ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2015 р. Справа № 922/785/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гончар Т. В. , суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Томіній І.В.

за участю представників:

позивача - Шалак Я.О., дов. №99/0/45-15 від 17.02.2015 р.

відповідача - Петраков В.А., дов. б/н від 12.01.2015 р., Авоян А.А.-директор, наказ №28-13 від 28.02.2013 р

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. №3181 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 20.04.15 року у справі № 922/785/15

за позовом Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м. Харків,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Таврида" ЛТД, м. Харків,

про стягнення 393987,74 грн.

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року позивач - Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Таврида" ЛТД, відповідача, про стягнення 393987,74 грн., з яких 315189,60 грн. основного боргу за укладеним сторонами договором недійсним договору про пайову участь замовників будівництва у розвитку соціальної інфраструктури міста №66-41/1 від 03.03.2014 року (з урахуванням додаткової угоди №67-14/1 від 04.03.2014 року) та 78797,40 грн. штрафу.

Рішенням господарського суду Харківської області від 20.04.2015 року у справі № 922/785/15 (суддя Калантай М.В.) позов задоволено: стягнуто з відповідача на користь позивача 315189,60 грн. основного боргу, 78797,40 грн. штрафу та 7879,74 грн. витрат зі сплати судового збору.

Відповідач не погодився з рішенням місцевого господарського суду, подав до Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати це рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що договір про пайову участь від 03.03.2014р. укладений вже після прийняття об'єкта в експлуатацію згідно з Декларацією про готовність об'єкта до експлуатації зареєстровано Інспекцією ДАБК у Харківської області 31.12.2013р. При цьому у вищевказаній декларації ДАБК визначено вартість основних фондів, які приймаються в експлуатацію , що дорівнює 1 430,582 тис грн.

Відповідно до висновку звіту ФОП Волошина В.В. видом вартості майна , який підлягає визначенню, є визначення ринкової вартості майна без ПДВ і ринкова вартість об'єкта оцінки визначена на рівні 2 387 800 грн. без ПДВ станом на 24.02.2014р.,тобто на дату після прийняття об'єкта в експлуатацію.

Також вказує на те, що позивач у Додатку до договору - розрахунку від 03.03.2014р. посилається на застосування у даному випадку абз 2 п. 3.6.Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, затвердженому рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 року №804 (далі Порядок №804), який визначає, що у разі ненадання замовником зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва об'єкта або якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами вона визначається, виходячи із затверджених Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України з опосередкованої вартості адміністративних будинків, які споруджуються на території України, на останню дату до введення об'єкта в експлуатацію - для нежитлових будівель та споруд.

Проте як свідчить висновок із звіту ФОП Волошина В.В., вказаним суб'єктом оціночної діяльності проведено оцінку не опосередкованої вартості об'єкта будівництва, а ринкову, яка різниться із вартістю, визначеною позивачем.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 08.06.2015 року апеляційну скаргу відповідача було прийнято до провадження та призначено її до розгляду на 06.07.2015 року на 11:30 год.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 06.07.2015 року розгляд справи було відкладено на 15.07.2015 року на 14:30 год.

У судовому засіданні 15.07.2015 року було оголошено перерву до 03.08.2015 року.

Представник відповідача в судових засіданнях 15.07.2015 року та 03.08.2015 року підтримав апеляційну скаргу.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу (вх.№10138 від 03.07.2015 року) та його представник у судових засіданнях 15.07.2015 року та 03.08.2015 року проти її доводів заперечує, вважає оскаржуване рішення законним та обгрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Свої заперечення обгрунтовує тим, що предметом позовних вимог у справі №922/785/15 є виконання договірних зобов'язань, а саме, стягнення з відповідача суми основного боргу - 315 189,60 гри. та суми штрафу у розмірі 78 797, 40 грн., а не доведення дійсності укладеного між позивачем та відповідачем договору про пайову участь, що намагається здійснити відповідач.

Таким чином, як стверджує позивач, уклавши договір № 66-14/1 від 03.03.2014, відповідач погодився з його умовами та прийняв на себе обов'язок щодо їх виконання.

При цьому Положення пп. 2.1.1 п. 2.1 Договору містять як вказівку на розмір пайового внеску, що має бути сплачений відповідачем, так і посилання на розрахунок величини пайової участі, який є додатком до Договору. За таких обставин, відповідачу в момент укладання Договору був відомий розмір його грошового зобов'язання та документ, на підставі якого він визначений.

Крім того, 06.07.2015 року відповідач подав клопотання (вх.№10204 від 06.07.2015 року) про зупинення розгляду справи до набрання законної сили рішенням у справі №922/2508/15 за позовом ТОВ "Таврида" ЛТД до Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про визнання недійсним договору про пайову участь замовників будівництва у розвитку соціальної інфраструктури міста №66-14/1 від 03.03.2014 року, посилаючись на те, що вказаний договір є підставою звернення ТОВ "Таврида" ЛТД з позовом у справі № 922/785/15.

Позивач 03.08.2015 року подав заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі №922/785/15 (вх.№11444 від 03.08.2015 року), в якому посилається на те, що відповідач не обґрунтував неможливості розгляду справи №922/785/15 до розгляду справи №922/2508/15.

Колегія суддів, розглянувши вказане клопотання дійшла висновку про залишення його без задоволення, зважаючи на таке.

02.07.2015 року господарським судом Харківської області було прийнято рішення у справі №922/2508/15, подана відповідачем апеляційна скарга на вказане рішення була повернута ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 22.07.2015 року.

Разом з цим, на даний момент десятиденний строк апеляційного оскарження якого, встановлений статтею 93 ГПК України, і після повернення апеляційної скарги відповідача ухвалою апеляційного суду від 22.07.2015 року апеляційні скарги на зазначене рішення сторони не подавали, у зв'язку з чим, в силу частини 5 статті 85 ГПК України це рішення на даний час набрало законної сили.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу доводи відповідача та позивача, заслухавши усні пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, 31 грудня 2013 року інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області зареєстровано подану позивачем декларацію № ХК 56 про готовність об'єкта до експлуатації при будівництві громадського будинку-нежитлової будівлі складу-магазину АДРЕСА_1.

03 березня 2014 року між позивачем, як департаментом, та відповідачем, як замовником, укладено договір № 66-14/1 про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова (далі за текстом - договір) при будівництві громадського будинку-нежитлової будівлі складу-магазину АДРЕСА_1.

За умовами пп. 2.1.1 п. 2.1 договору замовник зобов'язався здійснити перерахування до місцевого бюджету м. Харкова грошові кошти в сумі 315189,60грн., згідно з розрахунком величини пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова, який є додатком до договору.

Відповідно до пп. 2.1.2 п. 2.1 договору замовник мав сплатити пайовий внесок таким чином: в повній сумі єдиним платежем або частинами протягом 10 календарних днів з дня укладання даного договору.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання замовником обов'язків, передбачених п. 2.1. цього договору, замовник сплачує до бюджету міста Харкова штраф у розмірі 25 % від суми не перерахованих коштів у визначений термін.

Згідно пункту 4.1 договору він набуває чинності з часу підписання сторонами або набрання чинності судового рішення щодо укладання цього договору, та діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків за договором.

04 березня 2014 року сторонами укладено додаткову угоду №67-14/1 до Договору, якою внесено зміни до пп. 2.1.2 п. 2.1 договору шляхом збільшення строку сплати пайового внеску до 180 календарних днів з дня укладання Договору.

Таким чином, як вірно зазначив господарський суд першої інстанції, відповідач мав сплатити пайовий внесок до 30.08.2014 включно.

01 вересня 2014 року на адресу позивача надійшов лист відповідача №64 від 29.08.2014 з пропозицією продовжити строк сплати пайового внеску на такий саме строк та укласти додаткову угоду.

09 вересня 2014 року позивач направив відповідачу лист № 311/0/45-14 від 05.09.2014, в якому повідомив, що умови договору відповідачем не виконано. Повідомив про можливість внесення змін до договору в частині збільшення строку сплати пайового внеску лише після сплати відповідачем штрафу, передбаченого пунктом 3.1 договору.

У зв'язку з несплатою відповідачем пайового внеску у строк встановлений договором, позивач звернувся з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача 315189,60грн. пайового внеску та 78797,40 грн. штрафу.

Відповідно до статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання на лежним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутно сті конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлена обов'язковість договору для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується факт підписання відповідачем договору, за умовами якого він зобов'язався сплатити пайовий внесок в розмірі 315189,60грн.

При цьому, доказів повного або часткового виконання цього обов'язку відповідач не надав і в матеріалах справи такі докази відсутні.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача 315189,60 грн. основного боргу за укладеним сторонами договором №66-41/1 від 03.03.2014 року (з урахуванням додаткової угоди №67-14/1 від 04.03.2014 року).

Позивачем також заявлено вимогу про стягнення штрафу за невиконання відповідачем зобов'язання у встановлений договором строк.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Отже, оскільки відповідачем доказів сплати пайового внеску протягом 180 днів з дати підписання договору, тобто до 30.08.2014 включно, не надано, господарський суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач обґрунтовано нарахував штраф у розмірі 25% від суми невиконаного зобов'язання.

Разом з цим, після прийняття оскаржуваного рішення у справі № 922/785/15, 02.07.2015 року господарським судом Харківської області було прийнято рішення у справі №922/2508/15 за позовом ТОВ "Таврида" ЛТД до Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про визнання недійсним договору про пайову участь замовників будівництва у розвитку соціальної інфраструктури міста №66-14/1 від 03.03.2014 року.

Зазначеним рішенням позов було задоволено.

Визнано недійсний укладений сторонами договір про пайову участь замовників будівництва у розвитку соціальної інфраструктури міста №66-14/1 від 03.03.2014 року.

Відповідачем подавалась апеляційна скарга на вказане рішення, проте ця скарга була повернута ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 22.07.2015 року у справі № 922/2508/15.

На даний момент встановлений статтею 93 ГПК України десятиденний строк апеляційного оскарження рішення у справі №922/2508/15 сплив і після повернення апеляційної скарги відповідача ухвалою апеляційного суду від 22.07.2015 року сторонами апеляційні скарги на це рішення не подавались, у зв'язку з чим в силу частини 5 статті 85 ГПК України воно набрало законної сили.

Таким чином договір, стягнення заборгованості та штрафу за яким є предметом розгляду у справі №922/785/15, визнано недійсним, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Рішення місцевого господарського суду у даній справі підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення, яким в позові слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 33, 43, 99, 101, пунктом 2 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 20.04.15 року у справі № 922/785/15 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Стягнути з Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, 7, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Таврида" ЛТД (61038, м. Харків, вул. Маршала Батицького, 9, ) 3939,87 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 06.08.2015 року.

Головуючий суддя Слободін М.М.

Суддя Гончар Т. В.

Суддя Гребенюк Н. В.