ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2015 р. Справа № 923/951/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Александрової Л.І. при секретарі Кудак М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго", м. Херсон

до міського комунального підприємства "Херсонелектротранс", м. Херсон

про стягнення 133137 грн. 86 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - Ювченко Т.І., представник, дов. № 07/0004-15 від 26.12.2014 року;

від відповідача - Потоцька М.Б., представник, дов. № 1-4 від 05.01.2015 року.

Розгляд справи розпочатий 08 липня 2015 року з перервою до 17 липня 2015 року відповідно до ч. 3 ст. 77 ГПК України.

В судовому засіданні згідно з приписами ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення після закінчення розгляду справи.

Публічне акціонерне товариство "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" (позивач) звернулось до господарського суду Херсонської області з позовом до міського комунального підприємства "Херсонелектротранс" (відповідач) про стягнення 133137 грн. 86 коп., з яких 48256 грн. 49 коп. пені, 3331 грн. 87 коп. - 3% річних, 81549 грн. 50 коп. інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення ст.ст. 509, 525, 530, 692 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 2, 22, 64 Господарського процесуального кодексу України.

Розпорядженням № 183 від 22.06.2015 р. керівника апарату суду у зв'язку з перебуванням на лікарняному судді Нікітенко С.В. справу призначено до повторного автоматичного розподілу. Цим розподілом справу передано до провадження судді Александрової Л.І.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 23.06.2015 р. суддею Александровою Л.І. порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 08.07.2015 р.

Представник позивача підтримує заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просить суд їх задовольнити повністю з зазначених у позовній заяві підстав.

17.07.2015 р. відповідач надав суду відзив на позовну заяву, згідно якого просив суд позовні вимоги задовольнити частково.

Відтак, відповідач позовні вимоги в частині стягнення 81549,50 грн. інфляційних витрат та 3331,87 грн. 3% річних визнає в повному обсязі, що вимоги щодо стягнення 48256,49 грн. пені вважає безпідставними.

Крім того, відповідач просить суд врахувати, що відповідач є бюджетною установою, яка фінансується з державного бюджету, за своєю організаційно-правовою формою є комунальним підприємством, а отже, все майно відповідача є комунальною власністю і належить територіальній громаді. МКП "Херсонелектротранс" здійснює діяльність по перевезенню тролейбусним транспортом пасажирів, в тому числі окремих категорій громадян, яким надано пільги щодо оплати проїзду, тривалий час має місце несвоєчасна та не в повному обсязі компенсація з державного бюджету за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

У зв'язку із цим, на думку відповідача, позовні вимоги є необґрунтованими, до стягнення підлягає лише 1 грн. пені, 3% річних у сумі 3331 грн. 87 коп., 81549 грн. 50 коп. в решті позовних вимог має бути відмовлено.

В ході судового засідання представник відповідача проти позову частково заперечує, з підстав, які вказано у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, що прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, господарський суд

в с т а н о в и в:

01 січня 2005 року між публічним акціонерним товариством «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» та міським комунальним підприємством "Херсонелектротранс" було укладено договір про постачання електричної енергії № 595 (далі - Договір), який на сьогоднішній день є чинним.

На момент укладення Договору сторони погодились під час виконання умов Договору, а також при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, керуватись чинним законодавством України, зокрема Правилами користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ).

Відповідно до п. 1 Договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальникові вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами Договору.

Так, відповідач згідно п. 1 Додатку 2 до Договору «Порядок розрахунків та графік знятгя показань лічильників та подання їх до електропостачальної організації" 08 числа у місяці з 31 днем, 06 числа у місяці з 29 днями, 07 числа у місяці з 28 днями знімає показники встановлених на об'єктах відповідача електролічильників (передбачених у додатку № 5) та згідно абз. 1 п. З Додатку 2 оформлює акт про обсяги використаної електроенергії за розрахунковий період, який надає до розрахункового відділу позивача протягом 0,5 доби з моменту зняття цих показників.

П. 6.11 ПКЕЕ передбачено, що остаточний розрахунок споживача за електроенергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електроенергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електроенергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором.

Рахунок відповідач повинен сплатити у термін, встановлений умовами договору, а саме протягом 10 операційних днів з моменту отримання споживачем рахунку (передбачено п. 1 додатку № 2 до договору).

Так, на виконання умов Договору позивач з червня 2012 року по червень 2015 року здійснював поставку електроенергії (реактивної та активної), а відповідач, здійснював її споживання.

Про обсяги спожитої електроенергії відповідач звітував позивачеві за кожний розрахунковий період шляхом надання позивачеві актів про обсяги спожитої електроенергії, які відповідач складав самостійно на підставі показів приладів обліку (п.1, 2 Додатку №2 до Договору).

Ґрунтуючись на отриманих від відповідача даних позивач протягом періоду з червня 2012 по червень 2015 року надавав відповідачеві рахунки для оплати спожитої активної, реактивної електроенергії. Представник відповідача отримував рахунки на сплату спожитої протягом червня 2012 по червень 2015 року електричної енергії особисто в день їх надання, що підтверджуються відмітками про отримання на примірниках рахунків, які залишилися у позивача (додаються).

Підпунктом 2 п. 10.2 ПКЕЕ передбачено, що споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати обсяг спожитої електроенергії, а також здійснювати інші платежі згідно умов договору. Відповідно до пп. 1 п. 8.1. ПКЕЕ постачальник електроенергії має право на отримання від споживача своєчасної оплати електричної енергії.

Але, в супереч взятих на себе, умовами Договору № 595 від 01.01.2005р., зобов'язань, зокрема, в частині своєчасної сплати коштів за спожиту протягом червня 2012р. по червень 2015 р. електричну енергію, МКП "Херсонелектротранс" систематично здійснювало разрахунки з ПАТ "ЕК "Херсонобленерго" не вчасно.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаної норми позивач обґрунтовано нарахував відповідачу за прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати спожитої електроенергії за період з червня 2012 р. по червень 2015 р. 3331 грн. 87 коп. 3% річних та 81549 грн. 50 коп. інфляційних втрат.

Суд за допомогою методики визначеної у програмно-технічному комплексі «Ліга-Закон» перевірив розрахунок нарахованих відповідачу збитків від інфляції і 3% річних та встановив, що він здійснений позивачем арифметично та методологічно вірно.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення 3331 грн. 87 коп. 3% річних та 81549 грн. 50 коп. інфляційних втрат відповідають наведеним нормам, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" (далі - Закон) платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 вищезгаданого Закону встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Аналогічна норма міститься в п. 2 ст. 343 ГК України.

В даному випадку пунктом 4.2.1 договору сторонами було обумовлено, що у випадку внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3, 2.3.4 цього Договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу.

На підставі вищезазначених норм чинного законодавства та умов договору позивач нарахував відповідачу за порушення виконання зобов'язань з оплати вартості спожитої електроенергії 48256 грн. 49 коп. пені за період з червня 2012 р. по червень 2015 р. в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу.

Розрахунок пені здійснено вірно. Судом перевірено.

При цьому відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

При цьому суд, враховуючи, що міське комунальнальне підприємство "Херсонелектротранс" є бюджетною установою, яке фінансується з державного бюджету, невиконання зобов'язань щодо вчасної оплати електроенергії є наслідком недостатнього фінансування, на підставі п. 3 ст. 83 ГПК України зменшує розмір пені, яка підлягає стягненню до 1000 грн.

Відповідно до підпункту 9.4. пункту 9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.2012 року "Про судове рішення" у резолютивній частині рішення має бути остаточна відповідь щодо усіх вимог, які були предметом судового розгляду. При цьому господарські суди повинні зазначати у рішеннях про часткове задоволення майнових вимог, у тому числі в разі зменшення розміру неустойки згідно з пунктом 3 статті 83 ГПК, - про відмову в позові в решті вимог, припинення провадження або залишення без розгляду позову у цій частині.

За правилами ч. 1 ст. 32, ст. 33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду зазделегіть встановленої сили.

Таким чином, дослідивши матеріали даної справи, оцінивши відповідно до вимог ст. 43 ГПК України надані сторонами докази та проаналізувавши їх згідно з вимогами діючого законодавства, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. До стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 1000 грн. пені, 3331 грн. 87 коп. 3% річних, 81549 грн. 50 коп. інфляційних втрат. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення решти пені має бути відмовлено, у зв'язку із звільненням відповідача від її сплати.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 49 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

У пункті 4.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" висловлено правову позицію згідно якої зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною.

У такому застосуванні суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом. Так, якщо зменшення позивачем розміру позовних вимог пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині покладається на відповідача. Або у разі коли в позові відмовлено, але з обставин справи вбачається, що спір доведено до судового розгляду внаслідок ухилення відповідача від розгляду претензії позивача, якщо вона пред'являлася (статті 6 - 8 ГПК), то судовий збір також покладається на відповідача.

Згідно вказаної вище правової позиції, суд покладає судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 1827 грн. на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з міського комунального підприємства "Херсонелектротранс" (73000, м. Херсон, вул.Залаегерсег, буд. 12, ідентифікаційний код 03328635) на користь публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" (73000, м. Херсон, вул. Пестеля, 5, ідентифікаційний код - 05396638, на поточний рахунок № 2 ФХОУ АТ Ощадбанк у м. Херсоні, МФО 352457, код 05396638) - 1000 грн. пені, 3331 грн. 87 коп. 3% річних, 81549 грн. 50 коп. інфляційних втрат, 1827 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. В задоволенні решти позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 24.07.2015 р.

Суддя Л.І. Александрова