ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2015 р.Справа № 922/3291/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання Шевляковій К.М.

розглянувши справу

за позовом Приватного підприємства "Цукровик Агро", с. Пархомівка
до ФОП ОСОБА_1, м. Харків
про стягнення 376025,26 грн.
за участю поредставників сторін:

позивача - Порохня Г.М.

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року ПП "Цукровик-Агро" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до ФОП ОСОБА_1 (відповідач) в якому просило суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 348416,00 грн. за неналежне виконання відповідачем взятих не себе зобов'язань по договору поставки №21-11/1/14, укладеного між сторонами 21.11.2014 року. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 85823,61 грн., 5489,03 грн. 3% річних, 143383,17 грн. інфляційних та покласти на відповідача витрати по оплаті судового збору.

Ухвалою суду від 08.06.2015 року було порушено провадження у справі та її розгляд був призначений на 22.06.2015 року об 11:20 год. 22.06.2015 року ухвалою суду розгляд справи був відкладений до 13.07.2015 року до 10:40.

Ухвалою суду від 13.07.2015 року судом була прийнята заява позивача про зменшення розміру позовних вимог, в якій він просив суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 138416,00 грн., пеню у розмірі 81746,80 грн. 3% річних у розмірі 5957,31 грн. та інфляційні втрати у розмірі 149905,15 грн., та розгляд справи був продовжений з її урахуванням.

Цією ж ухвалою розгляд справи був відкладений до 28.07.2015 року до 11:00 год. за клопотанням відповідача.

Відповідач правом на участь представника у судовому засіданні 28.07.2015 року не скористався, причину неявки не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК України та статтею 33 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, суд має створити належні умови всім учасникам судового процесу для виконання ними вказаного обов'язку по доведенню своєї правової позиції. Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. На думку суду, обставини справи свідчать про наявність у ній матеріалів достатніх для розгляду справи по суті та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Присутній в судовому засіданні 28.07.2015 року представник позивача підтримав позов у повному обсязі та просив суд його задовольнити.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та підтверджено фактичними даними, 21.11.2014 року між сторонами був укладений договір поставки №21-11/1/14 (далі - договір).

Відповідно до розділу 1 договору, Продавець (позивач) зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором згідно видаткових накладних передати у власність Покупця (відповідач), а Покупець зобов'язується прийняти патоку-мелясу із цукрового буряку врожаю 2014 року ДСТУ 3696-98 (ГОСТ 30561-98), (надалі іменується "товар") та своєчасно здійснити його оплату в порядку та на умовах цього договору. Накладні є невід'ємною частиною цього договору і оформляються на кожну отриману партію товару. Постачальник гарантує, що є власником товару, що даний товар будь-яким чином не відчужений, не заставлений, не знаходиться під арештом, в тому числі в забезпечення зобов'язань третіх осіб.

Поставка товару здійснюється Постачальником на умовах EXW - склад Постачальника (Харківська область, Краснокутський район, с. Пархомівка), згідно правил Інкотермс-2010 згідно із заявками Покупця. Разом з товаром Постачальник повинен передати Покупцю документи, які належать до передачі разом з товаром відповідно до чинного законодавства України (рахунок-фактура, видаткова накладна, податкова накладна, товарно-транспортна накладна, сертифікат якості та сертифікат відповідності) (розділ 2 договору).

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

На виконання умов договору, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 528416,00 грн.

Факт поставки підтверджується видатковими накладними, товарно-транспортними накладними та довіреністю на отримання товару (а.с. 19-38), зокрема, видатковими накладними від 21.11.2014 року №298 в кількості 58,820 тон на 82348,00 гривень, від 23.11.2014 року №300 в кількості 88,640 тон на 124096,00 гривень, від 25.11.2014 року №304 в кількості 88,840 тон на 124376,00 гривень, від 26.11.2014 року №306 в кількості 60,780 тон на 85092,00 гривень, від 29.11.2014 року №314 в кількості 30,380 тон на 45532,00 гривень, від 30.11.2014 року №316 в кількості 49,980 тон на 69972,00 гривень.

Згідно пункту 6.1 договору, оплата здійснюється протягом 10 банківських днів з дня отримання товару в розмірі повної вартості отриманого товару шляхом безготівкового переказу на поточний рахунок Постачальника.

Втім, відповідач свої зобов'язання по договору виконав не в повному обсязі, сплативши лише частину поставленого товару, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 138416,00 грн., що й стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, враховуючи викладене, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов'язання з оплати поставленого товару на суму 138416,00 грн.

Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені статтею 611 Кодексу. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6.1 договору, у разі несвоєчасної оплати Покупець повинен сплатити Постачальнику штраф у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення оплати.

Частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України визначено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як роз'яснено у п. 1.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Судом перевірений розрахунок пені здійснений позивачем та встановлено, що він розрахований з порушенням наведених вище норм законодавства, та суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача пені у розмірі 80150,53 грн., а саме: за період з 01.12.2014 року по 03.12.2014 року - 187,74 грн., з 04.12.2014 року по 05.12.2014 року - 316,74 грн., 06.12.2014 року - 253,78 грн., з 07.12.2014 року по 08.12.2014 року - 638,12 грн., з 09.12.2014 року по 10.12.2014 року - 563,52 грн., з 11.12.2014 року по 06.02.2015 року - 19462,02 грн., з 07.02.2015 року по 02.03.2015 року - 10749,65 грн., з 03.03.2015 року по 04.03.2015 року - 763,80 грн., 05.03.2015 року - 587,16 грн., з 06.03.2015 року по 05.05.2015 року - 34364,32 грн. та з 06.05.2015 року по 01.06.2015 року - 12263,68 грн. (загалом 179 дні).

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 5957,31 грн. та інфляційних втрат в розмірі 149905,15 грн., суд зазначає наступне.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Суд, перевіривши розрахунок позивача, період нарахування останнім вказаної суми 3% річних та інфляційних втрат, дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок є вірним, та відповідає нормам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 5957,31 грн. та інфляційних втрат в розмірі 149905,15 грн. є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 509, 525, 526, 530, 625, 712 ЦК України; ст.ст. 173, 174, 179, 232, 343 ГК України; ст. ст. 1, 4, 12, 22, 32, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ФОП ОСОБА_1 (61052, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1, р/р НОМЕР_3 в ПАТ ГРУ "Приватбанк", МФО 351533) на користь Приватного підприємства "Цукровик-Агро" (62013, Харківська область, Краснокутський район, с. Пархомівка, вул. Кооперативна, 14, код 34643996, п/р в АТ "Райфайзен банк Аваль", МФО 380805) - 138416,00 грн. основного боргу, 80150,53 грн. пені, 5957,31 грн. 3% річних, 149905,15 грн. інфляційних втрат та 7488,59 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову - відмовити.

Повне рішення складено 30.07.2015 р.

Суддя О.В. Погорелова