КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2015 р. Справа№ 911/243/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Баранця О.М.

Сітайло Л.Г.

Від позивача - Коломоєць М.І. ( довір. від 02.03.15);

Від відповідача - не з'явився;

Від третьої особи - не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торг Арт"

на рішення Господарського суду Київської області від 03.03.2015р.

у справі №911/243/15 (суддя Кошик А.Ю.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "БК Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торг Арт"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу

Войнарська Ірина Анатоліївна

про визнання правочину недійсним та застосування наслідків

недійсності правочину

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду містам Києва від 03.03.2015р. у справі №911/243/15 позовні вимоги задоволено повністю. Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 14.11.2014 року, укладений між Публічним акціонерним товариством "БГ БАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГ АРТ", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарською Іриною Анатоліївною і зареєстрований в реєстрі за № 1026. Застосовано наслідки недійсності нікчемного правочину - Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.11.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1026 шляхом повернення в натурі у в власність Публічного акціонерного товариства "БГ БАНК" () предмета нікчемного Договору - земельної ділянки площею 7,2597 га, кадастровий номер :05:028:0008, розташованої за адресою: Київська область, Макарівський район, Бишівська сільська рада, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства. Визнано за Публічним акціонерним товариством "БГ БАНК" право власності на земельну ділянку площею 7,2597га, кадастровий номер :05:028:0008, розташованої за адресою: Київська область, Макарівський район, Бишівська сільська рада, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства. Стягнуто з Товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГ АРТ" в доход Державного бюджету України 54002 грн. судового збору.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що продаж земельної ділянки, яка є предметом оскаржуваного договору фактично був вчинений сторонами за ціною, яка відрізняється від її оціночної вартості, у зв'язку з чим наявні підстави для визнання договору купівлі-продажу нікчемним.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду Київської області від 03.03.2015р. та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що відсутні підстави вважати укладений між позивачем та ТОВ «ТОРГ АРТ» 14 листопада 2014р. договір купівлі-продажу земельної ділянки нікчемним в силу положень ч.3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який на теперішній час виконаний. Скаржник зазначає й про те, що відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд справи, у зв'язку з чим був позбавлений належним чином використати процесуальні права, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Розпорядженням В.о. керівника апарату від 27.07.2015р. №09-52/1017/15 у зв'язку з перебуванням головуючого судді Скрипки І.М. у відпустці, призначено проведення повторного автоматичного розподілу справи №911/243/15.

Згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями, справу №911/243/15 передано колегії суддів у складі - головуючого судді -Пашкіної С.А., судді Баранець О.М., Сітайло Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.07.2015р. прийнято до свого провадження апеляційну скаргу та розгляд апеляційної скарги призначено на 28.07.2015р.

В судове засідання апеляційного господарського суду не з»явились представники відповідача та третьої особи.

Враховуючи те, що відповідач та тертя особа про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить відмітка на зворотній стороні ухвали від 14.07.2015р., враховуючи думку представника позивача щодо можливості розгляду справи у відсутності відповідача та третьої особи, судова колегія ухвалила розгляд апеляційної скарги у відсутності представників відповідача та третьої особи.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, судова колегія встановила.

14 листопада 2014 року між позивачем - ПАТ "БГ БАНК" та відповідачем - ТОВ "ТОРГ АРТ", укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарською І.А. та зареєстрований в реєстрі за № 1026.

Відповідно до пп. 1.1. та 1.2. договору позивач продав (передав у власність) ТОВ "ТОРГ АРТ" земельну ділянку площею 7,2597 га, кадастровий номер :05:028:0008, розташовану за адресою: Київська область, Макарівський район, Бишівська сільська рада, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, а ТОВ "ТОРГ АРТ" зобов'язався сплатити на користь ПАТ "БГ БАНК" 940 857,12 грн. дев'ятсот сорок тисяч вісімсот п'ятдесят сім гривень 12 копійок) протягом місяця з дня укладення сторонами цього договору.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 27.11.2014 року за № 131 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "БГ БАНК", з 28.11.2014 року розпочато процедуру виведення ПАТ "БГ БАНК" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "БГ БАНК" призначено Новікову Марію Миколаївну.

Приписами ч.1 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 р. № 4452-VI, передбачено, що з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Частиною 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

09 січня 2015 року приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Войнарській І.А. направлено цінним листом з описом вкладення повідомлення від 09.01.2015 р. за вих. № 15-33 про нікчемність договору від 14.11.2014 року, про що свідчать відповідні докази відправлення.

09 січня 2015 року відповідачу - ТОВ "ТОРГ АРТ" направлено цінним листом з описом вкладення повідомлення від 09.01.2015 р. за вих. № 15-32 про нікчемність договору від 14.11.2014 року.

Відповідно до п. 2.1. договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.11.2014 року, укладеного між позивачем і відповідачем, продаж земельної ділянки за домовленістю сторін вчиняється за 940857,12 (дев'ятсот сорок тисяч вісімсот п'ятдесят сім гривень 12 копійок).

Згідно з пунктом 2.4. даного Договору, відповідно до звіту про оцінку земельної ділянки, складеного ФОП Грінчук А.П. (посвідчення про підвищення кваліфікації АК № 01126 від 23.02.2013, оціночна вартість земельної ділянки, вказаної в цьому договорі, станом на 14.11.2014 року, становить 2639200грн. (два мільйони шістсот тридцять дев'ять тисяч двісті гривень).

Місцевим господарським судом, в основу рішення обґрунтовано покладено висновок про те, що продаж земельної ділянки, яка є предметом оскаржуваного договору вчинений сторонами за ціною, яка більше, ніж на двадцять відсотків відрізняється від її оціночної вартості.

Крім того, слід зазначити про те, що відповідно до п.15 Перехідних положень Земельного кодексу України до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2016 року, не допускається:

- купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами.

-купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами "а" та "б" цього пункту, запроваджується за умови набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2016 року, в порядку, визначеному цим Законом.

- угоди (у тому числі довіреності), укладені під час дії заборони на купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами "а" та "б" цього пункту, в частині їх купівлі-продажу та іншим способом відчуження, а так само в частині передачі прав на відчуження цих земельних ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення).

У зв'язку із встановленим вище, наявні правові підстави для визнання договору купівлі-продажу від 14.11.2014р. нікчемним з огляду на наступне.

Приписами ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до п. 2.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", правочини, які не відповідають вимогам закону, не породжують будь-яких бажаних сторонам результатів, незалежно від волі сторін та їх вини у вчиненні незаконного правочину. Правові наслідки таких правочинів настають лише у формах, передбачених законом, - у вигляді повернення становища сторін у початковий стан (реституції) або в інших. У зв'язку з цим господарським судам слід мати на увазі, що визнання правочину (господарського договору) недійсним господарським судом є наслідком його вчинення з порушенням закону, а не заходом відповідальності сторін. Тому для такого визнання, як правило, не має значення, чи усвідомлювали (або повинні були усвідомлювати) сторони протиправність своєї поведінки під час вчинення правочину; винятки з цього правила можливі, якщо вони випливають із закону . Необхідно з урахуванням приписів статті 215 ЦК України та статті 207 ГК України розмежовувати види недійсності правочинів, а саме: нікчемні правочини, недійсність яких встановлена законом, і оспорювані, які можуть бути визнані недійсними лише в судовому порядку за позовом однієї з сторін, іншої заінтересованої особи, прокурора (зокрема, частина перша статті 227, частина перша статті 229, частина перша статті 230, частина перша статті 232 ЦК України, частина перша статті 207 ГК України). За змістом частини другої статті 215 ЦК України нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, є недійсним незалежно від наявності чи відсутності відповідного рішення суду. Однак це не виключає можливості подання та задоволення позову про визнання нікчемного правочину (господарського договору) недійсним. Отже, спори про визнання нікчемних правочинів недійсними підлягають вирішенню господарськими судами у загальному порядку. З'ясувавши, що оспорюваний правочин є нікчемним, господарський суд зазначає в резолютивній частині рішення про його недійсність або, за відсутності підстав для такого визнання, відмовляє в задоволенні позову. Сторони нікчемного правочину не зобов'язані виконувати його умови (навіть якщо суд не визнавав його недійсним).

Згідно ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Наслідком недійсності вказаного нікчемного договору, як обґрунтовано зазначає місцевий господарський суд, буде повернення в натурі відповідачем у власність позивача предмета нікчемного договору, а саме - земельної ділянки площею 7,2597 га, кадастровий номер :05:028:0008, розташованої за адресою: Київська область, Макарівський район, Бишівська сільська рада, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до п. 2.16. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", судове рішення про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи про витребування майна з чужого незаконного володіння особи, за якою зареєстровано право власності на майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає такій реєстрації, за позивачем (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що з урахуванням застосування судом наслідків недійсного правочину у вигляді витребування спірного майна на користь позивача та з метою забезпечення права позивача на здійснення державної реєстрації права власності позивача на спірне майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вимога позивача про визнання права власності на земельну ділянку площею 7,2597 га, кадастровий номер :05:028:0008, розташовану за адресою: Київська область, Макарівський район, Бишівська сільська рада, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, підлягає задоволенню.

Оскільки доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що відсутні підстави вважати укладений між позивачем та ТОВ «ТОРГ АРТ» 14 листопада 2014р. договір купівлі-продажу земельної ділянки нікчемним в силу положень ч.3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», судовою колегією визнано необґрунтованими, а тому вони не можуть бути покладені в основу рішення.

Щодо доводів відповідача про те, що відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд справи, у зв'язку з чим був позбавлений належним чином використати процесуальні права, передбачені Господарським процесуальним кодексом України, то такі не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, на а.с.3 т.1 наявне повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу (ухвали суду про порушення провадження у справі на призначення до розгляду на 17.02.2015р.), однак відповідач своїм правом не скористувався, в судове засідання представник відповідача не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, що вбачається з протоколу судового засідання від 17.02.2015р.

Враховуючи викладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду Київської області від 03.03.2015р. підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торг Арт" залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Київської області від 03.03.2015р. у справі №911/243/15 залишити без змін.

3.Повернути до Господарського суду Київської області матеріали справи №911/243/15.

Повний текст постанови складено та підписано 30.07.2015р.

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді О.М. Баранець

Л.Г. Сітайло