ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2015 р. Справа № 923/958/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Ярошенко В.П. при секретарі Борхаленко О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до комунального підприємства "Міськтеплокомуненерго" м. Гола Пристань Херсонської області

про стягнення 37984,08 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - уповноважена особа Старчик А.А., дов. від 18.04.2014 р.

від відповідача - не прибув

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивач) звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з комунального підприємства "Міськтеплокомуненерго" (відповідач) суму втрат від інфляції в розмірі 34133,01 грн. та 3% річних в розмірі 3851,07 грн.

Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав зазначених у позові.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду відзив, в якому позовні вимоги не визнав, мотивуючи відсутністю правових підстав для їх задоволення, позовну заяву вважає такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки прямої вини та умислу у порушенні виконання договору не має.

Після закінчення розгляду справи в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд -

в с т а н о в и в:

Між сторонами 28.12.2012 р. було укладено договір № 13/3056-ТЕ-33 купівлі-продажу природного газу (далі Договір), за умовами якого (п.1.1.) позивач зобов'язався передати покупцеві у 2013 р. імпортований природний газ, виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками, а відповідач зобов'язався приймати та оплачувати газ на умовах Договору.

Пунктом 2.1. Договору встановлено, що продавець передає покупцю в період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. газ в обсязі до 487,2 тис.куб.м.

На виконання умов Договору, позивач поставив протягом січня 2013 р. - грудня 2013 р. 2012 р., а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 513328,16 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01,2013 р. на суму 120184,56 грн., від 28.02.2013 р. на суму 92011,88 грн., від 31.03.2013 р. на суму 113756,39 грн., від 30.04.2013 р. на суму 828,72 грн., від 31.10.2013 р. на суму 31292,50 грн., від 30.11.2013 р. на суму 68545,79 грн., від 24.01.2014 р. на суму 86708,32 грн., які містять ся в матеріалах справи.

Таким чином, позивачем передано відповідачу за період жовтень-листопад 2012 р. природного газу на загальну суму 513328,16 грн.

Пунктом 6.1. Договору встановлено, що оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати вартості обсягів газу в термін до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 02.12.2014 р. у справі №923/1683/14 стягнуто з комунального підприємства "Міськтеплокомуненерго" на користь НАК "Нафтогаз України" 54892,18 грн. - втрат від інфляції, 14436,17 грн. - 3% річних, 35625,14 грн. - пені за період з 06.02.2013 р. по 17.07.2014 р., а в задоволенні позовних вимог про стягнення основного боргу в сумі 459360,16грн. судом було відмовлено, оскільки відповідач сплатив їх 27.10.2014р.

Згідно ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до п.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач зазначає, що комунальне підприємство "Міськтеплокомуненерго" сплатило суму основного боргу в розмірі 459360,16грн. лише 27.10.2014 р., у зв'язку з чим позивач нарахував відповідачу 3% в розмірі 3851,07 грн. та інфляційних втрат в розмірі 34133,01 грн. за період з 18.07.2014 р. по 27.10.2014 р.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.10.2014 року між Головним управлінням державної казначейської служби України в Херсонській області, Департаментом фінансів Херсонської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Каховської міської ради, Комунальним підприємством "Міськтеплокомуненерго" та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" було укладено договір №580/30 про організацію взаєморозрахунків (далі Договір 2), відповідно до умов якого організовано проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до п. 24 статті 14 та пункту 2 ст. 16 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014р. субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувались та/або погоджувались органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів Украйни від 29.01.2014р. № 30.

Сторони погодили перелік підприємств, установ та організацій, що беруть участь у проведенні взаєморозрахунків, та послідовність виконання сторонами договору.

Пунктом 7. Договору 2 передбачено, що Комунальне підприємство "Міськтеплокомуненерго" перераховує на рахунок позивача кошти у сумі 459360,16 грн., у тому числі податок на додану вартість 76560,03 грн. для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2013 р. згідно з договором 28.12.2012 р. № 13/3056-ТЕ-33 за 2013 р.

Згідно з п.п. 2 п. 10 сторони погодили не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Відповідно до п. 15 договору, сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають жодної претензії стосовно предмету договору.

Як вбачається з платіжного доручення № 1223 від 27.10.2014 р., яке міститься в матеріалах справи, відповідач перерахував на рахунок позивача грошові кошти, які передбачені Договором 2, в розмірі 459360,16 грн.

Суд приходить до висновку, що, сторони уклавши Договір про організацію взаєморозрахунків № 580/30 від 03.10.2014 року на суму 459360,16 грн., змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до Договору купівлі - продажу природного газу № 13/3056-ТЕ-33 від 28.12.2012 року, а тому у позивача відсутні підстави для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України (3% річних та втрат від інфляції) з 03.10.2014 р.

Аналогічна правова позиція, у подібних правовідносинах, висловлена у постанові Верховного Суду України від 09.10.2014 у справі №5011-35/1533-2012-19/522-2012 та постанові Вищого Господарського Суду України по справі №924/428/14 від 29.10.2014.

Відповідно до ст. 111-28 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

У зв'язку з вищенаведеним, суд, за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій системи "Ліга" (з врахуванням Порядку проведення підрахунку заборгованості та штрафних санкцій, затвердженого листом Верховного Суду України від 03.04.1997р. №62-97р. "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ") здійснив власний розрахунок суми 3% та інфляційних втрат за період з 18.07.2014 р. по 02.10.2014 р.

Розрахунок суми інфляційних втрат має наступний вигляд:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляціі
18.07.2014 - 02.10..161.03717102.90476463.06
За здійсненим судом розрахунком, сума інфляційних втрат складає 17102,90грн.

Розрахунок суми 3% річних має наступний вигляд:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
459360.1618.07.2014 - 02.10.2014773 %2907.18
За здійсненим судом розрахунком, сума 3% річних складає 2907,18 грн.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних в відповідають наведеним нормам, однак підлягають частковому задоволенню з підстав зазначених вище в сумі 3% річних - 2907,18 грн. та інфляційні втрати - 17102,90 грн. за період 18.07.2014 р. по 02.10.2014 р.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню.

Понесені позивачем витрати зі сплати судового збору відшкодовуються йому за рахунок відповідача пропорційно задоволеній сумі відповідно до ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з комунального підприємства "Міськтеплокомуненерго" (75600, Херсонська область, м. Гола Пристань, вул. Покришева, 41, ) на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) збитків від інфляції в розмірі 17102,90 грн., 3% річних в сумі 2907,18 грн. та 962,47 грн. витрат по сплаті судового збору

3. В решті позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 31.07.2015 р.

Суддя В.П.Ярошенко