ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2015 р.Справа № 922/2777/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жигалкіна І.П.

при секретарі судового засідання Кісельовій С.М.

розглянувши справу

за позовом Харківської регіональної державної лабораторії ветеринарної медицини, м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтернешнл груп компані Олександра Бардукова", м. Харків
про стягнення 42 881,40 грн.
за участю представників:

позивача - Максимовича В.С. (дов. № б/н від 02.05.2015 р.); Ковальова С.К. (голова комісії)

відповідача - Дем'яненко Л.М. (дов. № б/н від 30.06.2015 р.); Бардукова О.В. (директор)

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Харківська регіональна державна лабораторія ветеринарної медицини, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна молочна компанія" (надалі - Відповідач) заборгованості за Договором № 331 від 14.08.2013 р. в розмірі 42 881,40 грн. Витрати по сплаті судового збору Позивач просить покласти на Відповідача.

Від Позивача заяв та клопотань не надійшло. У судовому засіданні позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх у повному обсязі.

Від Відповідача заяв та клопотань не надійшло. У судовому засіданні проти позовних вимог заперечує та просить суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.

Ухвалою суду від 30 червня 2015 р. у зв'язку із внесенням змін до статуту ТОВ "Міжнародна молочна компанія" в частині назви підприємства, змінено назву Відповідача по справі з Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна молочна компанія" на Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтернешнл груп компані Олександра Бардукова».

Судом виконано процесуальний обов'язок щодо повідомлення учасників процесу про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог пункту 2.6. Інструкції з діловодства в господарських судах України, погодженої листом Вищого господарського суду України від 19.02.2013 р. та затвердженої наказом Державної удової адміністрації України від 20.02.2013 р. № 28, а тому суд вважає можливим розглядати справу за наявними в ній матеріалами, як це передбачено статтею 75 Господарського процесуального кодексу України.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (роз'яснення Президії Вищого Арбітражного суду України від 18.09.97 № 02 - 5/289 із змінами "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України").

Крім того, в інформаційному листі Вищого господарського суду України від 14.08.2007р. № 01-8/675 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007 року" (пункт 15) зазначено, що відповідно до пункту 2 частини другої статті 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, зокрема, місцезнаходження сторін (для юридичних осіб).

У пункті 11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007р. N 01-8/123 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році" зазначено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України (надалі - ГПК України), не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із статтею 93 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 ГПК України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 ГПК України розглядає справу за наявними матеріалами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши присутніх представників сторін, всебічно і повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

«14» серпня 2013 року між Харківською регіональною державною лабораторією ветеринарної медицини (Позивач, Виконавець) та ТОВ "Міжнародна молочна компанія" (Відповідач, Замовник) було укладено договір № 331 на виконання платних послуг (надалі - Договір).

За умовами укладеного Договору Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов'язання щодо проведення таких лабораторних досліджень: випробування харчових продуктів, продовольчої та комбікормової сировини, продукції тваринного та рослинного походження, кормів, комбікормів, вітамінних препаратів за органолептичними, фізико-хімічними, мікробіологічними показниками, вмістом токсичних елементів, пестицидів, мікотоксинів, вітамінів, антибіотиків, нітратів, нітритів, гістаміну, питомої активності радіонуклідів, масової частки ГМО, а також визначення паразітологічних, вірусологічних, імунологічних та патаморфологічних показників в продукції методами, зазначеними в Галузі акредитації ХРДЛВМ (п. 1.1.).

В розділі 3 Договору сторони узгодили вартість та порядок приймання лабораторних досліджень та розрахунків.

Вартість лабораторних досліджень за цим Договором визначається відповідно до калькуляції, яка прийнята Міністерством аграрної політики та продовольства України наказ № 96 від 13.02.2013, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07 березня 2013 року за № 381/22913 (п.3.1. Договору).

Виконання лабораторних досліджень розпочинається після підписання даного договору Замовником з наступного дня та 100% сплати відповідно рахунка-фактури Виконавця (п.3.3. Договору).

За умовами п.3.4. та п.3.5. Договору після виконання проведених лабораторних досліджень Виконавець направляє Замовнику акт приймання-передачі виконаної роботи у двох екземплярах для підписання. Замовник направляє Виконавцеві підписаний та скріплений печаткою Замовника акт у двох екземплярах або вмотивовану відмову від підписання акту протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання акту від Виконавця.

Після отримання підписаного Замовником акту Виконавець повертає Замовнику один екземпляр підписаного обома сторонами акту (п.3.6. Договору).

В п.3.7. Договору Замовник зобов'язався сплатити Виконавцеві повну вартість виконаних лабораторних досліджень, зазначену в п.3.1. цього договору, протягом 3(трьох) робочих днів з моменту отримання рахунку - фактури.

Згідно до п.3.9. Договору Замовник зобов'язується сплатити Виконавцеві повну вартість виконаних робіт незалежно від результатів проведених випробувань (досліджень).

В п. 6.1. Договору сторони дійшли згоди, що цей договір набирає чинності з дати його підписання договірними сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань, але не пізніше 31 грудня поточного року.

В обґрунтування своїх вимог за позовом Позивач посилається на те, що для проведення лабораторних досліджень та узгодження ціни Відповідач надав Позивачу «Акт відбору зразків продукції» від 22.08.2013р. № 723, № 723/1 та «Посвідчення якості» № 153291 від 19.08.2013р.

Позивач, на виконання Договору та згідно з отриманим «Актом відбору зразків продукції» та «Посвідченням якості», передав Відповідачу, для сплати, рахунок- фактуру на загальну суму 42 881, 40 грн. Однак, Відповідач не оплатив вартість виконаних робіт, але направив «Гарантійний лист» щодо сплати повної вартості виконаних лабораторних досліджень, в якому є віза директора Харківської регіональної лабораторії ветеринарної медицини Асланової А.І. - «Не заперечую, «підпис», від 15.08.2013р.».

Як зазначає Позивач, 31.10.2014р. Відповідачу рекомендованим листом був направлений «Акт звірки», який Відповідачем не повернутий. Крім того, Відповідачу 19.11.2014р. рекомендованим листом була направлена Претензія від 18 листопада 2014р. № 1, але Відповідач проігнорував та не виконав свої зобов'язання за Договором, внаслідок чого станом на 24.04.2015 р. заборгованість за виконану роботу (проведення досліджень) складає 42 881, 40 грн., яку Позивач просить суд стягнути з Відповідача.

Заперечуючи в повному обсязі проти пред'явлених до нього вимог Відповідач зокрема посилається на те, що сторонами не були виконані вимоги Договору, які б підтвердили необхідність надання послуги вказаної у п.2.1. Договору. Відповідач зазначає, що заявка на виконання лабораторних досліджень за договором не направлялась, акти відбору зразків продукції для проведення досліджень підписані не уповноваженою особою. Крім того акти приймання-передачі виконаної роботи Відповідачу не направлялись, що, на думку Відповідача, підтверджує відсутність виконання робіт за спірним Договором.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд зазначає, що умовами розділу 3 укладеного між сторонами Договору чітко визначений порядок приймання лабораторних досліджень та розрахунків, який передбачає отримання Замовником заявки на виконання зазначених цим договором лабораторних досліджень та направлення Замовнику рахунку-фактури. Виконання лабораторних досліджень за Договором розпочинається після 100% сплати відповідного рахунка - фактури. Крім того, Договором передбачено, що після виконання проведених лабораторних досліджень Виконавець направляє Замовнику акт приймання-передачі виконаної роботи для підписання.

Проте надані Позивачем до матеріалів справи документи в обґрунтування позовних вимог не можуть вважатися належними доказами, що підтверджують виконання сторонами умов Договору, а саме: наданий Позивачем лист підписаний від імені генерального директора ТОВ «Міжнародна молочна компанія» Бардукова А.В. до директора ХРГЛВМ з проханням дозволити проведення аналізу продукції (а.с. 54), не містить дати його створення; Акт № 2227 від 23.08.2013 здачі - приймання робіт (а.с. 108) не підписаний з боку Відповідача. Крім того, Позивачем до матеріалів справи не надано доказів надсилання Відповідачу зазначеного Акту здачі - прийому робіт та рахунку № 2227 від 23.08.2013 р. (а.с. 108).

Дослідивши наданий Позивачем до матеріалів справи Акт відбору зразків продукції для проведення ветеринарно-санітарної експертизи (досліджень) № 723 та № 723/1 від 22.08.2013 р. судом встановлено, що з боку підприємства Відповідача зазначені Акти підписані Кувакиним О., проте доказів на підтвердження повноважень цієї особи на підписання вказаних Актів від імені Відповідача Позивачем не надано, до того ж наявність цих повноважень у Кувакина О. заперечується Відповідачем.

Також, Позивачем у судовому засіданні підтверджено, що Експортні висновки (а.с.13 - 53) підписані особами без повноважень: зазначені прізвища та і особи, які їх підписували є різними. Тобто, підписи є такими, що не належать особам зазначеним у останніх. Про це зазначено у протоколі судового засідання (а.с. 113 - 114).

Крім того, суд зазначає, що Відповідач не вчиняв дій пов'язаних із п. 3 Договору (а.с. 10) які б були підставою для початку виконання умов договору з боку Позивача.

Відповідно до ст.ст. 33, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували його позовні вимоги до Відповідача, у зв'язку з чим суд вважає необхідним відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на Позивача.

Керуючись ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 530, 629, 901 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 24.07.2015 р.

Суддя І.П. Жигалкін