ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"29" липня 2015 р.Справа № 916/2444/15

Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І.,

при секретарі судового засідання Гавриловій А.А.

за участю представників сторін:

від позивача - Осокіна Н.В. (довіреність № 1 від 12.01.2015р.),

від відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Чубівський комбінат хлібопродуктів"

до відповідача - приватного сільськогосподарського підприємства „Колос"

про спонукання до виконання мирової угоди,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Чубівський комбінат хлібопродуктів" (ТОВ "Чубівський комбінат хлібопродуктів") звернулось до господарського суду Одеської області з позовом про спонукання до виконання мирової угоди до приватного сільськогосподарського підприємства "Колос" (ПСП "Колос") про стягнення товару у вигляді 1 000 тон пшениці 3-го класу на суму 1 000 000,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання ПСП "Колос" прийнятих на себе зобов'язань, згідно укладеної між ними та затвердженої ухвалою господарського суду Одеської області від 25.07.2014р. по справі №916/2248/14 мирової угоди. Також, позивач зазначає, що відповідачем лише частково виконано умови мирової угоди та сплачено заборгованість у розмірі 250 732, 70грн., проте, зобов'язання щодо передачі товару у вигляді 1 000 тон пшениці 3-го класу - не виконані.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.06.2015р. порушено провадження у справі № 916/2444/15 за даним позовом, розгляд справи призначено на 08.07.2015р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 08.07.2015р. розгляд справи відкладено на 29.07.2015р. - згідно ст. 77 ГПК України.

29 липня 2015 року на адресу суду надійшло клопотання позивача б/н від 27.07.2015р. (вх. №19387/15), в якому, уточнюючи позовні вимоги, він просить суд зобов'язати відповідача передати на користь позивача товар у вигляді пшениці 3-го класі 1000 тон на суму 1000 000,00 грн. Суд розглядає справу в редакції зазначених позовних вимог.

В судовому засіданні 29.07.2015р. представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги, просив суд зобов'язати ПСП „Колос" виконати умови мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Одеської області від 25.07.2014р. по справі №916/2248/14, та зобов'язати ПСП „Колос" передати на користь ТОВ „Чубівський комбінат хлібопродуктів" товар у вигляді пшениці 3-го класу - 1 000 тон на суму 1 000 000, 00 грн.

Відповідач у судові засідання не з'явився, про поважність причин відсутності не повідомив, письмового відзиву на позовну заяву до суду не надав, право на захист не використав, хоч і повідомлявся про час та місце проведення судових засідань належним чином шляхом надсилання ухвал суду на адресу реєстрації, яка не змінювалася, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців України № 20738993 від 17.06.2015р., наявний в матеріалах справи, та поштові повідомлення про вручення ухвал суду.

Згідно із приписами ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 29.07.2015р. оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення присутнього в судових засіданнях представника позивача, суд встановив наступне.

25.07.2014р. ухвалою господарського суду Одеської області по справі № 916/2248/14 (суддею Брагіною Я.В.) за позовом ТОВ „Чубівський комбінат хлібопродуктів" до відповідача - ПСП „Колос" про стягнення 1 199 022,34грн. та зобов`язання поставити товар, - затверджено мирову угоду від 22.07.2014р., укладену між ТОВ „Чубівський комбінат хлібопродуктів" та ПСП „Колос" в наступній редакції:

1 Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Чубівський комбінат хлібопродуктів" (66362, ст.Чубівка, Котовський район, Одеська область, 66362, ) погоджується з метою мирного врегулювання спору прийняти від відповідача - Приватного сільськогосподарського підприємства "Колос" (67912, с. Гавиноси, Красноокнянський район, Одеська область, ) товар у вигляді 1000 тон (одна тисяча тон) пшениці 3-го класу, а також грошові кошти в сумі 250 732,70 грн. (двісті п'ятдесят тисяч сімсот тридцять дві грн., 70 коп.), які складаються з:

Пшениця 3-го класу в заліковій вазі 1000 тон (одна тисяча тон.) з показниками якості: вологість - 13%; сміттєва домішка до 2%;

- 145 534,25 грн. ( сто сорок п'ять тисяч п'ятсот тридцять чотири грн. 25 коп.) - пені;

- 80 000,00 грн. (вісімдесят тисяч грн.) - штрафу;

- 25 198,45 грн. (двадцять п'ять тисяч сто дев'яносто вісім грн. 45 коп.) - судового збору.

2) Відповідач - Приватне сільськогосподарське підприємство "Колос" (67912, с. Гавиноси, Красноокнянський район, Одеська область, ) з метою мирного врегулювання спору зобов'язується передати позивачу - Товариству з обмеженою відповідальністю "Чубівський комбінат хлібопродуктів" (66362, ст.Чубівка, Котовський район, Одеська область, 66362, ) товар у вигляді 1000 тон (одна тисяча тон.) пшениці 3-го класу, а також грошові кошти в сумі 250 732,70 гри. (двісті п'ятдесят тисяч сімсот тридцять дві грн., 70 коп.), у строк до 01 жовтня 2014 року.

3) Від стягнення суми різниці між позовною заявою та мировою угодою, стосовно пені в сумі 53 488,09 (п'ятдесят три тисячі чотириста вісімдесят вісім грн., 09 коп.) та штрафу в сумі 920 000,00 (дев'ятсот двадцять тисяч грн., 00 коп.) позивач відмовляється.

4) Дана мирова угода набуває чинності з дня її затвердження господарським судом і є обов'язковою для позивача та відповідача.

5) Дана мирова угода укладена у трьох примірниках: один примірник залишається в матеріалах справи № 916/2248/14, другий примірник залишається у позивача, третій примірник залишається у відповідача.

Також, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 80 ГПК України провадження по справі № 916/2248/14 - припинено.

Як вказує позивач, відповідачем лише частково виконано умови мирової угоди, а саме сплачено визнану заборгованість у розмірі 250 732,70 грн.

У зв'язку з невиконанням ПСП „Колос" в повному обсязі умов мирової угоди в строк до 01.10.2014р. позивач звернувся з ухвалою господарського суду Одеської області від 25.07.2014р. до відділу Державної виконавчої служби Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області.

Постановою заступника начальника відділу Державної виконавчої служби Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області Дорогова О.Б. від 27.10.2014р. у виконавчому провадженні №45232681 відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання ухвали господарського суду Одеської області від 25.07.2014р. у справі №916/2248/14, оскільки в ухвалі суду не вказано заходи примусового виконання рішення, передбачені ст.32 Закону України "Про виконавче провадження" та не вказано строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, що передбачено ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно із приписами абз.9 п.3.19 Постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011р. „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", наказ господарського суду про примусове виконання мирової угоди не може бути видано, оскільки провадження зі справи припинено. У разі ж ухилення однієї зі сторін від виконання мирової угоди після закінчення строку (настання терміну) виконання нею своїх обов'язків за цією угодою: (абз.9 п.п.3.19 п.3 із змінами, внесеними згідно з постановою Вищого господарського суду від 17.12.2013 р. №13) якщо ухвала господарського суду про затвердження мирової угоди відповідає вимогам ст.18 Закону України „Про виконавче провадження", то вона є виконавчим документом у розумінні п.2 ч.2 ст.17 названого Закону і підлягає виконанню державною виконавчою службою; тому за наявності зазначеної умови позовна заява про спонукання до виконання мирової угоди не підлягає розгляду в господарських судах; якщо ж ухвала суду про затвердження мирової угоди не містить усіх даних, зазначених у ст.18 названого Закону, то така ухвала не має статусу виконавчого документа, і інша сторона у справі не позбавлена права звернутися з позовом про спонукання до виконання мирової угоди, у випадку задоволення якого господарський суд видає наказ. Відповідний позов може мати як майновий, так і немайновий характер у залежності від змісту умов мирової угоди. (абз.11 п.п.3.19 п.3 зі змінами, внесеними згідно з постановою ВГСУ від 17.12.2013 р. №13).

З врахуванням наведеного, позивач і звернувся до господарського суду Одеської області із даним позовом за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

За приписами ст. 78 ГПК України умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами. Мирова угода може стосуватися лише прав і обов'язків сторін щодо предмету позову. Про затвердження мирової угоди сторін господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

Між тим за своєю правовою суттю мирова угода - це договір, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах, узгоджених сторонами. Сама мирова угода не приводить до вирішення спору по суті. Сторони не вирішують спір, не здійснюють правосуддя, що є прерогативою судової влади, а досягнув згоди між собою, припиняють спір. Мирова угода заснована на взаємовигідних умовах для обох сторін, і, як правило, вона виконується добровільно. В іншому випадку мирова угода, затверджена судом, може бути підставою для примусового виконання.

Таким чином, виконання мирової угоди, яка затверджена ухвалою суду, врегульовано нормами процесуального права, у зв'язку з чим у сторін при укладенні такої угоди та у разі її затвердження судом виникають не цивільні або господарські права і обов'язки, а господарсько-процесуальні права і обов'язки, зокрема, право на пред'явлення ухвали до виконання.

Ухвала господарського суду про затвердження мирової угоди являється судовим актом, для якого передбачений особливий порядок його виконання.

Згідно ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому ГПК України та Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно ст. 1 Закон України "Про виконавче провадження", виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюють на підставах, у спосіб та межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положення ч.ч. 1, 2 ст.17 Закону України "Про виконавче провадження" визначають, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою, зокрема, такі виконавчі документи: 1) виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті; 2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 3) судові накази.

Відповідно до абз. 1, 5, 6 п.3.19. Постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 р. № 18 одним із способів вирішення господарського спору є мирова угода сторін, яка може стосуватися лише прав і обов'язків сторін щодо предмета позову (частини перша і третя статті 78 ГПК України). Мирова угода підписується особами, уповноваженими представляти сторони в господарському суді (стаття 28 ГПК України). Суддя має роз'яснити сторонам процесуальні наслідки припинення провадження зі справи, зазначивши про це в ухвалі. В ухвалі про затвердження мирової угоди у резолютивній частині докладно й чітко викладаються її умови і зазначається про припинення провадження у справі (п.7 ч.1 ст. 80 ГПК України), а також вирішується питання про розподіл між сторонами судових витрат. Затвердження судом мирової угоди з одночасним припиненням провадження у справі є одноактною (нерозривною) процесуальною дією і не може розглядатися як два самостійних акти - окремо щодо затвердження мирової угоди і щодо припинення провадження.

Згідно абз. 8 п. 3.19 Постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", умови мирової угоди повинні безпосередньо стосуватися предмета позову, що виключає зазначення в ній дій, коштів чи майна, які не відносяться до цього предмета.

З врахуванням того, що мирова угода за своєю правовою природою покликана на мирне врегулювання відносин сторін за взаємною згодою, ухвала господарського суду про затвердження мирової угоди не може містити положень щодо заходів примусу, оскільки на стадії затвердження мирової угоди не можна заздалегідь встановити, в якій саме частині боржник відмовиться чи зволікатиме з її виконанням, у передбачені нею строки.

Таким чином, положення Закону України "Про виконавче провадження" передбачають порядок виконання судових рішень у порядку примусу, тоді як мирова угода, затверджена судом, у першу чергу спрямована на добровільне її виконання, отже ухвала про її затвердження, як було зазначено вище, може не відповідати ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", але у випадку невиконання стороною умов такої мирової угоди, заінтересована сторона не позбавлена права звернутись до господарського суду із відповідною позовною заявою про спонукання відповідача до її виконання.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що згідно укладеної між сторонами спору мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Одеської області від 25.07.2014р. по справі №916/2248/14, у сторін по справі виникли певні зобов'язання, зокрема, у відповідача - щодо погашення заборгованості та передачі товару в порядку та у строк, визначені в ухвалі суду.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, а саме: цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Відповідно до ст. 193 ГК України, ст.ст. 525, 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порушенням зобов'язання, відповідно до ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, суд вважає, що право позивача на примусове виконання ухвали суду від 25.07.2014р. по справі №916/2248/14 про затвердження мирової угоди, укладеної між товариством з обмеженою відповідальністю "Чубівський комбінат хлібопродуктів" та приватним сільськогосподарським підприємством "Колос" до вирішення спору по суті, може бути реалізовано в межах окремого позовного провадження, саме шляхом зобов'язання відповідача виконати умови мирової угоди в частині зобов'язання передати товар у вигляді пшениці 3-го класу 1 000 тон, з огляду на відсутність можливості у позивача захистити порушене право у спосіб, встановлений для виконання ухвали про затвердження мирової угоди у примусовому порядку за невідповідності цієї ухвали вимогам, що пред'являються до виконавчого документа згідно із положеннями Закону України „Про виконавче провадження".

За таких обставин, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог про зобов'язання відповідача виконати умови мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Одеської області від 25.07.2014р. по справі №916/2248/14, в частині щодо передачі товару у вигляді пшениці 3-го класу 1 000 тон.

Щодо вимог позивача про передачу товару у вигляді пшениці 3-го класу 1 000 тон саме на суму 1 000 000,00 грн., то суд зазначає, що ухвалою господарського суду Одеської області про затвердження між сторонами мирової угоди від 25.07.2014р. по справі № 916/2248/14 сторони, між іншим, визначили, що відповідач зобов'язався передати товар у вигляді 1 000 тон пшениці 3-го класу без зазначення його грошового еквівалента. Відтак, суд вважає необґрунтованими вимоги позивача про зобов'язання відповідача передати товар у вигляді пшениці 3-го класу 1 000 тон саме на суму 1 000 000, 00 грн.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги частково обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню.

Відповідно, на підставі ст.ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зобов'язати Приватне сільськогосподарське підприємство "Колос" (67912, Одеська обл., Красноокнянський район, с. Гавиноси, ) передати на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Чубівський комбінат хлібопродуктів" (66362, Одеська обл., Котовський р-н, с. Чубівка, ) товар у вигляді пшениці 3-го класу - 1 000 тон.

3. Стягнути з приватного сільськогосподарського підприємства "Колос" (67912, Одеська обл., Красноокнянський район, с. Гавиноси, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Чубівський комбінат хлібопродуктів" (66362, Одеська обл., Котовський р-н, с. Чубівка, ) судовий збір в розмірі 1 218 (одна тисяча вісімнадцять) грн. 00 коп.

4. В решті позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 03 серпня 2015 р.

Суддя Ю.І. Мостепаненко