ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2015 Справа № 917/1139/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Градосфера", вул. Генерала Жадова, 4, м. Кременчук, 39600

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 39610

про стягнення 12 703,51 грн.

Суддя Ківшик О.В.

Представники :

від позивача: Лашин В.А., довіреність № 24/01-23 від 14.01.2015 р., паспорт серії НОМЕР_2, виданий Автозаводським РВ КМУ УМВС України у Полтавській області 24.01.2003 р.;

від відповідача: не з'явилися.

Суть спору: розглядається позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Градосфера" про стягнення з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 12 703,51 грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного 22.03.2013 р. між сторонами Договору найму (оренди) нежитлового приміщення №19/2013, з яких : 11 045,35 грн. основний борг, 1 303,98 грн. пеня та 354,18 грн. 3% річних.

Відповідач представництво у судове засідання вдруге не забезпечив, вимог суду не виконав, причин щодо цього суду не повідомив. Останній відповідно до 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" був належним чином та завчасно повідомлений про дату, час і місце проведення судових засідань, а також про покладені на нього обов'язки, про що свідчать матеріали справи. Явка представників сторін у судове засідання 04.08.2015 р. судом обов'язковою не визнавалася.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на тому, що застосовуючи відповідно до ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до пп. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, пояснення представника позивача щодо можливості розгляду спору за відсутності представника відповідача та приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, суд не оцінює вказану обставину як підставу для подальшого відкладення розгляду справи та розглядає справу відповідно до ст. 75 ГПК України за наявними матеріалами.

Позивач надав суду заяву № 772/01-19 від 24.06.2015 р. (вх. № 9568 від 25.06.2015 р.) про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 12 198,51 грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного 22.03.2013 р. між сторонами Договору найму (оренди) нежитлового приміщення №19/2013, з яких : 10 540,35 грн. основний борг, 1 303,98 грн. пеня та 354,18 грн. 3% річних. В обґрунтування підстав подання такої заяви останній посилається на сплату відповідачем 05.05.2015 р. боргу в сумі 505,00 грн..

Відповідно до ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Судом прийнято дану заяву про зменшення розміру позовних вимог до розгляду в даному позовному провадженні як таку, що подана відповідно до чинних процесуальних норм. Спір розглядається в межах предмету спору в редакції наведеної заяви № 772/01-19 від 24.06.2015 р. (вх. №9568 від 25.06.2015 р.).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази,

встановив:

22.03.2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Градосфера" (орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (орендар) було укладено Договір найму (оренди) нежитлового приміщення № 19/2013 (а.с. 14-20, далі - Договір), відповідно до умов якого орендодавець зобов'язувався передати, а орендар зобов'язувався прийняти у тимчасове користування частину вбудованого торгово-адміністративного приміщення магазину площею 63,9 м 2, розташованого за адресою : АДРЕСА_3 (п. 1.1 Договору).

При цьому сторони узгодили, зокрема, наступне :

- об'єкт оренди належить орендодавцеві на праві приватної власності, яке зареєстровано КП "Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації" за реєстраційним номером № 551 в книзі Н-2 (п. 1.2 Договору);

- вступ орендаря в користування об'єктом оренди настає після підписання сторонами даного договору та оформлюється актом приймання-передачі об'єкта оренди (ч. 1 п. 2.1 Договору);

- після закінчення строку оренди, обумовленого цим Договором, Орендар зобов'язаний повернути Орендодавцеві Об'єкт оренди в тому ж стані, у якому він був переданий в оренду (п. 2.3 Договору);

- строк оренди від дати підписання акту приймання-передачі об'єкта оренди до 30 червня 2013 року (включно), у випадку пролонгації до останнього дня відповідного місяця (п. 3.1 Договору);

- орендна плата встановлюється в грошовому вираженні і є платежем, що Орендар вносить щомісяця на поточний рахунок Орендодавця в порядку, встановленому п. 4.2 даного Договору, незалежно від наслідків своєї господарської й іншої діяльності. Орендна плата за користування Об'єктом оренди нараховується з дати підписання Акту приймання-передачі і до дати закінчення користування Орендарем Об'єктом оренди. Внесення орендної плати здійснюється валютою України. Орендна плата за користування Об'єктом оренди встановлюється у розмірі 11 502,00 грн. (в тому числі ПДВ). Обставиною, що впливає на зміну (збільшення) розміру орендної плати, є наявність інфляційних процесів, підтвердженням яких є офіційно опубліковані дані Державного комітету статистики України. Збільшення орендної плати здійснюється щоквартально. Орендна плата підлягає індексації в наступному кварталі на індекс інфляції за попередній квартал у разі, якщо величина індексу інфляції за попередній квартал перевищила поріг, який встановлюється в розмірі 101 відсоток. У разі поновлення Договору на наступний строк, згідно з п. 9.3 даного договору, орендна плата вперше підлягає індексації з 01.10.2013 р. на загальний індекс інфляції за 3-й квартал 2013 р.. Проіндексована плата є базовою для проведення її індексації у наступних періодах. У випадках поновлення договору на наступний строк, щомісячна орендна плата встановлюється у сумі, що дорівнює розміру орендної плати за останній місяць оренди за цим договором, з урахуванням інфляційних процесів. Зазначена орендна плата підлягає індексації в порядку, встановленому ч. 4 цього пункту договору (п. 4.1 Договору);

- орендна плата за квітень 2013 р. перераховується орендарем на поточний рахунок орендодавця в строк до 07.04.2013 р., орендна плата за червень 2013 р. перераховується орендарем на поточний рахунок орендодавця в строк до 15.04.2013 р.. Орендна плата за кожний місяць сплачується шляхом її передоплати на поточний рахунок Орендодавця не пізніше 20 числа місяця, попереднього розрахунковому (п. 4.2 Договору);

- за несвоєчасне перерахування орендної плати, а також платежів з відшкодування вартості спожитих Послуг, зазначених у п.п. 4.1 - 4.2, 4.4 даного Договору, Орендар сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості, за кожний день прострочення платежу (п. 4.5 Договору);

- даний договір укладається на строк по 30.06.2013 р. (включно) від дати підписання сторонами акту приймання-передачі об'єкта. У випадку відсутності від однієї із сторін заяви про припинення Договору протягом останнього місяця строку дії Договору, Договір щоразу вважається поновленим на строк 3 (три) місяці і на умовах, що встановлені в ньому, але граничний строк, до якого може бути поновлено Договір, є 31 грудня 2014 року (п. 9.1 та п. 9.4 Договору).

01.04.2013 року об'єкт оренди було передано орендарю за актом приймання-передачі, який підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печаткою відповідача (копія наявна у матеріалах справи, а.с. 22-24).

За даними позивача з урахуванням п. 9.4. Договору неодноразово поновлювався строк дії договору.

14.05.2014 р. орендар звернувся до орендодавця з заявою № б/н про дострокове розірвання Договору 31.05.2014 р. (копія наявна у матеріалах справи, а.с. 25).

Факт повернення орендарем та прийняття орендодавцем об'єкту оренди підтверджується наявною у матеріалах справи копією акту приймання-передачі № б/н від 31.05.2014 р., який підписаний уповноваженими представниками сторін (а.с.26-29).

В порушення умов Договору відповідачем проведено часткову оплату орендних платежів за період з січня 2014 р. по 31.05.2014 р..

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами проводилась звірка взаєморозрахунків та було складено належним чином оформлений акт, згідно якого станом на 31.05.2014 р. за відповідачем за період з січня 2014 р. по 31.05.2014 р. рахувалася заборгованість у розмірі 34 506,00 грн. (а.с. 30). За даними позивача, як на момент звернення з даним позовом до суду, так і на момент розгляду даної справи відповідач зобов'язання за Договором щодо сплати орендної плати остаточно не виконав, заборгованість останнього складає 10 540,35 грн..

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом (з урахуванням прийнятої судом до розгляду в даному позовному провадженні заяви № 772/01-19 від 24.06.2015 р. (вх. № 9568 від 25.06.2015 р.) про зменшення розміру позовних вимог) з вимогою про стягнення з відповідача 12 198,51 грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного 22.03.2013 р. між сторонами Договору найму (оренди) нежитлового приміщення №19/2013, з яких : 10 540,35 грн. основний борг з орендної плати, 1 303,98 грн. пеня та 354,18 грн. 3% річних.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Враховуючи правову природу укладеного договору, кореспондуючи права та обов'язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з оренди.

У відповідності до ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності, до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Статтею 759 Цивільного Кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до п. 3 ст. 285 Господарського кодексу України орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату, одностороння відмова від договору оренди в силу п. 1 ст. 291 Господарського кодексу України не допускається. Зазначене також кореспондується з п. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України визначено, де встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов'язання за Договором оренди щодо сплати орендних платежів виконував неналежним чином, заборгованість останнього перед позивачем на момент прийняття рішення складає 10 540,35 грн., що підтверджується матеріалами справи.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 10 540,35 грн. основного боргу підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно із ст. 3 Закону України від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" (із змінами та доповненнями) розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Пунктом 4.5 Договору визначено, що за несвоєчасне перерахування орендної плати, а також платежів з відшкодування вартості спожитих Послуг, зазначених у пп. 4.1 - пп.4.2, пп. 4.4 даного Договору, Орендар сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості, за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 1 303,98 грн. пені за період з 01.05.2014 р. по 31.10.2014 р., суд прийшов до висновку, що заявлений розмір пені відповідає вимогам Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", а тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню (розрахунок суми пені здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 9.1.3").

За приписами п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Після проведення перевірки наданого позивачем розрахунку позовних вимог в частині стягнення з відповідача 354,18 грн. 3% річних за період з 21.04.2014 р. по 30.04.2015 р., суд приходить до висновку, що вимоги позивача відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України є правомірними, а тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню (розрахунок здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 9.1.3" та "ІПС" Законодавство").

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Допустимих доказів в спростування наведеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

За викладеного, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 10 540,35 грн. основного боргу, 1 303,98 грн. пені та 354,18 грн. 3% річних підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Понесені позивачем при зверненні з даним позовом судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача згідно ст. 49 ГПК України.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. 43, ст. 49, 75, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1), ідентифікаційний номер НОМЕР_1, р/р НОМЕР_3 в ПАТ КБ"ПриватБанк ", МФО 331401 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Градосфера" (39600, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Генерала Жадова, 4), ідентифікаційний код юридичної особи 25154997, р/р № 1 в ПАТ "ПФБ", МФО 331768) - 10 540,35 грн. основного боргу, 1 303,98 грн. пені та 354,18 грн. 3% річних та 1 827,00 грн. судового збору.

Видати наказ з набранням чинності цим рішенням.

Суддя О.В.Ківшик

Примітка : Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня прийняття рішення, а у разі якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення - з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.