ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2015 р.Справа № 922/3193/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Доленчука Д.О.

при секретарі судового засідання Івахненко І.Г.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк", м. Київ
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Брістоль ЛТД", м. Харків , 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Теоком", м. Харків 3-і особи на стороні відповідачів, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: 1) ТОВ "Харківспецнадра", м. Харків 2) ТОВ фірма "Тагіт", м. Херсон 3) ТОВ "Таміра", м. Дніпропетровськ 4) Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В., м. Харків
про визнання недійсним договору
за участю представників:

позивача - не з'явився

1-го відповідача - не з'явився

2-го відповідача - не з'явився

ТОВ "Харківспецнадра" - не з'явився

ТОВ фірма "Тагіт" - не з'явився

ТОВ "Таміра" - не з'явився

Приватний нотаріус ХМНО Кошель Т.В. - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Брістоль ЛТД" та 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Теоком" (відповідачі) згідно якого просить суд визнати недійсним іпотечний договір від 12 липня 2014 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Теоком" () та Товариством з обмеженою відповідальністю "Брістоль ЛТД" (), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В. та зареєстрований в реєстрі за номером 3138.

Ухвалою суду по справі від 02.06.2015 р. було порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 16.06.2015 р. о 11:20.

16.06.2015 р. судом розгляд справи було відкладено на 22.07.2015 р. о 11:30.

Представники сторін та 3-х осіб в призначене судове засідання не з'явилися.

Представник позивача, через канцелярію господарського суду 20.07.2015 р. за вх. № 29089, надав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача за наявними матеріалами, яке судом задовольняється.

Приватний нотаріус ХМНО Кошель Т.В., через канцелярію господарського суду 21.07.2015 р. за вх. № 29277, надала клопотання про розгляд справи без її участі, яке судом задовольняється.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та те, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

10 травня 2007 року між ВАТ "ВТБ Банк", правонаступником якого є ПАТ "ВТБ Банк", та ТОВ "Таміра" укладено іпотечний договір №115-Z/3, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Христоєвою Т.В. за реєстровим номером №1962 (надалі - первинний договір іпотеки), обтяження нерухомого майна іпотекою за цим договором зареєстроване 23 січня 2008 року у Держаному реєстрі іпотек, про що свідчить Витяг про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек № 16609326 від 23.01.2008 р.

Згідно з іпотечним договором №115-Z/3 нежитлова будівля літ. "Т-5", загальною площею 10441,4 кв.м., що розташована за адресою: м. Харків, вул. Морозова, 13 передана в іпотеку ПАТ "ВТБ Банк" в якості забезпечення належного виконання зобов'язань ТОВ фірма «Тагіт» за кредитним договором №115-Ю від 26 квітня 2007 р.

Яз зазначено в п. 1.2. Іпотечного договору згідно кредитного договору іпотекодержатель надав позичальнику грошові кошти (кредит) у вигляді відзивної відновлювальної мультивалютної кредитної лінії в сумі еквівалент 83 000 000,00 грн. на строк по 25.04.2009 р. включно, з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом за ставкою в гривні - 16,5 відсотків річних; в доларах США - 12,5 відсотків річних; з комісією за управління кредитом - 1,0 відсоток від суми кредиту, з поверненням кредиту в терміни, порядку та на умовах, що передбачені кредитним договором.

До вказаного вище іпотечного договору були внесені зміни договорами №1 від 21.03.2008 р., №2 від 29.07.2008 р., №3 від 31.10.2008 р. про внесення змін та доповнень до іпотечного договору №115-Z/3 від 10.05.2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Христоєвою Т.В., зареєстрованого в реєстрі за №1962.

Як зазначено у п. 3.2. іпотечного договору, іпотекодавець має право виключно на підставі письмової згоди іпотекодержателя зводити, знищувати стіни, здійснювати перебудову, проводити капітальний ремонт предмету іпотеки, відчужувати його, передавати іншим особам в наступну іпотеку, в оренду/лізинг, в управління, користування, в спільну діяльність.

Згідно з п. 8.5. іпотечного договору, договір вступає в силу з моменту нотаріального посвідчення та діє до повного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором.

У відповідності до статті 73 Закону України "Про нотаріат", приватний нотаріус в той же день, коли укладався іпотечний договір наклав заборону відчуження об'єкту зазначеного в іпотечному договорі.

Згідно позову позивач вказує, що ТОВ фірма «Тагіт» свої зобов'язання за кредитним договором №115-Ю від 26 квітня 2007 року не виконало, станом на 27 квітня 2015 року розмір заборгованості становить 11 314 911,01 Доларів США, що підтверджується довідкою ПАТ "ВТБ Банк" № 3893/1-2 від 29.04.2015 р..

Крім того, позивач вказує, що іпотечний договір №115-Z/3 не припинив свою дію, оскільки відсутні будь-які підстави, передбачені Законом України "Про іпотеку" (зокрема, ст. 17 Закону України "Про іпотеку"), для такого припинення.

Таким чином, права і обов'язки ПАТ "ВТБ Банк" як іпотекодержателя є дійсними з моменту нотаріального посвідчення іпотечного договору і залишається дійсним на дату подачі цієї позовної заяви.

Як вбачається з Протоколу №5 про проведення цільового аукціону від 28 грудня 2012 року та Акту №5 про проведення цільового аукціону від 28 грудня 2012 року на нежитлову будівлю літ. "Т- 5" загальною площею 10441,90 кв.м., що розташована за адресою: м. Харків, вул. Морозова, буд. 13, переможцем торгів з реалізації майна ТОВ "Таміра", які відбулися в рамках справи про банкрутство ТОВ "Таміра", було визнано ТОВ "Харківспецнадра".

Відповідно до рішення господарського суду Харківської області від 29 січня 2013 року по справі №922/295/13-г позов ТОВ "Харківспецнадра" до ТОВ "Таміра" про визнання за ТОВ "Харківспецнадра" права власності на предмет іпотеки за первинним договором іпотеки був задоволений, право власності на предмет іпотеки визнано за ТОВ "Харківспецнадра".

Згідно позову позивач вказує, що згодом ТОВ "Харківспецнадра" відчужило вказане вище нерухоме майно ТОВ "Брістоль ЛТД", яке набуло право власності на предмет іпотеки на підставі Свідоцтва про право власності, серія та номер: 21315358, видане 06.05.2014, видавник: Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності на предмет Іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Отже, в силу вимог ст. 23 Закону України, ТОВ "Брістоль ЛТД" набуло статусу іпотекодавця за первинним договором іпотеки, з моменту переходу до нього права власності на предмет іпотеки.

При цьому суд зазначає, що відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.12.2014 р. було скасовано рішення господарського суду Харківської області від 29.01.2013 р. по справі № 922/295/13-г та в задоволенні позову ТОВ "Харківспецнадра" було відмовлено.

Окрім того, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 24 березня 2015 року по справі №29/5005/6325/2011 про банкрутство ТОВ "Таміра", результати торгів з реалізації предмету іпотеки були визнані недійсними.

Як видно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 37045244 від 30.04.2015 року між ТОВ "Брістоль ЛТД" та ТОВ "Теоком" 12 липня 2014 року був укладений іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В. та зареєстрований в реєстрі за номером 3138 (надалі - договір Іпотеки).

Відповідно до умов зазначеного договору ТОВ "Брістоль ЛТД" передало в іпотеку ТОВ "Теоком" належне йому на праві власності нерухоме майно, що одночасно є предметом Іпотеки за первинним договором іпотеки, а саме: нежитлову будівлю літ. "Т-5", загальною площею 10441,9 кв.м., що розташована за адресою: м. Харків, вул. Морозова, 13.

ПАТ "ВТБ Банк" вважає, що укладення договору іпотеки відбулося з грубим порушенням норм Закону України "Про іпотеку", що тягне за собою визнання судом такого договору недійсним, оскільки передача нерухомого майна в наступну іпотеку ТОВ "Теоком" відбулася без згоди попереднього іпотекодержателя - ПАТ "ВТБ Банк".

Слід зазначити, що положення первинного договору іпотеки не передбачають можливості і не надають права на передачу предмету іпотеки в наступну іпотеку без згоди ПАТ "ВТБ Банк".

ПАТ "ВТБ Банк" вказує, що він не надавав жодної згоди ТОВ "Брістоль ЛТД" чи будь-якій іншій особі на передачу нежитлової будівлі літ. "Т-5", загальною площею 10441,9 кв.м., що розташована за адресою: м. Харків, вул. Морозова, 13, в наступну іпотеку ТОВ "ТЕОКОМ". Отже, наведені вище обставини свідчать про те, що в момент укладення договору іпотеки, сторонами цього договору порушені вимоги ст. 9, 13 Закону України "Про іпотеку" та не отримано згоду в ПАТ "ВТБ Банк" на передачу зазначеного нерухомого майна в наступну іпотеку.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковими.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (абз. 4 п. 2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними").

Заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Статтею 23 Закону України "Про іпотеку" зазначено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Згідно із частиною 3 статті 9 Закону України "Про іпотеку" іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя: зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істотні поліпшення цієї земельної ділянки; передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку; відчужувати предмет іпотеки; передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України "Про іпотеку" предмет іпотеки може бути переданий в наступну іпотеку за згодою попередніх іпотекодержателів, якщо інше не встановлено попереднім іпотечним договором. Попередня іпотека має вищий пріоритет над наступними іпотеками. Наступна іпотека, предметом якої є декілька об'єктів, що належать різним особам і є предметом попередньої іпотеки, допускається за згодою власників усіх об'єктів нерухомого майна, переданих в спільну іпотеку.

Відповідно до частини 3 статті 12 Закону України "Про іпотеку" правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Судом встановлено, що відповідно до пункту 3.2. іпотечного договору від 10.05.2007 р. №115-Z/3 іпотекодавець має право виключно на підставі письмової згоди іпотекодержателя зводити, знищувати стіни, здійснювати перебудову, проводити капітальний ремонт предмету іпотеки, відчужувати його, передавати іншим особам в наступну іпотеку, в оренду/лізинг, в управління, користування, в спільну діяльність та в загалі з будь-яких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ "ВТБ Банк" (позивач) не надавав жодної згоди ТОВ "Брістоль ЛТД" чи будь-якій іншій особі на передачу предмету іпотеки в наступну іпотеку ТОВ "Теоком".

У відповідності до ст. 15, 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із способів захисту цивільного права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Аналогічно ст. 20 ГК України передбачає можливість визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом з метою захисту прав і законних інтересів суб'єкта господарювання.

Відповідачами не надано суду жодних доказів на підтвердження отримання письмової згоди іпотекодержателя - ПАТ "ВТБ Банк" на передання предмету іпотеки у наступну іпотеку.

Враховуючи вищенаведене господарський суд приходить до висновку щодо недійсності іпотечного договору від 12.07.2014 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Теоком" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Брістоль ЛТД", посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В. та зареєстрованого в реєстрі за номером 3138, та задоволення позовних вимог позивача.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаючи судові витрати, які складаються з 1218,00 грн. судового збору, на відповідачів у розмірі 609,00 грн. з кожного.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 203, 215 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України, статтями 1,3, 9, 12, 13, 23 Закону України "Про іпотеку", ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним іпотечний договір від 12 липня 2014 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Теоком" () та Товариством з обмеженою відповідальністю "Брістоль ЛТД" (), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В. та зареєстрований в реєстрі за номером 3138.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Теоком" (61054, м. Харків, вул. Академіка Павлова, буд. 120, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ВТБ БАНК" (01004, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка / вулиця Пушкінська, буд. 8/26, ) суму сплаченого судового збору у розмірі 609,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Брістоль ЛТД" (61025, м. Харків, вул. Ярославська, 9, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ВТБ БАНК" (01004, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка / вулиця Пушкінська, буд. 8/26, ) суму сплаченого судового збору у розмірі 609,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 27.07.2015 р.

Суддя Д.О. Доленчук