ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"23" липня 2015 р. Справа №925/141/14

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді - Васяновича А.В.,

секретар судового засідання - Гень С.Г.,

від стягувача - представник не з'явився,

від боржника - Харченко Л.І. - представник за довіреністю,

від Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції - Шаригіна Н.М. - представник за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

скарги публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії

"Управління магістральних газопроводів "Черкаситрансгаз" на дії

Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського

міського управління юстиції

у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Системи автоматизації

сервіс", м. Харків

до публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії

"Управління магістральних газопроводів "Черкаситрансгаз",

м. Черкаси

про стягнення 209 508 грн. 09 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Черкаської області від 20 лютого 2014 року (залишеним без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій) позовні вимоги задоволено повністю та стягнуто з публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Черкаситрансгаз" публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Системи автоматизації сервіс" 201 050 грн. 40 коп. боргу, 7 056 грн. 04 коп. 3% річних, 1 401 грн. 65 коп. інфляційних нарахувань та 4 190 грн. 16 коп. витрат зі сплати судового збору.

На виконання вищевказаного рішення господарським судом Черкаської області 26 червня 2014 року було видано відповідний наказ.

До господарського суду Черкаської області надійшли скарги від публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Черкаситрансгаз" на дії Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 10 листопада 2014 року №6624/02, від 10 листопада 2014 року №6623/02, від 13 листопада 2014 року №6745/02, від 13 листопада 2014 року №6746/02 та від 17 грудня 2014 року №7832/02.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 22 червня 2015 року справу №925/141/14 прийнято до свого провадження суддею Васяновичем А.В., розгляд скарг публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Черкаситрансгаз" на дії Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 10 листопада 2014 року №6624/02, від 10 листопада 2014 року №6623/02, від 13 листопада 2014 року №6745/02 та від 13 листопада 2014 року №6746/02 було призначено на 09 липня 2015 року.

Розгляд скарг здійснюється після відкладення.

Викликаний в судове засідання представник стягувача не з'явився, надіслав суду клопотання про розгляд скарг за його відсутності, а також просив суд припинити провадження у справі в частині розгляду скарги боржника від 10 листопада 2014 року №6624/02, оскільки дане питання вже було вирішено ухвалою суду від 24 грудня 2014 року.

Суд розглянувши клопотання стягувача про припинення провадження у справі в частині розгляду скарги від 10 листопада 2014 року №6624/02, вважає за необхідне останнє залишити без задоволення, оскільки предметом розгляду даної скарги є дії державної виконавчої служби з накладення арешту на майно боржника 28 жовтня 2014 року, а предметом розгляду скарги від 17 грудня 2014 року, яку було задоволено ухвалою суду від 24 грудня 2014 року, була відмова органу ДВС у задоволенні заяви боржника від 12 грудня 2014 року №7655/02 про скасування арешту.

В судовому засіданні представник боржника доводи викладені у скаргах від 10 листопада 2014 року №6624/02 та №6623/02, від 13 листопада 2014 року №6745/02, №6746/02 підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник державної виконавчої служби в судовому засіданні проти скарг заперечував з підстав викладених у відзиві від 23 липня 2015 року №28620 та зазначав, що під час примусового виконання судового рішення державний виконавець діяв в межах службових повноважень, у порядку та спосіб передбачений Законом України "Про виконавче провадження", а тому підстави у задоволенні скарг відсутні.

Заслухавши пояснення представників боржника та державної виконавчої служби, розглянувши скарги та дослідивши матеріали справи, судом враховано наступне:

В обґрунтування скарг від 10 листопада 2014 року №6624/02 та №6623, в яких боржник просив суд скасувати постанови від 28 жовтня 2014 року про арешт коштів та арешт майна, а також визнати відповідні дії органу ДВС щодо їх прийняття незаконними, зазначав наступне:

Постанова про відкриття виконавчого провадження була прийнята 10 липня 2014 року і направлена на адресу боржника 21 липня 2014 року, отримана - 22 липня 2014 року.

Після отримання постанови боржник звернувся до виконавчої служби із заявою про продовження строку добровільного виконання наказу, у зв'язку з чим постановою від 23 липня 2014 року було відкладено провадження виконавчих дій до 06 серпня 2014 року.

05 серпня 2014 року боржник звернувся до Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції із заявою про зупинення виконавчого провадження, однак підприємство отримало відмову, яку було оскаржено до господарського суду Черкаської області 17 вересня 2014 року.

При цьому скаржник посилався на приписи пунктів 4.6., 4.7 Інструкції про проведення виконавчих дій, згідно яких виконавче провадження може бути зупинене в разі прийняття скарги на дії державного виконавця, про що державний виконавець виносить вмотивовану постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених у пунктах 4.5 та 4.6 зазначеної інструкції, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Крім того боржник зазначав, що перед тим як застосовувати засоби примусу державний виконавець повинен пересвідчитись, чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження чи іншої дії, яка має бути направлена на зазначену у виконавчому документі адресу боржника та встановити факт отримання боржником копії цієї постанови.

Таким чином скаржник вказував, що у разі з'ясування факту неодержання боржником копії такої постанови, державний виконавець не вправі був вчиняти примусові виконавчі дії.

Однак, головним держаним виконавцем відділу державної виконавчої служби в порушення вимог Закону України "Про виконавче провадження", Інструкції з організації примусового виконання рішень, Інструкції про проведення виконавчих дій та інших актів законодавства, які регулюють питання випадків, підстав та умов накладання арешту на рахунки, майно боржника під час примусового виконання виконавчого документу та незважаючи на факт оскарження його дій скаржником, 28 жовтня 2014 року прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та постанову про арешт коштів боржника.

В зв'язку з чим боржник вважає, що вищевказані постанови не відповідають вимогам чинного законодавства України та є безпідставними і необґрунтованими.

Водночас, слід зазначити, що в ухвалі господарського суду Черкаської області від 24 грудня 2014 року з даної справи, при розгляді скарги на дії органу ДВС від 17 грудня 2014 року №7832/02 про зняття арешту з майна боржника було встановлено наступне.

Постановою від 17 липня 2014 року органом ДВС зі скаржника стягнуто виконавчий збір в сумі 21 369 грн. 83 коп.

Постановою від 24 жовтня 2014 року орган ДВС стягнув зі скаржника витрати на проведення виконавчих дій в сумі 120 грн.

Отже, загальна сума боргу, яка підлягала до примусового стягнення з боржника за рішенням суду та постановам органу ДВС, складала 235 188 грн. 08 коп., про що правомірно зазначено у постанові органу ДВС від 28 жовтня 2014 року про накладення арешту на кошти боржника на зазначену суму.

Постановою органу ДВС від 28 жовтня 2014 року на все майно боржника було накладено арешт, метою якого було примусове стягнення заборгованості на суму 213 698 грн. 25 коп. Отже, накладаючи арешт на майно боржника органом ДВС забезпечувалось примусове виконання рішення суду без врахування застосованих органом ДВС сум виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

Вищевказана ухвала суду чинна та набрала законної сили у визначеному законодавством порядку.

Згідно ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того слід зазначити, що п. 4.6. Інструкції про проведення виконавчих дій передбачено випадки на підставі яких виконавче провадження може бути зупинено, зокрема, в разі прийняття скарги на дії державного виконавця або на відмову в його відводі.

Тобто даною нормою вищевказаної Інструкції передбачено право, а не обов'язок державного виконавця зупинити виконавче провадження у випадку оскарження його дій.

Також, з матеріалів справи вбачається, що судове рішення було виконано боржником лише 11 грудня 2014 року, тобто станом на 28 жовтня 2014 року рішення суду по даній справі в примусовому чи в добровільному порядку виконано не було, а тому доводи скаржника є безпідставними та необґрунтованими, в зв'язку з чим скарги на дії Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 10 листопада 2014 року №6624/02 та від 10 листопада 2014 року №6623/02 задоволенню не підлягають.

При оскарженні дій відділу державної виконавчої служби щодо прийняття постанови від 24 жовтня 2014 року про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в сумі 120 грн. 00 коп. та скасування відповідної постанови (скарга від 13 листопада 2014 року №6745/02) скаржник посилався на аналогічні порушення державним виконавцем норм чинного законодавства, що й при оскарженні двох вищевказаних постанов.

З матеріалів справи вбачається, що 24 жовтня 2014 року державним виконавцем було прийнято постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в сумі 120 грн. 00 коп.

Згідно ч. 1 ст. 41 Закону України "Про виконавче провадження" кошти виконавчого провадження складаються з:

1) коштів виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 28 цього Закону;

2) авансового внеску стягувача на організацію та проведення виконавчих дій;

3) стягнутих з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій;

4) інших надходжень, що не суперечать законодавству.

Оскільки, як вже вказувалося вище судове рішення було виконано лише 11 грудня 2014 року, то дії виконавчої служби станом на 24 жовтня 2014 року були правомірними, оскільки після 06 серпня 2014 року судове рішення виконувалося вже в примусовому порядку, а тому підстав для скасування постанови, якою стягнуто з боржника витрат пов'язаних з організацією та проведення виконавчих дій немає.

В обґрунтування скарги від 13 листопада 2014 року №6746/02 на дії органу державної виконавчої служби, в якій скаржник просив суд визнати дії Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції щодо прийняття постанови від 17 липня 2014 року про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 21 369 грн. 83 коп. незаконними та скасування відповідної постанови, скаржник зазначав, що постанову про відкриття виконавчого провадження від 10 липня 2014 року було направлено боржнику лише 21 липня 2014 року, а тому останній не мав можливості виконати судове рішення в добровільному порядку у визначений державним виконавцем строк.

З матеріалів справи вбачається, що 10 липня 2014 року Соснівським відділом державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення господарського суду Черкаської області від 20 лютого 2014 року зі справи №925/141/14.

В зазначеній постанові боржнику було надано семиденний строк для добровільного виконання рішення суду з моменту винесення відповідної постанови.

Згідно ч. 5 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Всупереч даній нормі Закону супровідним листом від 18 липня 2014 року за №23817 на адресу боржника було направлено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку було отримано останнім 22 липня 2014 року.

Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

У разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом (ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження").

Оскільки постанову про відкриття виконавчого провадження було направлено вже після встановленого державним виконавцем строку для добровільного виконання боржником рішення суду, то постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 17 липня 2014 року є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Доказів своєчасного направлення боржнику постанови від 10 липня 2014 року державною виконавчою службою суду надано не було.

При цьому слід вказати, що орган ДВС не був позбавлений можливостей прийняти постанову про стягнення з боржника виконавчого збору після 06 серпня 2014 року, тобто після закінчення нового строку встановленого для добровільного виконання судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що скарга публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Черкаситрансгаз" від 13 листопада 2014 року за №6746/02 на дії Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції підлягає задоволенню.

В п. 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" вказано, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Відповідно до ч. 3 ст. 1212 ГПК України за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому цим Кодексом порядку.

Враховуючи вищенаведене, та керуючись ст. ст. 86, 1212 ГПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Скарги публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Черкаситрансгаз" від 10 листопада 2014 року №№6624/02, 6623/02 та від 13 листопада 2014 року №6745/02 на дії Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції залишити без задоволення.

2. Скаргу публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Черкаситрансгаз" від 13 листопада 2014 року №6746/02 на дії Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції задовольнити.

3. Визнати незаконною та скасувати постанову Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 17 липня 2014 року про стягнення з боржника виконавчого збору.

4. Копію ухвали надіслати сторонам та Соснівському відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ХІІ ГПК України.

Суддя А.В.Васянович