РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2015Справа №910/15804/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Майстерліфт»
доКомунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва
простягнення 8262 грн. 21 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Степаненко О.А. - представник за довіреністю б/н від 02.09.2014;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

19.06.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Майстерліфт» з вимогами до Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва про стягнення 8262 грн. 21 коп., з яких 4759 грн. 01 коп. основного боргу, 177 грн. 97 коп. 3% річних та 3325 грн. 23 коп. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм законодавства України та укладеного між сторонами Договору № ДС-77 на виконання відновлювальних робіт з ремонту ліфтів від 03.02.2014 не здійснив оплату за виконані позивачем роботи, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість у розмірі 4759 грн. 01 коп. Крім того, у зв'язку з простроченням оплати відповідачем за виконані позивачем роботи за Договором № ДС-77 на виконання відновлювальних робіт з ремонту ліфтів від 03.02.2014 позивачем було нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 177 грн. 97 коп. за період з 18.03.2014 по 15.06.2015 та інфляційні втрати у розмірі 3325 грн. 23 коп. за період з квітня 2014 року по травень 2015 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2015 порушено провадження у справі № 910/15804/15 та справу призначено до розгляду на 17.07.2015.

У судовому засіданні 17.07.2015 представник позивача надав усні пояснення по суті спору; позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 17.07.2015 не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 950.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувається з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 17.07.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

03.02.2014 між Комунальним підприємством «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Майстерліфт» (підрядник) укладено Договір № ДС-77 на виконання відновлювальних робіт з ремонту ліфтів, відповідно до умов якого підрядник зобов'язується виконати відновлювальні роботи з ремонту ліфтів, а замовник - прийняти і оплатити вартість робіт у порядку та на умовах передбачених даним Договором, та у відповідності із затвердженою договірною ціною та локальним кошторисом, які являються додатком до даного Договору та його невід'ємною частиною.

Відповідно до п.п. 1.2, 1.3 Договору, адресний перелік ліфтового обладнання, що підлягає відновлювальним роботам, визначається у Додатку № 1 до даного Договору; перелік робіт, що підлягають виконанню по конкретному ліфту або групі ліфтів, визначається відповідними кошторисами, що є невід'ємною частиною даного Договору та погоджуються сторонами.

Згідно з п. 1.4 Договору, термін виконання робіт в залежності від їх складності складає не більше як один-два місяці з дня погодження договірної ціни та кошторису по конкретному об'єкту. Термін виконання робіт може бути змінено як у меншу та і в більшу сторону за згодою сторін, що оформлюється додатковою угодою.

Згідно з п. 2.1 Договору, загальна вартість робіт за даним договором складається із вартості робіт по кожному окремому об'єкту згідно кошторисної документації та становить 4759 грн. 01 коп., в т.ч. ПДВ 20% - 793 грн. 17 коп.

Згідно з п. 2.2 Договору, оплата вартості здійснюється за фактично виконані роботи на підставі актів виконаних робіт (форма КБ-2в). Термін перевірки замовником наданої форми актів - 3 робочі дні.

Згідно з п. 3.2 Договору, здача-прийняття виконаних робіт оформлюється актами форми КБ-2в, які підписується обома сторонами.

Відповідно до п. 9.1 Договору, він набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2014, а в частині оплати - до повного виконання замовником своїх зобов'язань за цим Договором.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до п. п. 1,2 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Судом встановлено, що позивач належним чином виконав свої зобов'язання за Договором № ДС-77 на виконання відновлювальних робіт з ремонту ліфтів від 03.02.2014, виконавши роботи на суму 4759 грн. 01 коп., що підтверджується підписаним та скріпленим печатками уповноваженими представниками сторін актом приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2014 на суму 4759 грн. 01 коп. (за формою КБ-2в) та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за лютий 2014 року на суму 4759 грн. 01 коп. (за формою КБ-3), належним чином засвідчені копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Як встановлено судом, вказані акт приймання виконаних будівельних робіт та довідка про вартість будівельних робіт та витрати підписані та скріплені представниками сторін 28.02.2014.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 2.7 Договору, розрахунок за виконані роботи замовником проводиться протягом 10 банківських днів після прийняття робіт та підписання і скріплення печатками сторін актів виконаних робіт.

Таким чином, свій обов'язок з оплати за виконані позивачем роботи відповідач повинен був виконати в строк до 17.03.2014 (включно).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Наявність та обсяг заборгованості Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва за Договором № ДС-77 на виконання відновлювальних робіт з ремонту ліфтів від 03.02.2014 у розмірі 4759 грн. 01 коп. підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, зокрема відповідачем не надано суду доказів сплати позивачу грошових коштів у розмірі 4759 грн. 01 коп., у зв'язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Майстерліфт» в частині стягнення з Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва суми основного боргу у розмірі 4759 грн. 01 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, у зв'язку з простроченням оплати відповідачем за виконані позивачем роботи за Договором № ДС-77 на виконання відновлювальних робіт з ремонту ліфтів від 03.02.2014 позивачем було нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 177 грн. 97 коп. за період з 18.03.2014 по 15.06.2015 та інфляційні втрати у розмірі 3325 грн. 23 коп. за період з квітня 2014 року по травень 2015 року.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що вони відповідають передбаченим законодавством порядку та способу нарахування, у зв'язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Майстерліфт» в частині стягнення з Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва 3% річних у розмірі 177 грн. 97 коп. та інфляційних втрат у розмірі 3325 грн. 23 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва (02217, м. Київ, вул. Закревського, буд. 15; ідентифікаційний код: 36657100) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Майстерліфт» (04073, м. Київ, пров. Куренівський, буд. 17, літ. Ш; ідентифікаційний код: 33308688) суму основного боргу у розмірі 4759 (чотири тисячі сімсот п'ятдесят дев'ять) грн. 01 коп., 3% річних у розмірі 177 (сто сімдесят сім) грн. 97 коп., інфляційні втрати у розмірі 3325 (три тисячі триста двадцять п'ять) грн. 23 коп. та судовий збір у розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 22.07.2015

Суддя І.М. Отрош