ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.07.2015 Справа № 908/2930/15

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Чернової О.В., при секретарі судового засідання Вороніній О.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Студенніков Д.М. за довіреністю № 23-12/14-1 від 23 грудня 2014

від відповідача: Бешуля Е.С. - за довіреністю від 11 березня 2015 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль», м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтком «Інвест-Строй», м. Донецьк

про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу №LС3383-10/09 від 14 жовтня 2009 року в сумі 1 899 823,85грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль», м.Київ (далі-Позивач) звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтком «Інвест-Строй», м. Донецьк (далі-Відповідач) про стягнення заборгованості за договором оренди (фінансового лізингу) № LС3383-10/09 від 14 жовтня 2009 року в сумі 1 899 823,85грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на невиконання відповідачем своїх грошових зобов'язань за договором фінансового лізингу

№ LС3383-10/09 від 14 жовтня 2009 року та додаткової угоди до даного договору від 28 лютого 20014 року.

Нормативно свої вимоги Позивач обґрунтовує ст.ст.193, 292 Господарського кодексу України, ст.ст.11,509,525,526,530,610,626,629 Цивільного кодексу України, ст.ст.1,11,16 Закону України «Про фінансовий лізинг», ст.ст. 1,2,46,49,54,55,57 Господарського процесуального кодексу України.

Представник Позивача у судових засіданнях 03.06.2015р., 17.06.2015р., 16.07.2015р., 30.07.2015р. підтримав позовні вимоги.

Представник Відповідача у судовому засіданні 30.07.2015р. проти позову заперечив.

У відзиві на позовну заяву від 30.07.2015р. зазначив, що на момент розгляду справи предмет лізингу не перебуває в фактичному володінні та користуванні Відповідача; банківські установи на території Донецької області не працюють у зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області, що є форс-мажорними обставини, настання яких підтверджено сертифікатом торгово-промислової палати України, доданому до відзиву.

Заслухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду сторонами докази в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВСТАНОВИВ:

14 жовтня 2009 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» (Лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Альтком «Інвест-Строй» (Лізингоодержувач) укладений договір оренди (фінансового лізингу) №LС3383-10/09 (далі за текстом -договір), згідно з п. 1.1 якого Лізингодавець (Позивач) на підставі договору купівлі-продажу (поставки) зобов'язується придбати у свою власність і передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого зазначаються в Специфікації (Додаток №2 до Договору), (надалі - Предмет лізингу), а Лізингоодержувач (Відповідач) зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього Договору.

Відповідно до п.8.1 Договору він набуває чинності з дня його підписання обома сторонами і діє до повного виконання сторонами обов'язків за цим Договором.

Відповідно до п. 4.1 Договору та п. 8.1.4. Загальних умов фінансового лізингу (Додаток №4 до Договору (далі по тексту - Загальні умови), Лізингоодержувач (Відповідач) зобов'язався за цим Договором сплачувати відсотки за фінансування придбання предмету лізингу та поточні лізингові платежі.

Пунктом 4.2. Договору передбачено, що лізингоодержувач сплачує відсотки за фінансування придбання предмета лізингу у період з моменту підписання цього договору до повної виплати заборгованості.

За приписами п.4.3 Договору Лізингоодержувач протягом строку лізингу щомісячно сплачує Лізингодавцю авансом поточні лізингові платежі, які розраховуються на перший робочий день кожного лізингового періоду за поточний місяць.

Відповідно до п.4.4 Договору розмір комісії для кожного періоду лізингу розраховується за ставкою, визначеною в п.4.2 цього Договору, від заборгованості Лізингоодержувача у грошовому еквіваленті іноземної валюти для відповідного періоду лізингу згідно Графіку (Додаток 1 до Договору).

Оплата всіх лізингових платежів за цим договором, здійснюється Лізингоодержувачем в національній валюті України - гривнях, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Лізингодавця (п.4.6. Договору).

Згідно з п.5.3. Загальних умов, що є додатком №4 до договору, Лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі щомісяця авансом до 8 числа поточного місяця з урахуванням п.5.4 цих загальних умов на підставі рахунку Лізингодавця, направленого на вказану в Договорі електронну адресу Лізингоодержувача або за допомогою факсимільного зв'язку.

У разі неотримання рахунку Лізингодавця до 5 числа поточного місяця Лізингоодержувач зобов'язаний звернутися до Лізингодавця та отримати відповідний рахунок самостійно.

Відповідно до п. 6.3 Загальних умов змінений за правилами п.п. 6.1. та 6.2 цих Загальних умов розмір лізингових платежів зазначається у відповідному рахунку Лізингодавця та підлягає сплаті Лізингоодержувачем у безспірному порядку.

14.10.2009р. між Сторонами підписана Угода № 1 про внесення змін до Договору, якою виключено п.п. 2.2.2 - 2.2.4 Договору, п.п.5.8, 6.2.3 Договору, п.8.4.8 , 8.4.11 Загальних умов фінансового лізингу. Також внесено зміни до абз.2 п.3.2, п.5.1 Договору, до п.5.1 6.2, 8.1.6, 8.1.8, 8.1.22 загальних умов фінансового лізингу.

02.11.2009р. сторонами підписаний акт приймання-передачі Предмету лізингу, згідно з яким, позивач передав, а Відповідач прийняв Предмет лізингу.

02.08.2010р. між сторонами укладено угоду про внесення змін до договору, відповідно до якої внесено зміни до Додатку №1 «Графік розрахунку заборгованості» до Договору та виклали його в новій редакції.

01.04.21011р. укладено додаткову угоду без номера до Договору, якою Лізингоодержувач визнав наявність у нього простроченої заборгованості за Договором в сумі 47843,92 грн., яку зобов'язався сплатити в строк до 01.01.2012р., а також здійснено реструктуризацію цієї заборгованості, що відображено у графіку розрахунку заборгованості (додаток № 1 до Договору).

28 лютого 2014 року укладено додаткову угоду без номера до Договору, підписанням якої Лізингоодержувач визнає наявність простроченої заборгованості за рахунками перед Лізингодавцем та зобов'язується сплатити в строк до 31 травня 2014 року.

Цією ж угодою викладено в новій редакції п.3.3 Договору.

Також за домовленістю сторін збільшено позовну давність строком на п'ять років, визначено умови права викупу предмету лізингу.

Посилаючись на несплату Відповідачем лізингових платежів за Договором в повному обсязі, Позивач просить стягнути суму заборгованості у розмірі 1 899 823,85 грн.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги Позивача до Відповідача такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, враховуючи наступне:

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного спору полягає у примусовому спонуканні до виконання прострочених грошових зобов'язань за договором фінансового лізингу.

Дослідивши Договір, з якого виникли цивільні права та обов'язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є договором фінансового лізингу, який підпадає під правове регулювання норм Закону України «Про фінансовий лізинг», а також статей 806-809 ЦК України та статті 292 ГК України.

Згідно ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона передає другій стороні у користування майно на певний строк і за встановлену плату.

Як встановлено ч.2 ст.1, п.2 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг», ч. 1 ст. 806 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 292 Господарського кодексу України за користування майном на умовах фінансового лізингу лізингоодержувач має сплачувати лізингові платежі.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Отже, в контексті зазначених норм укладений між Позивачем та Відповідачем договір є належною підставою для виникнення у останнього грошових зобов'язань, визначених його умовами.

Статтею 526 Цивільного кодексу України, встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України).

Як вбачається із матеріалів справи відповідач свої зобов'язання за Договором фінансового лізингу №LС3383-10/09 від 14.10.2009р. належним чином не виконував, лізингові платежі сплачував не в повному обсязі, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, що підтверджується матеріалами справи.

В підтвердження наявної заборгованості позивачем надані відповідні рахунки-фактури, які не оплачені Відповідачем в повному обсязі.

Крім того, заборгованість Відповідача підтверджується її визнанням останнім підписанням додаткової угоди до Договору від 28 лютого 2014р., якою встановлено заборгованість за рахунками LC3383-04/11/4-006 від 01.07.2011р., LC3383-04/11/5-008 від 01.08.2011р., LC3383-04/11/6-010 від 01.09.2011р., LC3383-04/11/7-012 від 03.10.2011р., LC3383-04/11/8-014 від 01.11.2011р., LC3383-04/11/9-016 від 01.12.2011р., LC3383-04/11/10-018 віл 03.01.2012р., LC3383-04/11/11-020 від 01.02.2012р., LC3383-04/11/12-022 від 01.03.2012р., LC3383-04/11/v-023 від 01.03.2012р., LC3383-04/11/ev-034 від 24.12.2012р.

Будь-яких доказів у підтвердження відсутності заборгованості Відповідачем всупереч ст.ст. 4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України належних у розумінні ст. 34 цього Кодексу до матеріалів справи не надано.

Судом не приймаються до уваги посилання представника Відповідача про настання дії форс-мажорних обставин з огляду на наступне:

Відповідно до п.п.7.1, 7.2 Договору Сторони звільняються від відповідальності у разі виконання зобов'язання або невиконання своїх обов'язків за Договором, якщо вказані затримки чи невиконання виникли внаслідок обставин непереборної сили (форм-мажорних обставин). До обставин непереборної сили належить: війна, страйки, пожежі, вибухи, повені чи інші стихійні лиха, дії чи бездіяльність органів влади та/або управління України чи інших країн, які безпосередньо вливають на виконання Сторонами їх обов'язків за Договором. Сторони зобов'язані письмово, не пізніше 48 годин з моменту настання обставин непереборної сили, повідомити одна одну про настання таких обставин, якщо вони перешкоджають належному виконанню цього Договору. Підтвердженням настання обставин непереборної сили є офіційне підтвердження таких обставин Торгово-промисловою палатою України.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів своєчасного повідомлення Позивача про настання форс-мажорних обставин протягом встановленого договором строку.

Суд також враховує, що Сертифікат № 4820 торгово-промислової палати України отриманий Відповідачем лише 29.07.2015р.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, заборгованість Відповідача зі сплати лізингових платежів на підставі рахунків виникла у період з 08.07.2011р. по 02.01.2013р.

Додатковою угодою до договору від 28.02.2014р. Відповідач лише визнав вже існуючу прострочену заборгованість і зобов'язався її сплатити в строк до 31.05.2014р.

Відповідно до наявного в матеріалах справи Сертифіката № 4820 торгово-промислової палати України від 29.07.2015р. період дії форс-мажорних обставин - з 26 травня 2014 року.

Крім того, Сертифікатом ТПП України засвідчено форс-мажорні обставини щодо зобов'язання, строк якого встановлено 31.05.2014р., а саме: забезпечення належного зберігання, охорони, збереження майна, належне обслуговування та сервіс майна, надання Лізингодавцю вільного доступу до майна, сплати щомісячних лізингових платежів.

Проте, стягувана заборгованість є простроченою заборгованістю, яка виникла до настання форс-мажорних обставин.

Посилання представника на неможливість виконати зобов'язання у строк, встановлений додатковою угодою, а саме 31.05.2014р. не звільняє його від обв'язку виконання цього зобов'язання, оскільки за підтвердження настання форс-мажорних обставин останній може бути звільнений лише від відповідальності у разі затримки виконання або невиконання своїх обов'язків.

Суд зауважує на тому, що Позивачем не заявлено вимог про стягнення пені, передбаченої п.5.1, та не застосовано будь - яких наслідків порушення Відповідачем грошових зобов'язань.

Зважаючи на той факт, що на момент розгляду справи відповідачем не надано до матеріалів справи доказів сплати заборгованості за договором у повному обсязі, позовні вимоги щодо стягнення суми заборгованості за договором в розмірі 1 899 823,85 грн. підлягають задоволенню.

Судові витрати покладаються на відповідача відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись, ст.ст. 4-3, 20, 22, 33, 49, 75, 77, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль», м. Київ до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтком «Інвест-Строй», м. Донецьк про стягнення заборгованості за договором оренди (фінансового лізингу) №LС3383-10/09 від 14 жовтня 2009 року в сумі 1 899 823,85 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтком «Інвест-Строй» (83001, м. Донецьк, вул. Челюскінців, б. 69 А ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» (04073, м. Київ, пр-т. Московський, 9 корп. 5, офіс 101 ) заборгованість в розмірі 1 899 823,85 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтком «Інвест-Строй» (83001, м. Донецьк, вул. Челюскінців, б. 69 А ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» (04073, м. Київ, пр-т. Московський, 9 корп. 5, офіс 101 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 37 996,48 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Суддя О.В. Чернова

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повне рішення підписано 31.07. 2015 року.