КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2015 р. Справа№ 910/8897/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

за участю представників:

від позивача - Мосійчук Я.І., довіреність № 010-01/2344 від 11.04.2014;

від відповідача - Астаф'єв О.В., довіреність № б/н від 20.05.2015;

від третьої особи - представник не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на ухвалу господарського суду міста Києва від 19.06.2015 про зупинення провадження у справі № 910/8897/15 (суддя Підченко Ю.О.) за позовом публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" до товариства з обмеженою відповідальністю "Кореспондент", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "Ветек Медіа Інвест", про стягнення 190 282 877,82 грн. та 79 862,43 доларів США, що еквівалентно 1 861 177,88 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Кореспондент" про стягнення 190 282 877,82 грн. та 79 862,43 доларів США, що еквівалентно 1 861 177,88 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.06.2015 провадження у даній справі №910/8897/15 було зупинено до вирішення справи №910/8888/15.

При прийнятті оскаржуваної ухвали, суд дійшов висновку про те, що розгляд даної справи №910/8897/15 пов'язаний та залежить від результатів розгляду справи №910/8888/15, предметом спору в якій є вимога про визнання кредитного договору від 28.10.2013 № 151313К15 припиненим.

Не погодившись із вказаною ухвалою, публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду міста Києва від 19.06.2015 у справі №№910/8897/15 скасувати та передати справу до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Апеляційна скарга мотивована тим, що розгляд іншої справи №910/8888/15 не перешкоджає розгляду даної справи та самостійному встановленню судом першої інстанції обставин, які встановлюються судом в іншій справі №910/8888/15.

У судовому засіданні 27.07.2015 представник апелянта - позивача у справі підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги.

Третя особа не скористалася правом на участь свого представника в судовому засіданні, хоча про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином.

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутньою в даному судовому засіданні від третьої особи до суду не надійшло.

Слід зазначити, що явка представників сторін та третьої особи не визнавалася обов'язковою.

За наведених обставин, апеляційна скарга розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Частиною 5 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду - скасуванню з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є вимоги публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Кореспондент" (поручитель за договором поруки від 18.11.2013 № 151313Р14, який було укладено у забезпечення виконання позичальником - товариством з обмеженою відповідальністю "Ветек Медіа Інвест" зобов'язань за кредитним договором від 28.10.2013 № 151313К15) 190 282 877,82 грн. та 79 862,43 доларів США, що еквівалентно 1 861 177,88 грн.

Разом з тим, ухвалою господарського суду міста Києва від 10.04.2015 порушено провадження у справі № 910/8888/15 за позовом публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" до товариства з обмеженою відповідальністю "Ветек Медіа Інвест" про стягнення 216 547 513,18 грн. та 90 003,86 дол. США, що еквівалентно 2 097 521,87 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ветек Медіа Інвест" звернулось до суду із зустрічним позовом до публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" про тлумачення змісту правочину та визнання кредитного договору від 28.10.2013 № 151313К15 припиненим.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.05.2015 у справі № 910/8888/15 прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Ветек Медіа Інвест" до публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" про тлумачення змісту правочину та визнання кредитного договору від 28.10.2013 № 151313К15 припиненим для спільного розгляду з первісним позовом.

Враховуючи звернення товариства з обмеженою відповідальністю "Ветек Медіа Інвест" із зустрічним позовом до публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" про визнання кредитного договору від 28.10.2013 № 151313К15 припиненим, ухвалою господарського суду міста Києва від 19.06.2015 провадження по даній справі №910/8897/15 було зупинено до вирішення справи №910/8888/15.

При прийнятті зазначеної ухвали суд першої інстанції дійшов висновку про те, що від наслідків розгляду справи №910/8888/15 залежить з'ясування обставин обґрунтованості позовних вимог та ухвалення рішення у даній справі №910/8897/15, а також неможливість розгляду останньої до вирішення справи №910/8888/15.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо зупинення провадження у даній справі, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Виходячи зі змісту вимог вищезазначеної статті, необхідною передумовою для зупинення провадження у справі мають бути обставини, що унеможливлюють її розгляд по суті заявлених позовних вимог до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Крім того, враховуючи вимоги цієї ж статті, слід зазначити, що висновок суду про наявність підстав для зупинення провадження у справі має ґрунтуватися на встановлених судом обставинах, що підтверджують не тільки пов'язаність справ, але й неможливість розгляду однієї справи до вирішення іншої.

Таким чином, господарський суд зупиняє провадження у справі у разі об'єктивної неможливості вирішення спору без встановлення відповідних обставин справи і фактів, що мають суттєве значення для вирішення спору.

Виходячи із змісту вказаної норми, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному конкретному випадку з'ясувати: як пов'язана справа, що розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Відповідно до п. 3.16 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Отже, така неможливість полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи.

Наведена правова позиція викладена, зокрема, у постанові Вищого господарського суду України від 07.06.2007 по справі № 47/669-06 (ухвалою Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 19.07.2007 відмовлено у порушення провадження з перегляду).

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про неможливість розгляду даної справи до розгляду іншої господарської справи №910/8888/15.

У даному випадку, як дана справа, так і справа №910/8888/15 є справами господарської юрисдикції, а відтак відсутнє обмеження юрисдикції господарського суду щодо встановлення певних обставин справи.

Крім того, місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваної ухвали судом не було враховано наступного.

Згідно п. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд наділений повноваженнями самостійно, визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору у справі договір, якщо він суперечить законодавству, належним чином обґрунтувавши необхідність застосування такого захисту прав і законних інтересів сторін.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази, керуючись законом.

Таким чином, господарський суд зобов'язаний перевірити законність договору, на якому ґрунтуються позовні вимоги та у випадку, якщо суд дійде висновку про його незаконність він має право визнати цей договір недійсним.

Отже, при розгляді справи суд зобов'язаний встановити самостійно ті обставини у справі, які впливають на її вирішення.

Крім цього, третя особа, яка є позичальником за кредитним договором, не позбавлена права у межах даної справи надавати суду свої пояснення щодо обставин, за яких вона вважає, що кредитний договір є припиненим.

Суд першої інстанції, у даному випадку, при розгляді вимоги позивача про стягнення з поручителя кредитної заборгованості повинен надати оцінку відповідності, як кредитного договору, так і договору поруки чинному законодавству.

Прийняття до розгляду у справі №910/8888/15 зустрічної позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Ветек Медіа Інвест" про визнання кредитного договору від 28.10.2013 № 151313К15 припиненим жодним чином не перешкоджає з'ясуванню обставин у даній справі, оскільки такі доводи позичальника мають бути з'ясовані та встановлені обставини щодо укладення та припинення кредитного договору у даному провадженні.

Згідно п. 2.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014 № 1 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів" вирішуючи питання щодо зупинення провадження у справі на підставі частини першої статті 79 ГПК, господарським судам слід виходити з того, що порушення провадження у справі, предметом спору в якій є визнання недійсним кредитного договору, не перешкоджає з'ясуванню обставин у справі, в якій предметом спору є повернення кредиту та сплата відсотків за ним.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов безпідставних та необґрунтованих висновків про наявність підстав для зупинення провадження у даній справі до вирішення господарським судом справи №910/8888/15, а тому ухвала господарського суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки прийнята з порушенням ст. 79 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 7 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Тому, ухвала господарського суду першої інстанції підлягає скасуванню та відповідно справа №910/8897/15 направленню для подальшого розгляду до господарського суду.

Пунктом 10 ч. 2 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у постанові в разі скасування чи зміни рішення повинно бути зазначено, зокрема, про новий розподіл судових витрат.

Відповідно до Закону України "Про судовий збір" позивачем за подання до суду апеляційної скарги було сплачено судовий збір у сумі 609 грн. 00 коп.

Згідно ч. 1, ч. 3, ч. 4 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 4.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 ГПК або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з числа зазначених у частині четвертій статті 111-13 ГПК з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідних апеляційної та/або касаційної скарг, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, під час розподілу судових витрат після розгляду даної справи по суті суд першої інстанції повинен вирішити питання щодо судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги з урахуванням вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на ухвалу господарського суду міста Києва від 19.06.2015 про зупинення провадження у справі № 910/8897/15 задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 19.06.2015 про зупинення провадження у справі № 910/8897/15 скасувати.

3. Справу №910/8897/15 передати на розгляд до господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку та строки.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран