ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2015 року Справа № 904/1921/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Пархоменко Н.В. (доповідач)

суддів: Широбокової Л.П., Чередка А.Є.,

при секретарі судового засідання Сусла Я.Б.

за участю представників сторін:

від позивача: Боінчук О.Л. головний юрисконсульт юридичного департаменту відокремленого підрозділу "Придніпровська теплова електрична станція" ПАТ "ДТЕК Дніпроенерго", довіреність №38 від 15.04.15 року;

від відповідача: не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Технологія-2000" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2015 року у справі №904/1921/15:

за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" (м. Запоріжжя) в особі відокремленого підрозділу "Придніпровська теплова електрична станція" Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго", м. Дніпропетровськ

до відповідача: Приватного підприємства "Технологія-2000", м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область

про стягнення 345 646,61 грн.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Дніпроенерго" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просило стягнути з Приватного підприємства "Технологія-2000" 345 646,61 грн., з яких: 292 494,03 грн. - заборгованість з орендної плати, 22 332,85 грн. - інфляційні втрати, 27 956,08 грн. - пеня, 2 863,65 грн. - 3 % річних. Судові витрати по справі позивач просив покласти на відповідача.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2015 року у справі №904/1921/15 (суддя Рудовська І.А.):

- припинено провадження в частині стягнення заборгованості в сумі 130 322,12 грн. відповідно до пункту 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України;

- стягнуто з Приватного підприємства "Технологія-2000" на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" 196 595,99 грн. - залишок суми основного боргу, 27 956,08 грн. - пені, 2 863,65 грн. - 3 % річних, 22 332,85 грн. - інфляційних втрат, 6 912,93 грн. - судового збору;

- повернуто Публічному акціонерному товариству "ДТЕК Дніпроенерго" надмірно сплачений судовий збір в розмірі 459,88 грн., перерахований згідно платіжного доручення №2049 (#84473982) від 27.02.2015 року, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи №904/1921/15.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване порушенням відповідачем умов договору оренди цілісного майнового комплексу № 262 від 04.03.2009 року в частині своєчасної та повної сплати орендної плати за період з серпня по грудень 2014 року, заборгованість зі сплати якої станом на 11.02.2015 року склала 292 494,03 грн. Враховуючи часткову оплату заборгованості з орендної плати в процесі розгляду спору (після подання позову) у сумі 130 322,12 грн. місцевий господарський суд припинив провадження у справі в цій частині на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України та дійшов до висновку про правомірність позовних вимог в частині стягнення 196 595,99 грн. (залишку суми основного боргу). Враховуючи наявність прострочення виконання зобов'язання місцевий господарський суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення 3% річних у сумі 2 863,65 грн. та інфляційних втрат у сумі 22 332,85 грн. за період з 06.09.2014 року по 24.02.2015 року на підставі статті 625 Цивільного кодексу України.

Також місцевий господарський суд дійшов до висновку щодо правомірності заявлених вимог про стягнення пені на підставі пункту 8.2.1 договору за період з 06.09.2014 року по 24.02.2015 року у сумі 27 956,08 грн.

Крім того, місцевим господарським судом здійснено повернення надмірно сплаченого судового збору у сумі 459,88 грн. Згідно пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір".

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Приватне підприємство "Технологія-2000" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2015 року по справі №904/1921/15 та скасувати рішення суду в частині стягнення пені у розмірі 27 956,08 грн., в іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом не повно досліджено всі зміни, які вносились до умов договору в частині стягнення пені, що призвело до помилкового прийняття рішення про стягнення пені. Так, відповідно до пункту 8.2.1 договору в редакції договору №1 про внесення змін від 18.12.2009 року нарахування пені починається з місяця, наступного за розрахунковим періодом, в якому сторонами було підписано останній договір про залік зустрічних однорідних вимог і в повному обсязі проведення зарахування в рахунок орендної плати витрат на проведення капітального ремонту.

Останнім індивідуально визначеним об'єктом капітального ремонту цілісного майнового комплексу відповідно до акту технічного обстеження майна від 20.12.2012 року визначено земельну ділянку відрізком 135 погонних метрів залізничних шляхів №16, зобов'язання з ремонту якого (об'єкту) встановлено договором в редакції від 16.08.2013 року.

Апелянт зазначає, що до повного зарахування в рахунок орендної плати витрат на проведення капітального ремонту 135 погонних метрів залізничних шляхів №16 пеня не нараховується, тому місцевий господарський суд неправомірно стягнув пеню за період з 06.09.2014 року по 24.02.2015 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.07.2015 року апеляційну скаргу Приватного підприємства "Технологія-2000" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2015 року у справі №904/1921/15 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя: Пархоменко Н.В. (доповідач), судді: Коваль Л.А., Кузнєцов В.О., розгляд скарги призначений у судове засіданні на 04.08.2015 року.

Розпорядженням голови суду від 03.08.2015 року у зв'язку із виходом з відпустки судді Чередка А.Є. та перебуванням у відпустці судді Коваль Л.А. - членів постійно діючої колегії суддів, визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Пархоменко Н.В. (доповідач), суддів: Широбокової Л.П., Чередка А.Є.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.08.2015 року апеляційну скаргу Приватного підприємства "Технологія-2000" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2015 року у справі №904/1921/15 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі головуючого судді Пархоменко Н.В. (доповідач), суддів: Широбокової Л.П., Чередка А.Є.

У судове засідання, яке відбулося 04.08.2015 року, представник апелянта не з'явився, про день, час, місце розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (ухвали) - судової повістки №487, яке отримане відповідачем 16.07.2015 року.

22.07.2015 року від Приватного підприємства "Технологія-2000" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку зі знаходженням представника апелянта поза межами держави до 06.08.2015 року.

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Дніпроенерго" в особі відокремленого підрозділу "Придніпровська теплова електрична станція" Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" проти задоволення апеляційної скарги заперечує посилаючись на те, що останній договір про залік зустрічних однорідних вимог між сторонами підписаний 30.11.2011 року (угода №5/06). Після 30.11.2011 року та до теперішнього часу жодної угоди про залік зустрічних однорідних вимог не укладалось, а намір укласти такий договір в майбутньому не може прирівнюватись до вчиненого правочину. Таким чином, норма про нарахування пені відповідно до п.8.2.1 договору починає діяти з грудня 2011 року, тобто з місяця наступного за розрахунковим, в якому сторонами було підписано останній договір про залік зустрічних однорідних вимог і в повному обсязі проведено зарахування в рахунок орендної плати витрат на проведення капітального ремонту.

Позивач зазначає, що питання щодо підтвердження суми відшкодування ремонтних робіт в рахунок орендної плати станом на теперішній час не вирішено оскільки відповідачем не надані акти виконаних робіт, що унеможливлює укладення нових угод про зарахування зустрічних однорідних вимог. Оскільки в межах спірного періоду сторонами не укладалися угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог місцевий господарський суд правомірно стягнув пеню. Крім того, після 30.11.2011 року господарським судом Дніпропетровської області у справах про стягнення заборгованості з орендної плати за інші періоди стягувалась пеня за прострочення виконання зобов'язання зі сплати орендної плати та надавалась оцінка щодо застосування умов договору про стягнення пені.

У судовому засіданні 04.08.2015 року оголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків, повноту їх дослідження місцевим господарським судом вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 04.03.2009 року між Відкритим акціонерним товариством "Дніпроенерго", яке в подальшому змінило найменування на Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Дніпроенерго" (орендодавець) та Приватним підприємством "Технологія-2000" (орендар) укладений договір оренди цілісного майнового комплексу, відповідно до пункту 1.1 якого орендодавець зобов'язується передати орендареві, а орендар зобов'язується прийняти у строкове платне користування цілісний майновий комплекс (далі - майно), що знаходиться за адресою: місто Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, вулиця Дніпробудівська, будинок 35.

Відповідно до пункту 1.4 договору орендодавець передає разом із цілісним майновим комплексом також інше майно, обладнання, механічні пристрої та інструменти.

Майно надається орендарю для розміщення оптової бази металопрокату, лісо- пило-, будматеріалів, продовольчих та непродовольчих товарів, стоянки автотранспорту, надання авто технічних послуг, послуг зберігання, виробництва металовиробів та будматеріалів (пункт 2.1 договору).

Вказаний договір підписаний представниками сторін та посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу, про що в реєстрі зроблений запис за №262.

Відповідно до пункту 4.2 договору (в редакції договору №3 про внесення змін від 16.08.2013 року) обчислення дії договору починається з моменту підписання акта прийому-передачі майна в оренду (стаття 795 Цивільного кодексу України) і діє до 31.03.2017 року.

31.03.2009 року згідно акту приймання-передачі майна в оренду орендодавцем передано орендарю в оренду майно за договором оренди цілісного майнового комплексу від 04.03.2009 року (а.с. 26-28).

Відповідно до пункту 5.1 договору (в редакції договору №3 про внесення змін від 16.08.2013 року) орендна плата за перший місяць користування майном встановлюється в розмірі 55 624,10 грн. в т.ч. ПДВ 9 270,68 грн. на підставі протоколу угоди про орендну плату, який є невід'ємною частиною цього договору. У розмірі щомісячної орендної плати враховано відшкодування витрат за користування земельною ділянкою.

Орендна плата з 01.08.2013 року складає 55 624,10 грн. в т.ч. ПДВ 9 270,68 грн.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції попереднього місяця, з наступним перерахунком при припинені договірних відносин, але не нижче орендної плати, вказаної у протоколі угоди про орендну плату (пункт 5.2 договору).

Розрахунки за оренду майна здійснюється орендарем в наступному порядку:

- авансовий платіж за п'ять днів до початку розрахункового місяця в розмірі 100% від суми, вказаної в Протоколі угоди про орендну плату;

- остаточна оплата з урахуванням авансового платежу протягом 5-ти банківських днів від дати підписання обома сторонами акту про надання права користування майном у місяці, що закінчився (пункт 5.6 договору).

Відповідно до умов договору оренди цілісного майнового комплексу від 04.03.2009 року сторонами підписані акти про надання права користування майном, зокрема: у серпні 2014 року №8/262 від 31.08.2014 на суму 62 994,08 грн., у вересні 2014 року №9/262 від 30.09.2014 на суму 63 498,04 грн., у жовтні 2014 року № 10/262 від 31.10.2014 на суму 65 339,48 грн., у листопаді 2014 року № 11/262 від 30.11.2014 на суму 66 907,63 грн., у грудні 2014 року №12/262 від 31.12.2014 на суму 68 178,88 грн.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частинами першою та п'ятою статті 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Дніпроенерго" заявлена до стягнення заборгованість з орендної плати за договором оренди цілісного майнового комплексу від 04.03.2009 року за період з серпня по грудень 2014 року у сумі 292 494,03 грн.

З огляду на положення пункту 5.6 договору строк оплати орендної плати за період з серпня по грудень 2014 року є таким, що настав.

Матеріалами справи підтверджується, що Приватним підприємством "Технологія-2000" здійснювалась часткова оплата орендної плати за спірний період (з серпня по грудень 2014 року).

Так, згідно акту №269 звіряння розрахунків від 19.06.2015 року та копіям банківських виписок, які містяться в матеріалах справи, Приватним підприємством "Технологія-2000" сплачена частково заборгованість: 10.11.2014 року у сумі 1 500,00 грн. (часткова оплата за вересень 2014 року), 25.12.2014 року у сумі 5 530,00 грн. (часткова оплата за жовтень 2014 року), 29.01.2015 року у сумі 4 400,00 грн. (часткова оплата за грудень 2014року), 27.02.2015 року у сумі 22 994,08 грн. (оплата згідно платіжних доручень на суму 10 800,00 грн. Та на суму 12 194,08 грн. (оплата за серпень 2014 року), таким чином станом на 27.02.2015 року заборгованість з орендної плати за спірний період склала 292 494,03 грн. (326 918,11 грн. - 1 500,00 грн. - 5 530,00 грн. - 4 400,00 грн. - 22 994,08 грн.).

Вказана сума заборгованості була заявлена до стягнення позивачем.

Згідно поштового штемпелю на конверті позивач звернувся з позовом до суду 05.03.2015 року, провадження у справі №904/1921/15 порушено згідно ухвали господарського суду Дніпропетровської області 11.03.2015 року.

Згідно акту №269 звіряння розрахунків від 19.06.2015 року та копій банківських виписок, які містяться в матеріалах справи, Приватним підприємством "Технологія-2000" здійснювалась часткова оплата заборгованості з орендної плати за спірний період після порушення провадження у справі, а саме починаючи з 13.03.2015 року по 30.04.2015 року сплачено заборгованість у сумі 95 898,04 грн. (13.03.2015 року - 10 000,00 грн. + 17.03.2015 року - 11 500,00 грн. + 20.03.2015 року - 5 500,00 грн. + 23.03.2015 року - 13 000,00 грн. + 23.03.2015 року - 1 500,00 грн. + 25.03.2015 року - 6 600,00 грн. + 27.03.2015 року - 6 898,04 грн. + 30.03.2015 року - 5 300,00 грн. + 31.05.2015 року - 20 650,00 грн. + 28.04.2015 року - 1 700,00 грн. + 28.04.2015 року - 5 750,00 грн. + 30.04.2015 року - 7 500,00 грн.).

Відповідно до пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі (пункти 4.2, 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Враховуючи, що частина заборгованості у сумі 95 898,04 грн. сплачена відповідачем після звернення позивача з позовом до суду та порушення провадження у справі, провадження у справі в цій частині підлягає припиненню на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, місцевий господарським суд дійшовши до правильного висновку про сплату відповідачем заборгованості за спірний період у сумі 130 322,12 грн., однак помилково зазначив про припинення провадження у справі у частині стягнення цієї суми. Враховуючи, що сплата заборгованості у сумі 130 322,12 грн. здійснювалась відповідачем як до так і після звернення позивача з позовом до суду та порушення провадження у справі, позивачем заявлена до стягнення сума основного боргу з урахуванням оплати, здійсненої до звернення з позивача з позовом до суду та порушення провадження у справі, провадження у справі підлягає припиненню у сумі 95 898,04 грн.

Оскільки позивачем заявлена до стягнення сума основного боргу у розмірі 292 494,03 грн. (з урахуванням часткової оплати у сумі 34 424,08 грн.), припинення місцевим господарським судом провадження у справі в частині всієї суми сплати відповідачем заборгованості (130 322,12 грн.) є арифметичною помилкою, яка підлягає усуненню в порядку статті 89 Господарського процесуального кодексу України, та не є підставою для зміни рішення місцевого господарського суду.

Доказів оплати орендної плати за спірний період у повному обсязі відповідач до суду не надав, доводи, наведені в обґрунтування позову не спростовував.

За викладеного є правомірним висновок місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог в частині стягнення з позивача на користь відповідача суми основного боргу у розмірі 196 595,99 грн.

Згідно з частиною 1 статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов'язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 8.2.1 договору (в редакції договору №1 про внесення змін від 18.12.2009 року) орендар несе відповідальність за даним договором за прострочення платежів за оренду за п. 5.6 у вигляді сплати орендодавцю пені в розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня.

Зазначена норма починає діяти з місяця, наступного за розрахунковим періодом, в якому сторонами було підписано останній договір про залік зустрічних однорідних вимог і в повному обсязі проведено зарахування в рахунок орендної плати витрат на проведення капітального ремонту.

Позивачем заявлена до стягнення пеня за прострочення сплати орендної плати за загальний період з 06.09.2014 року по 24.02.2015 року у сумі 27 956,08 грн.

Пеня нарахована відповідно до умов договору та чинного законодавства по кожному акту окремо з урахуванням часткової оплати заборгованості та підлягає стягненню з відповідача.

За таких обставин апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про стягнення пені у сумі 27 956,08 грн.

Апеляційний господарський суд відхиляє заперечення апелянта (відповідача) про те, що до повного зарахування в рахунок орендної плати витрат на проведення капітального ремонту 135 погонних метрів залізничних шляхів №16 пеня не нараховується з таких підстав.

Відповідно до розділу 61 договору (в редакції договору №1 про внесення змін від 18.12.2009 року) здійснення капітального ремонту за рахунок орендаря та порядок подальшого зарахування витрат на проведення капітального ремонту в рахунок орендної плати передбачено лише по акту технічного обстеження майна від 27.03.2009 року. Проведення капітального ремонту з подальшим зарахуванням в рахунок орендної плати по будь-яким іншим актам технічного обстеження умовами договору не передбачено.

Таким чином аналіз пунктів 61.2 - п.61.4 Договору дає підстави стверджувати, що п.8.2.1 починає діяти з місяця, наступного за розрахунковим періодом, в якому сторонами було підписано останній договір про залік зустрічних однорідних вимог по акту технічного обстеження майна від 27.03.2009 року.

Також, відповідно до пункту 61.2 договору (в редакції договору №3 про внесення змін від 16.08.2013 року) у відповідності з актом від 27.03.2009 року технічного обстеження цілісного майнового комплексу, розташованого за адресою: Дніпропетровська область м. Дніпродзержинськ, вул. Дніпробудівська, 35, Орендар за умови обов'язкового попереднього погодження з Орендодавцем виконує за свій рахунок, із залученням самостійно визначеного підрядника, капітальний ремонт будівель і споруд, розташованих на території цілісного майнового комплексу, самостійно приймає та сплачує виконані роботи з наступним правом на відшкодування понесених витрат шляхом зарахування цих витрат в рахунок орендної плати.

У відповідності з актом від 20.12.2012 року технічного обстеження ділянки залізничних шляхів №16 (інв. №U10053), розташованого за адресою: Дніпропетровська область м. Дніпродзержинськ, вул. Дніпробудівська, 35, Орендар за погодженням Орендодавця виконує за свій рахунок, із залученням самостійно визначеного підрядника, капітальний ремонт ділянки відрізком 135 погонних метрів залізничних шляхів №16 (інв. №U10053), розташованих на території цілісного майнового комплексу, самостійно приймає та оплачує виконані роботи з наступним правом на відшкодування понесених витрат шляхом зарахування цих витрат в рахунок орендної плати.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 Господарського процесуального кодексу України).

З доданих сторонами до матеріалів справи доказів вбачається, що на підставі пунктів 61.2-61.4 договору остання угода про залік зустрічних однорідних вимог по акту технічного обстеження майна від 27.03.2009 року підписана сторонами 30.11.2011 року і витрати відповідача з капітального ремонту по акту технічного обстеження майна від 27.03.2009 року повністю зараховані в рахунок орендної плати.

Доказів укладення сторонами інших угод про залік зустрічних однорідних вимог щодо зарахування орендної плати в рахунок відшкодування понесених витрат на капітальний ремонт відповідачем до суду не надано.

Навпаки, матеріали справи свідчать про здійснення оплати з орендної плати відповідачем шляхом перерахування коштів на рахунок позивача, а не звернення до позивача із заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог згідно умов договору оренди цілісного майнового комплексу від 04.03.2009 року.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено про стягнення з відповідача 3% річних за період з 29.01.2014 року по 09.02.2015 року у сумі 2 874,08 грн. та інфляційних втрат у сумі 26 505,00 грн. за період з лютого 2014 року по січень 2015 року.

Апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про правомірність заявлених вимог щодо стягнення інфляційних втрат у сумі 22 332,85 грн. за період з вересня 2014 року по лютий 2015 року та відповідача 3% річних за період з 06.09.2014 року по 24.02.2015 року у сумі 2 863,65 грн.

При цьому, апеляційний господарський суд зазначає, що під час здійснення позивачем розрахунку втрат від інфляції були допущені арифметичні помилки (в частині зазначення індексу інфляції), однак вказані помилки не призвели до заявлення більшої суми до стягнення, ніж при правильному здійсненню розрахунку.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов до правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми 249 748,57 грн. (196 595,99 грн. - залишок суми основного боргу + 27 956,08 грн. - пені + 2 863,65 грн. - 3 % річних + 22 332,85 грн. - інфляційних витрат).

Відповідно до частини 2 статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог з урахуванням суми, провадження у якій підлягає припиненню, у сумі 6 912,93 грн. (2% від суми 345 646,61 грн. (249 748,57 грн. + 95 898,04 грн.).

Також є правомірним висновок місцевого господарського суду про повернення, відповідно пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", з Державного бюджету України на користь позивача надмірно сплаченого судового збору в розмірі 459,88 грн., перерахованого згідно платіжного доручення № 2049 (#84473982) від 27.02.2015 року.

Відповідно до частини 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи відповідача наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд не вбачає підстав, передбачених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, для зміни або скасування рішення суду першої інстанції та, відповідно, підстав для задоволення апеляційної скарги.

Розглянувши клопотання Приватного підприємства "Технологія-2000" про відкладення розгляду справи у зв'язку із перебуванням представника за межами держави, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для його задоволення.

При цьому апеляційний господарський суд виходить з того, що відповідач не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 Господарського процесуального кодексу України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 913,50 грн. покладається на апелянта (відповідача).

Керуючись статтями 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Технологія-2000" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2015 року у справі №904/1921/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2015 року у справі №904/1921/15 залишити без змін.

Повна постанова складена 04.08.2015 року.

Головуючий суддя Н.В. Пархоменко

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя А.Є. Чередко