ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2015 року Справа № 904/1572/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сизько І.А. (доповідач),

суддів: Герасименко І.М., Кузнецової І.Л.,

при секретарі судового засідання: Мацекос І.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: Медвідь А.О. представник, довіреність №1 від 01.03.2015р.;

від відповідача: Брез В.І. представник, довіреність №б/н від 25.03.2015р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕДО" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2015р. по справі №904/1572/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІТПОЛ-УКРАЇНА", м.Харків

до товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕДО", м. Дніпропетровськ

про стягнення 103 709, 64 грн.

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю "ЛІТПОЛ-УКРАЇНА" (далі ТОВ "ЛІТПОЛ-УКРАЇНА") звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕДО" (далі ТОВ "ВЕДО") про стягнення боргу з врахуванням індексу інфляції в сумі 95 711, 09 грн., 708, 55 грн. 3% річних, 7 290, 00 грн. пені та 2 074, 19 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2015р. по справі №904/1572/15 (суддя Дубінін І.Ю.) позов задоволено частково: стягнуто з ТОВ "ВЕДО" на користь ТОВ "ЛІТПОЛ-УКРАЇНА" 77 100, 09 грн. основного боргу, 7 090, 61 грн. пені, 708, 55 грн. 3% річних, 12 306, 84 грн. інфляційних втрат та 1 944, 12 грн. витрат по сплаті судового збору. В решті позову відмовлено.

Рішення господарського суду мотивовано неналежним виконанням відповідачем умов договору №04/04-13 дилерського співробітництва від 04.04.2013р. в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлений товар.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ "ВЕДО" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2015р. по справі №904/1572/15 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ "ЛІТПОЛ-УКРАЇНА" відмовити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що рахунки на оплату товару за договором відповідач від позивача не отримував, тому визначити ціну товару, яку належало сплатити за товар, було неможливо; відповідно до умов договору та положень ст. ст. 692, 693, 530, 538 Цивільного кодексу України строк оплати за товар, переданий позивачем за договором, на день винесення оскаржуваного рішення та на сьогоднішній день не настав в зв'язку з відсутністю вимоги про сплату з боку позивача в розумінні ст. 530 Цивільного кодексу України; вимоги позивача про сплату суми заборгованості за договором та стягнення штрафних санкцій є безпідставними, передчасними та такими, що задоволенню не підлягають.

В відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "ЛІТПОЛ-УКРАЇНА" просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2015р. по справі №904/1572/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

04.04.2013р. між ТОВ "ЛІТПОЛ-УКРАЇНА" (продавець) та ТОВ "ВЕДО" (дилер) укладений договір №04/04-13 дилерського співробітництва, за умовами якого продавець продає, а дилер купує у продавця металеві меблі в асортименті по дилерській ціні, реалізує на території України по цінам не нижче роздрібних цін продавця; детальний перелік одиниць товару вказується у накладних (специфікаціях) (п. 1.1. договору).

За п. 2.3 договору, загальною ціною поставки є сума цін кожної одиниці товару, вказаних у рахунку-фактурі згідно із заявкою дилера.

Відвантаження продукції здійснюється на умовах 100% передплати шляхом перерахунку коштів на розрахунковий рахунок (п. 2.5 договору).

Пунктом 3.1 договору встановлено, що продавець на протязі 30 банківських днів із моменту передплати здійснює поставку/відвантаження товару у стандартній версії та на протязі від 45 банківських днів на спеціальні замовлення згідно з найменуванням та кількістю, встановленими у рахунку - фактурі.

Дилер зобов'язується отримати товар та сплатити за товар у строки, визначені цим договором. Якщо при отриманні товару, поставленого продавцем, у цього товару виявляться пошкодження або недостачі, котрі можуть бути замічені при зовнішньому огляді, дилер зобов'язаний про все без зволікання сповістити продавцю (п. 4.2 договору).

В п. 6.1 договору погоджено, що поставка товару здійснюється на умовах ЕХW Харків (в редакції ІНКОНТЕРМС 2010 року) за адресою: м. Харків, пр. Московський б. 283, або сторони додатково визначають інші умови поставки.

Відповідно п. 6.3 договору, перехід права власності та ризиків на товар здійснюється під час прийняття товару, що підтверджується товарною накладною.

Договір вступає в силу і діє протягом одного календарного року з моменту підписання його сторонами; у випадку, якщо після закінчення терміну дії договору жодна із сторін не заявила про намір припинити відношення, останній вважається продовженим на той же термін; дострокове розірвання договору можливе за взаємною угодою сторін, здійсненою у письмовій формі; в цьому випадку сторона, охоча розірвати угоду, повинна попередити іншу сторону за 30 календарних днів до передбачуваного розірвання; всі взаємні розрахунки повинні бути здійсненні в перебігу цього строку (п. п. 10.1, 10.2, 10.3 договору).

ТОВ "ЛІТПОЛ-УКРАЇНА" поставило ТОВ "ВЕДО" товар на загальну суму 114 200, 09 грн. за видатковими накладними №ЛП-0000238 від 06.08.2013р. на суму 7 440, 00 грн., №ЛП-0000248 від 12.08.2013р. на суму 76 359, 96 грн., №ЛП-0000259 від 20.08.2013р. на суму 30 400, 13 грн., що підписані уповноваженою особою відповідача на підставі довіреностей на отримання матеріальних цінностей №В06/081 від 06.08.2013р., №В12/081 від 12.08.2013р., №В13/081 від 19.08.2013р.

Відповідач за отриманий товар розрахувався частково, сплативши 15.08.2014р. - 5 000, 00 грн., 16.08.2013р. - 17 100, 00 грн. та 27.01.2015р. -15 000 грн., що підтверджуються банківськими виписками.

За рахунком-фактурою №СФ-0000288 від 06.08.2013р. відповідач отримав товар на загальну суму 83 799, 96 грн. (видаткова накладна на суму 7 440, 00 грн. та видаткова накладна на суму 76 359, 96 грн.). Борг за видатковою накладною на суму 7 440, 00 грн. погашено повністю, борг за накладною на суму 76 359, 96 грн. оплачено частково в розмірі 7 560, 00 грн.

За рахунком-фактурою №ЛП-0000300 від 13.08.2013р. відповідач отримав товар на загальну суму 30 400, 13 грн. (видаткова накладна №ЛП-0000259 від 20.08.2013р.). Зазначена накладна була передплачена відповідачем частково, а саме, 5 000, 00 грн. - 15.08.2013р. та 17 100, 00 грн. - 16.08.2013р.

Заборгованість відповідача перед позивачем складає 77 100, 09 грн.

Докази оплати заборгованості суду не надані, в матеріалах справи відсутні.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму; до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 693 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

В ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

04.11.2014р. позивачем направлено на адресу відповідача претензію №03/11-01 від 03.11.2014р., що відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримана відповідачем 11.11.2014р. (а.с.32, 33), в якій позивач пропонував сплатити заборгованість на протязі 7 календарних днів з моменту отримання претензії.

Відповідач претензію залишив без відповіді.

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В п. 5.2 договору сторони погодили, що за несплату або несвоєчасну сплату поставленого товару боржник сплачує пеню у розмірі двох облікових ставок НБУ, що діяли в період, за який виплачується пеня, від суми вартості несплаченого в строк товару.

Відповідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Господарський суд першої інстанції на підставі аналізу матеріалів справи, умов договору №04/04-13 дилерського співробітництва від 04.04.2013р. між ТОВ "ЛІТПОЛ-УКРАЇНА" та ТОВ "ВЕДО", з урахуванням положень ст. 525, 526, 530, 549, 599, 610, 611, 629, 692, 693 Цивільного кодексу України дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача 77 100, 09 грн. основного боргу, 7 090, 61 грн. пені та 708, 55 грн. 3% річних за період з 18.11.2014р. по 23.02.2015р., 12 306, 84 грн. інфляційних втрат за період грудень 2014р. - лютий 2015р., відмовивши в позові про стягнення 199, 39 грн. пені та 6 304, 16 грн. інфляційних втрат у зв'язку з помилками в розрахунку.

Щодо доводів скаржника про невиконання ТОВ "ЛІТПОЛ-УКРАЇНА" умов договору в частині передачі рахунків-фактур, то відповідач з часу отримання товару не скористався наданим йому нормами ст. 666 Цивільного кодексу України правом встановити постачальнику строк для передачі необхідних документів, що стосуються товару, а в разі невиконання вимог - відмовитися від договору та повернути товар.

Відповідач у період з часу отримання товару не відмовився та не повідомив позивача про намір відмовитися від товару через відсутність будь-яких документів, що його стосуються, водночас і не вимагав від позивача надання цих документів.

Крім того, ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України, тому не звільняє відповідача від обов'язку оплатити товар.

Підписання відповідачем видаткових накладних, які є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та фіксують факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Стосовно доводів скаржника слід також зазначити, що:

по-перше, термін виконання зобов'язання, що випливає з правовідносин поставки (купівлі-продажу), встановлений ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, де визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Відповідно ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду. В п. 1.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" зазначено, що якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу;

по-друге, щодо посилання на досягнення усної згоди на оплату товару після його реалізації відповідачем, то відповідно до приписів ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору;

по-третє, щодо відсутності вимоги про сплату товару, оскільки претензія, надана позивачем, не є вимогою в розумінні ст. 530 Цивільного кодексу України, то претензія №03/11-01 від 03.11.2014р. підписана генеральним директором підприємства, має печатку, направлена 04.11.2014р. на адресу відповідача (м. Дніпропетровськ, вул. Суворова, 10, оф.2), що підтверджується фіскальним чеком підприємства поштового зв'язку про оплату послуг за відправку цінного листа на адресу відповідача, описом вкладення з відміткою підприємства поштового зв'язку. В матеріалах справи також міститься копія рекомендованого повідомлення про вручення відповідачу цінного листа 11.11.2014р. Крім того, заперечуючи факт отримання претензії позивача №03/11-01 від 03.11.2014р., відповідач надав суду претензію позивача №01/11-01 від 01.11.2014р., що також містить вимогу про сплату заборгованості на протязі 7 календарних днів з моменту отримання претензії;

в четверте, довіреність на одержання цінностей є первинним документом, що фіксує рішення уповноваженої особи (керівника) підприємства про уповноваження конкретної фізичної особи одержати для підприємства визначені перелік та кількість цінностей. Відповідно до довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей, які видані відповідачем, товар необхідно було отримати за рахунками-фактурами №ЛП-0000288 від 06.08.2013р. та №ЛП-0000300 від 13.08.2013р. Отже, відповідач сам сформував довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей, сам вказав рахунки-фактури, на підставі яких необхідно отримати товар, тому посилання на відсутність рахунків та на неузгодженість ціни товару не відповідає дійсності.

Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлений господарським судом факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем, та не звільняють відповідача від виконання зобов'язання по оплаті товару.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕДО", м.Дніпропетровськ залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2015р. по справі №904/1572/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя І.А. Сизько

Суддя І.М. Герасименко

Суддя І.Л. Кузнецова

(Повний текст постанови складений 31.07.2015р.)