ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2015 року Справа № 904/1889/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач)

суддів: Кузнецова В.О., Пархоменко Н.В.

при секретарі судового засідання: Сусла Я.Б.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, паспорт № НОМЕР_1 від 28.09.2001 року; представник ОСОБА_2, довіреність №171 від 25.02.2015 року,

від відповідача: представник Самаріна Л.В., довіреність №14-193юр від 27.05.2015 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.05.2015 року у справі № 904/1889/15

за позовом ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про визнання недійсним рішення наглядової ради

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" про визнання недійсним рішення Наглядової ради Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" про схвалення договорів, оформленого протоколом № 03/2014 від 12.06.2014 року, а саме: договорів поставки металопродукції до ОАЕ № 258, № 113, № 136.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21.05.2015 року у справі № 904/1889/15 в задоволенні позову відмовлено, судові витрати віднесено на позивача.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з тих обставин, що Наглядова рада Товариства наділена компетенцією, зокрема, прийняття рішення про вчинення значних правочинів, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є предметом такого правочину або низки однорідних правочинів, становить від 10 до 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності Товариства; спірні договори укладені у різні періоди часу, а вартість кожного з цих договорів не перевищує 25 % вартості активів Товариства; договори укладені для забезпечення поточної господарської діяльності підприємства, та дійшов висновку про відсутність підстав вважати ці три правочини, сукупна вартість яких перевищує 25% вартості активів Товариства, одним значним правочином. Окрім того, місцевий господарський суд виходив з обставин прийняття на засіданні Наглядової ради Товариства 12.06.2014 року рішення, оформленого відповідним протоколом, не про вчинення значних правочинів, вартість яких становить від 10 до 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності Товариства, а про схвалення спірних правочинів - договорів поставки металопродукції до ОАЕ № 258, № 113, № 136, а також обставин не доведення позивачем факту порушення його права, як акціонера Товариства, прийняттям спірного рішення та наявності негативних наслідків для позивача, з огляду на відсутність порушеного права позивача або охоронюваного законом його інтересу.

Не погодившись із зазначеним рішенням господарського суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на неповне з'ясування місцевим господарським судом при прийнятті рішення у справі обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, позивач просить скасувати це судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Позивач не погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що спірні три правочини, сукупна вартість яких перевищує 25% вартості активів Товариства, не є одним значним правочином. В обґрунтування своїх доводів щодо наведеного позивач зазначає, що укладені відповідачем три договори поставки мають однаковий предмет та мету, ідентичні за змістом, укладені з одним контрагентом та схвалені одним рішенням Наглядової ради від 12.06.2014 року, що, на думку позивача, свідчить про навмисний поділ предмету правочину на частини, тоді як Закон України "Про акціонерні товариства" забороняє ділити предмет правочину з метою ухилення від передбаченого цим Законом порядку прийняття рішення про вчинення значного правочину. За доводами позивача, сукупна вартість вказаних правочинів на дату їх укладення становить 19 407 540 000, 00 грн., а на дату схвалення Наглядовою радою зазначених правочинів їх загальна вартість складала 17 482 050 000, 00 грн., що в обох випадках перевищує 25 % вартості активів Товариства, відповідно, вважає, що Наглядова рада не мала повноважень приймати рішення про вчинення таких правочинів, прийняття такого рішення є перевищенням компетенції Наглядової ради. Позивач не погоджується і з висновком місцевого господарського суду про те, що рішення Наглядової ради Товариства про схвалення правочинів - договорів поставки металопродукції до ОАЕ № 258, 113, 136 прийняте Наглядовою радою в межах наданих їй законом та статутом Товариства повноважень, оскільки прийняття рішень про схвалення правочинів ні закон, ні статут Товариства не відносить до компетенції Наглядової ради; Наглядова рада уповноважена приймати рішення про вчинення Товариством значних правочинів, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є предметом такого правочину або низки однорідних правочинів, становить від 10 до 25 відсотків вартості активів Товариства за даними останньої річної фінансової звітності Товариства. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається також на ту обставину, що протокол засідання Наглядової ради від 12.06.2014 року в порушення вимог установчих документів Товариства, а саме п. 4.12. Положення про Наглядову раду Товариства, не містить відомостей про час проведення засідання. Окрім того, позивач не погоджується з висновком місцевого господарського суду про не доведення позивачем факту порушення його прав, як акціонера Товариства, прийняттям спірного рішення та наявності негативних наслідків з огляду на відсутність порушеного права позивача або охоронюваного законом його інтересу. За доводами позивача, для визнання недійсним рішення Наглядової ради необхідно встановити порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення засідань наглядової ради товариства та прийняття нею рішень; порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням наглядової ради. Щодо спірних відносин, на думку позивача, має місце як порушення вимог закону та статутних документів, оскільки оскаржуване рішення Наглядовою радою прийняте з перевищенням її компетенції, так і порушення прав та інтересів позивача, як акціонера Товариства, оскільки прийняття оскаржуваного рішення відноситься до компетенції загальних зборів Товариства, прийнявши участь у яких позивач міг би реалізувати своє право на управління Товариством. При цьому у разі голосування позивачем на загальних зборах акціонерів Товариства "проти" укладення значного правочину у позивача виникло б право вимагати здійснення обов'язкового викупу акціонерним товариством належних йому голосуючих акцій, а у відповідача - обов'язок викупити належні позивачу голосуючі акції. Таким чином, позивач вважає, що оскільки загальні збори Товариства не розглядали схвалення значних правочинів, його позбавлено права вимагати обов'язкового викупу належних йому акцій Товариства.

Відповідно до наданого відзиву на апеляційну скаргу та пояснень представника відповідача у судових засіданнях апеляційного господарського суду відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечує. За доводами відповідача, схвалені рішенням Наглядової ради контракти №№ 258, 113, 136 укладені у різні періоди (фінансові, звітні), а одна лише спільність предмету таких контрактів не є достатньою підставою визнавати їх одним договором, враховуючи, що виробництво та поставка металопродукції є основним видом діяльності відповідача і є предметом більшості правочинів, укладених між відповідачем та його контрагентами. На думку відповідача, не є обґрунтованим твердження позивача про поділ предмету правочину у зв'язку з вирішенням питання щодо їх схвалення в одному рішенні Наглядової ради. Оскаржуваним рішенням Наглядової ради було схвалено і інший правочин - контракт № 3855 на поставку природного газу, а відтак, виходячи з правової позиції позивача, цей контракт також слід визначати недійсним лише в силу того, що питання про його схвалення було вирішено на одному засіданні Наглядової ради разом із схваленням спірних контрактів. Проте, за доводами відповідача, ні чинним законодавством, ні статутом Товариства не встановлено будь-яких обмежень Наглядової ради на своїх засіданнях приймати рішення з декількох питань. Також, відповідач зазначає, що спірні договори укладалися та підписувалися від імені Товариства його генеральним директором, тобто виконавчим органом Товариства, з перевищенням наданих йому повноважень та в подальшому схвалені Наглядовою радою в порядку ст. 241 ЦК України та відповідно до її повноважень, передбачених ч. 1 ст. 70 Закону України "Про акціонерні товариства", п. 8.3.9. статуту Товариства. Окрім того, відповідач вважає, що у позивача фактично відсутні підстави для звернення за захистом права у зв'язку з відсутністю будь-яких порушень такого права. Так, відповідач зазначає, що з позовної заяви неможливо встановити будь-які конкретні факти порушення прав позивача, як акціонера Товариства; у позові йдеться лише про гіпотетичне порушення права на управління Товариством. За доводами відповідача, твердження позивача щодо його участі у загальних зборах Товариства при розгляді та вирішенні питання про вчинення правочинів, голосуванні "проти" їх укладення та виникненні у відповідача обов'язку викупити належні позивачу акції, є лише припущенням останнього. Окрім того, відповідач вважає, що позивач наділений правом вільно розпоряджатися своїми акціями, що не потребує необхідності вчинення додаткових дій, як-то голосування на загальних зборах "проти" схвалення значних правочинів тощо.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.06.2015 року апеляційну скаргу у даній справі прийнято до провадження та призначено до судового розгляду колегією суддів у складі: головуючий суддя Коваль Л.А. (доповідач), судді - Пархоменко Н.В., Чередко А.Є.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.07.2015 року апеляційну скаргу у справі прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Коваль Л.А. (доповідач), судді - Кузнецов В.О., Пархоменко Н.В.

У судовому засіданні 09.07.2015 року оголошено перерву на 21.07.2015 року.

У судовому засіданні 21.07.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, ОСОБА_1 є акціонером Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (далі - Товариство), що підтверджується обмеженою випискою про стан рахунку в цінних паперах на 02.02.2015 року від 02.02.2015 року, вих. № 1/1, складеною зберігачем Товариством з обмеженою відповідальністю "Аструм Капітал", ліцензія АЕ № 263419 від 01.10.2014 року (а.с. 14, т. 1). Згідно наведеної виписки про стан рахунку в цінних паперах ОСОБА_1 належить 72 016 простих іменних акцій Товариства (номінальна вартість одного цінного папера - 1 гривня), що відповідає частці у статутному капіталі Товариства - 0, 0019%.

03 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг" (продавець) та фірмою "ArcelorMittal International FZE" (покупець), Об'єднані Арабські Емірати, укладено контракт № 258Z-2013 (а.с. 3-21, т. 11), за умовами якого (п.п. 1.1, 2.1.) продавець продає, а покупець купує металопродукцію, характеристика якої зазначена в специфікації/доповненнях до цього контракту, загальна кількість продукції орієнтовно складає 1 000 000 тон. Пунктом 3.2. цього контракту визначено, що загальна вартість контракту орієнтовно складає 625 000 000, 00 доларів США, а відповідно до положень п. 3.3. контракту загальна сума контракту не може перевищувати еквівалент суми у розмірі 5 000 000 000, 00 грн.

01 квітня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг" (продавець) та фірмою "ArcelorMittal International FZE" (покупець), Об'єднані Арабські Емірати, укладено контракт № 113Z-2014 (а.с. 138-156, т. 3), за умовами якого (п.п. 1.1, 2.1.) продавець продає, а покупець купує металопродукцію, характеристика якої зазначена в специфікації/доповненнях до цього контракту, загальна кількість продукції орієнтовно складає 900 000 тон. Пунктом 3.2. цього контракту визначено, що загальна вартість контракту орієнтовно складає 450 000 000, 00 доларів США, а відповідно до положень п. 3.3. контракту загальна сума контракту не може перевищувати еквівалент суми у розмірі 5 000 000 000, 00 грн.

22 квітня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг" (продавець) та фірмою "ArcelorMittal International FZE" (покупець), Об'єднані Арабські Емірати, укладено контракт № 136Z-2014 (а.с. 74-88, т. 5), за умовами якого (п.п. 1.1, 2.1.) продавець продає, а покупець купує металопродукцію, характеристика якої зазначена в специфікації/доповненнях до цього контракту, загальна кількість продукції орієнтовно складає 900 000 тон. Пунктом 4.3. цього контракту визначено, що загальна вартість контракту орієнтовно складає 450 000 000, 00 доларів США, а відповідно до положень п. 4.4. контракту загальна сума контракту не може перевищувати еквівалент суми у розмірі 5 000 000 000, 00 грн.

Контракти № 258Z-2013 та № 113Z-2014 укладені від імені Товариства заступником генерального директора з маркетингу та збуту паном ОСОБА_4 та головним керуючим по спеціальним проектам паном ОСОБА_5, які діють на підставі довіреності № 14-203юр від 25.09.2013 року.

Контракт № 136Z-2014 укладено від імені Товариства начальником відділу з обліку продаж адміністрації з маркетингу та збуту пані ОСОБА_6 та головним керуючим по спеціальним проектам паном ОСОБА_5, які діють на підставі довіреності № 14-33юр від 31.01.2014 року.

Відповідно до протоколу № 03/2014 засідання Наглядової ради Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" від 12.06.2014 року (а.с. 15-17, т. 1) у наведену дату за участю - голови Наглядової ради ОСОБА_15, членів Наглядової ради - ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_14, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та запрошених осіб, проведене засідання Наглядової ради Товариства, на якому, зокрема, з сьомого питання порядку денного "Значні правочини та пов'язані з цим питання" прийняте рішення про одноголосне схвалення членами Наглядової ради договорів, вказаних в Додатку № 1.

Додаток № 1 до протоколу Наглядової ради № 03/2014 від 12.06.2014 року (а.с. 81, т. 1) містить перелік схвалених Наглядовою радою договорів (контрактів) із сумою понад 10% вартості активів за даними останньої фінансової звітності, а саме: № 3855, укладений Товариством з ТОВ "Енерго-Сервісна компанія "Еско-Північ" (Україна) на суму 5 600 000 000, 00 грн., строком дії з 23.10.2013 року до 20.01.2015 року; № 258, укладений Товариством з фірмою "ArcelorMittal International FZE" (Об'єднані Арабські Емірати) на суму 625 000 000, 00 доларів США, строком дії з 03.12.2013 року до 31.12.2014 року; № 113, укладений Товариством з фірмою "ArcelorMittal International FZE" (Об'єднані Арабські Емірати) на суму 450 000 000, 00 доларів США, строком дії з 01.04.2014 року до 30.06.2014 року; № 136, укладений Товариством з фірмою "ArcelorMittal International FZE" (Об'єднані Арабські Емірати) на суму 450 000 000, 00 доларів США, строком дії з 18.04.2014 року до 30.06.2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень (ч. 3 ст. 92 ЦК України).

За приписами ст. 97 ЦК України управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 13 Закону України "Про акціонерні товариства" статут акціонерного товариства повинен містити відомості про склад органів товариства та їх компетенцію, порядок утворення, обрання і відкликання їх членів та прийняття ними рішень, а також порядок зміни складу органів товариства та їх компетенції.

Пунктом 8.1. статуту Товариства (редакція за станом на 26.04.2011 року) (а.с. 45-77, т. 1) управління Товариством здійснюють: вищий орган Товариства - загальні збори акціонерів Товариства; Наглядова рада; Виконавчий орган Товариства - генеральний директор Товариства.

Компетенцію наглядової ради акціонерного товариства визначає ст. 52 Закону України "Про акціонерні товариства", а щодо Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" - також п. 8.3.9. статуту Товариства.

За визначенням, наведеним у пункті 4 частини 1 статті 2 Закону України "Про акціонерні товариства" значний правочин - правочин (крім правочину з розміщення товариством власних акцій), учинений акціонерним товариством, якщо ринкова вартість майна (робіт, послуг), що є його предметом, становить 10 і більше відсотків вартості активів товариства, за даними останньої річної фінансової звітності.

Згідно положень ч. 1 ст. 70 Закону України "Про акціонерні товариства" рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, становить від 10 до 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, приймається наглядовою радою.

Якщо ринкова вартість майна або послуг, що є предметом значного правочину, перевищує 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, рішення про вчинення такого правочину приймається загальними зборами за поданням наглядової ради (ч. 2 ст. 70 Закону України "Про акціонерні товариства").

Аналогічні положення містять підпункт 15 пункту 8.2.3. (виключна компетенція загальних зборів) та підпункт 14 пункту 8.3.9. (виключна компетенція наглядової ради) статуту Товариства.

Згідно з частиною 2 статті 207 Цивільного кодексу України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 203 Цивільного кодексу України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Підпунктами 6, 7, 10 пункту 8.4.5. статуту Товариства передбачено, що генеральний директор Товариства має право без довіреності представляти інтереси Товариства та вчиняти від його імені юридичні дії в межах власної компетенції; видавати довіреності на здійснення повноважень, що складають компетенцію генерального директора, визначену чинним законодавством та цим статутом; підписувати договори та інші документи від імені Товариства, рішення про укладення (видачу) яких прийнято уповноваженим органом Товариства в межах його компетенції відповідно до положень цього статуту.

Як встановлено вище, загальна сума контракту № 258Z-2013 від 03 грудня 2013 року не може перевищувати еквівалент суми у розмірі 5 000 000 000, 00 грн.

За даними останньої річної фінансової звітності на дату укладення цього контракту (баланс на 31.12.2012 року; а.с. 40, т. 17) вартість активів Товариства становила на кінець звітного періоду 42 019 270 000, 00 грн.

У співвідношенні з вартістю зазначених активів Товариства вартість майна, що є предметом контракту № 258Z-2013, становить 11, 90%, що є в межах від 10 до 25 відсотків активів Товариства за даними його останньої річної фінансової звітності на дату укладення контракту.

Відповідно до ч. 5 ст. 70 Закону України "Про акціонерні товариства" забороняється ділити предмет правочину з метою ухилення від передбаченого цим Законом порядку прийняття рішень про вчинення значного правочину.

Вказані положення Закону кореспондуються з положеннями п. 9.13. статуту Товариства.

Укладені Товариством контракти № 113Z-2014 від 01 квітня 2014 року на суму, що не може перевищувати еквівалент суми у розмірі 5 000 000 000, 00 грн., та № 136Z-2014 від 22 квітня 2014 року на суму, що не може перевищувати еквівалент суми у розмірі 5 000 000 000, 00 грн., мають однаковий предмет, укладені з одним і тим же контрагентом, мають однакову мету - поставку відповідачем металопродукції, є ідентичними за змістом, а отже вартість цих правочинів повинна рахуватися сукупно. Проте, сукупна вартість вказаних правочинів - 10 000 000 000, 00 грн. також не перевищує 25% загальної вартості активів Товариства за даними останньої фінансової звітності - балансу (звіт про фінансовий стан) на 31.12.2013 року (а.с. 82-83, т. 1), згідно якого вартість активів Товариства на кінець звітного періоду становила 41 621 981 000, 00 грн., а у співвідношенні з вартістю зазначених активів Товариства вартість майна, що є предметом контрактів № 113Z-2014 від 01 квітня 2014 року та № 136Z-2014 від 22 квітня 2014 року становить 24, 03 %.

Таким чином, кожен з наведених вище контрактів окремо підпадає під визначення значного правочину, прийняття рішення про вчинення якого становить компетенцію Наглядової ради Товариства.

Контракти № 113Z-2014 та № 136Z-2014, укладені у 2014 році, сумарно за загальною сумою цих контрактів також підпадають під визначення значного правочину, прийняття рішення про вчинення якого становить компетенцію Наглядової ради Товариства.

Матеріалами справи не підтверджується, що Наглядова рада Товариства приймала рішення про вчинення значного правочину/правочинів, на підставі якого були б укладені зазначені вище контракти. Представник відповідача підтверджує відсутність відповідного рішення/рішень.

Отже, спірні правочини (контракти) підписані від імені Товариства представниками за довіреністю з перевищенням повноважень, оскільки компетентним органом Товариства (у даному випадку Наглядовою радою) рішення про вчинення значних правочинів не приймались.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Стаття 52 Закону України "Про акціонерні товариства" прямо не передбачає віднесення до компетенції наглядової ради акціонерного товариства прийняття рішень про схвалення правочинів, як не передбачає відповідну компетенцію Наглядової ради Товариства і п. 8.3.9. статуту Товариства.

Однак, оскільки Наглядова рада Товариства уповноважена приймати рішення про вчинення значних правочинів, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є предметом такого правочину або низки однорідних правочинів, становить від 10 до 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності Товариства, спірні правочини є правочинами, рішення про вчинення яких уповноважена приймати Наглядова рада, відповідне рішення Наглядовою радою на дату укладення спірних правочинів не було прийняте, подальше прийняття Наглядовою радою рішення про схвалення укладених зазначених правочинів не може вважатись перевищенням компетенції вказаного органу управління Товариства. Тобто, у даному випадку мало місце схвалення правочину тим органом управління юридичної особи, який уповноважений приймати рішення про його вчинення.

Колегія суддів апеляційного господарського суду відхиляє доводи позивача щодо необхідності врахування при визначенні органу управління, до компетенції якого відноситься прийняття рішення про вчинення значного правочину (наглядова рада чи загальні збори акціонерів), сукупної вартості усіх трьох спірних правочинів (контрактів), оскільки один із контрактів укладено у 2013 року, а два - у 2014 році (у різні роки), відповідно, вартість майна, що є предметом цих контрактів, повинна співвідноситися згідно вимог ч. 1 ст. 70 Закону України "Про акціонерні товариства" та підпункту 14 пункту 8.3.9. статуту Товариства з показниками вартості активів Товариства за станом на різний час.

В даному випадку, схвалення таких правочинів одним рішенням Наглядової ради не є тією обставиною, яка свідчить про об'єднання предмету правочинів уже укладених у 2013 та 2014 роках.

Також, колегія суддів апеляційного господарського суду відхиляє доводи відповідача щодо непоширення приписів ст. 70 Закону України "Про акціонерні товариства" на випадки, коли укладення низки правочинів направлене на забезпечення основної господарської діяльності товариства. Такі доводи відповідача спростовуються положеннями ч. 3 ст. 70 Закону України "Про акціонерні товариства" та п. 9.17. статуту Товариства, в яких зазначено, що у випадку, коли на дату проведення загальних зборів неможливо визначити, які значні правочини вчинятимуться акціонерним товариством у ході поточної господарської діяльності, загальні збори можуть прийняти рішення про попереднє схвалення значних правочинів, які можуть вчинятися товариством протягом не більш як одного року з дати прийняття такого рішення, із зазначенням характеру правочинів та їх граничної сукупної вартості; при цьому залежно від граничної сукупної вартості таких правочинів повинні застосовуватися відповідні положення частини другої цієї статті.

Апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції та доводами відповідача щодо відсутності порушення прийнятим Наглядовою радою рішенням корпоративних прав позивача.

Підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання чи оспорювання.

Зокрема, як зазначено у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів", при вирішенні корпоративного спору господарський суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з'ясувати питання про наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання. Не можна задовольняти позовні вимоги щодо захисту права, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, чи буде воно порушено.

У даній справі позивачем не доведено факту порушення його права, як акціонера Товариства, прийняттям спірного рішення та наявності негативних наслідків, з огляду на відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу.

Твердження позивача щодо його права прийняти участь у загальних зборах акціонерів Товариства при розгляді питання щодо вчинення спірних правочинів, намірів голосувати "проти" прийняття відповідних рішень та виникнення у зв'язку з цим у Товариства обов'язку викупити належні позивачу акції, є припущеннями останнього, які не свідчать про порушення його прав прийняттям Наглядовою радою оскаржуваного рішення.

Судовий захист порушеного права повинен спричиняти відновлення такого права.

Проте, у спірних відносинах визнання недійсним оспорюваного рішення Наглядової ради Товариства не призводить до виникнення у Товариства обов'язку викупити належні позивачу акції.

Відносно доводів позивача щодо відсутності у спірному протоколі відомостей про час проведення засідання, колегія апеляційного господарського суду зазначає, що не всі порушення законодавства, допущені під час проведення засідання Наглядовою радою та оформлення протоколу є підставою для визнання недійсними прийнятих на засіданні рішень. В даному випадку, вказаний недолік протоколу засідання Наглядової ради не призводить до порушення прав позивача.

Таким чином, апеляційний господарський суд не вбачає підстав, передбачених статтею 104 ГПК України, для зміни або скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та, відповідно, підстав для задоволення апеляційної скарги.

Доводи, наведені позивачем в обґрунтування вимог апеляційної скарги, спростовуються зазначеним вище.

Судовий збір за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України відноситься на позивача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.05.2015 року у справі № 904/1889/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.05.2015 року у справі № 904/1889/15 залишити без змін.

Повна постанова складена 27.07.2015 року.

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя Н.В. Пархоменко