки умовами договору сторони не передбачили відповідальності покупця за невиконання зобов'язання у вигляді пені та штрафу.

За правилами статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та річних.

Позивачем заявлено до стягнення 7 620 грн 03 коп. інфляційних втрат і 2 970 грн 12 коп. річних за період з 3 жовтня 2011 року по 28 січня 2015 року. Оскільки суми процентів та інфляційних нарахувань, передбачені частиною статті 625 Цивільного кодексу України, є складовою загальної суми боргу, то підлягають стягненню за період з 3 лютого 2012 року по 28 січня 2015 року.

Ураховуючи, що заявлена позивачем сума інфляційних нарахувань менша суми, що підлягає стягненню, господарські суди правомірно задовольнили позов у заявленій позивачем сумі. Водночас судові рішення в частині стягнення річних підлягають скасуванню з прийняттям нового рішення про стягнення 2 664 грн 53 коп.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 3 березня 2015 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 13 травня 2015 року у справі № 910/2191/15-г у справі № 910/2191/15-г у частині стягнення річних у сумі 2 970 грн 12 коп. скасувати.

Стягнути з дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на користь публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" річні в розмірі 2 664 грн 53 коп.

В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 3 березня 2015 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 13 травня 2015 року залишити без змін.

3. У поворот виконання рішення видати наказ.

Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ.

Головуючий, суддя М. В. Кузьменко
Суддя І. М. Васищак
Суддя В. І. Студенець