Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "23" липня 2015 р. Справа № 906/693/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Сідоров Б.П., довіреність №2305/30/2-15 від 20.05.2015;

від відповідача: не з'явився;

- від відповідача-2: 1) ОСОБА_2, паспорт серії НОМЕР_1;

2) ОСОБА_3, довіреність від 30.06.2015;

- прокурор: Кузьменко Н.О., посвідчення №033617 від 26.05.2015;

- від Департаменту екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації: не з'явився.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Бердичівського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Житомирської обласної державної адміністрації

до 1) Бердичівської районної державної адміністрації

2) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про визнання недійсною угоду від 05.09.2013р., зобов'язати повернути земельну ділянку водного фонду 40,1га та водний об'єкт35,476га

Спір розглянуто в більш тривалий строк, ніж встановлено ч. 1 ст. 69 ГПК України.

Бердичівський міжрайонний прокурор в інтересах держави в особі Житомирської обласної державної адміністрації звернувся із позовом до Бердичівської районної державної адміністрації та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання недійсною угоду від 05.09.2013р., зобов'язати повернути земельну ділянку водного фонду 40,1га та водний об'єкт 35,476га.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача-2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в його задоволенні.

Відповідач-1 надав пояснення по справі (а.с. 52), в яких просив вирішити спір на розсуд суду. В клопотанні від 15.06.15р (а.с. 116) відповідач-1 просив розглянути справу без представника Бердичівської райдержадміністрації.

09.07.2015 року від Департаменту екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації на адресу суду надійшло письмове пояснення №1287/2-1/5-4-1350 від 09.07.2015 року.

Ухвалою від 10.07.2015 строк розгляду спору продовжений на 15 днів на підставі ч. 3 ст. 69 ГПК України.

Заслухавши пояснення прокурора, представників сторін та дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор обґрунтовує позовні вимоги наступними обставинами.

02.06.2003 між Бердичівською районною державною адміністрацією, в особі представника - Першого заступника ОСОБА_4 (орендодавець), з однієї сторони та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (орендар) з другої укладено договір оренди земельних ділянок водного фонду №65, за умовами якого орендодавець передав, а орендар набув праве оренди земельної ділянки водного фонду з пріоритетним правом викупу, площею 40 га, яка знаходиться на території Мирославської сільської ради Бердичівського району Житомирської області за межами населеного пункту, терміном дії на 5 років для риборозведення.

Сторони угоди від 05.09.2013 узгодили орендну плату за земельну ділянку водного фонду (площею 40, 1 га) 300 грн. за 1 га, яка ніким не оспорювалася.

Згідно із п. 288.3 ст. 2,88 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Відповідно до п. 288.4 ст. 288 Податкового кодексу України передбачено, що розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

У п. 288.5. ст. 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Таким чином, річний розмір орендної плати за земельну ділянку водного фонду складає 12 тис. 30 грн. (40, 1 га * 300 грн. за 1 га = 12 тис. ЗО гри.). Відповідно до вище викладеного, орієнтовна вартість земельної ділянки водного фонду складає 100 тис. 250 грн. (12 тис. 30 грн. / 12 % * 100% = 100 тис. 250 грн.).

Порядок надання водних об'єктів на час укладення спірної угоді визначався Законом України „Про аквакультуру" від 18.09.2012 №5293-6 Водним кодексом України, Земельним кодексом України.

Таким чином, відповідно до ч. 10 ст. 51 Водного кодексу України, в редакції чинній на момент укладення спірної угоди, користування водними об'єктами, наданими в оренду, здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів України.

Згідно із ст. 14 Закону України „Про аквакультуру" рибогосподарський водний об'єкт для цілей аквакультури надається у користування на умовах оренди юридичній або фізичній особі відповідно до Водного кодексу України.

Частиною 3 ст. 51 Водного Кодексу України передбачено, що водні об'єкти надаються у користування за договором оренди земель воді на земельних торгах у комплексі із земельною ділянкою.

Згідно із ч. 4 ст. 51 Водного Кодексу України передбачено, що водні об'єкти надаються у користування на умовах оренди органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України, відповідно до договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства.

Відповідно до ч. З та 5 ст. 122 Земельного кодексу України визначено, що районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селиш, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для ведення водного господарства.

Обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Отже, районними державними адміністраціями, згідно з ч. З ст. 122 Земельного кодексу України передаються земельні ділянки лише для ведення водного господарства (маються на увазі землі водного фонду під гідроспорудами, водними об'єктами та землями прибережних захисних смуг і смуг відведення каналів в постійне користування водогосподарських організацій), будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади та для індивідуального дачного будівництва.

Разом з тим, згідно з ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України обласні державні адміністрації надають земельні ділянки в межах території областей із земель державної власності „для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті".

Відповідач заперечує проти позовних вимог, про що неодноразово надав пояснення по справі (а.с. 128-131, 170-171), посилаючись на те, що земельна ділянка була надана в оренду один раз в 2003 році , цільове призначення її не змінювалось. Орендар продовжував весь період користуватися вказаною ділянкою, про що сторони неодноразово підписували договір на поновлення договору оренди. В силу норми ст. 33 Закону України орендар має право користування земельною ділянкою, оскільки виконував всі умови, необхідні для поновлення дії договору оренди.

Крім того відповідач надав усні пояснення та вказав, що на даний час водний об'єкт зариблений, удосконалений для риборозведення, на що витрачено велику суму грошей.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши представників сторін , господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

02.06.2003 між Бердичівською районною державною адміністрацією, в особі представника - Першого заступника ОСОБА_4 (орендодавець), з однієї сторони та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (орендар) з другої укладено договір оренди земельних ділянок водного фонду №65, за умовами якого орендодавець передав, а орендар набув праве оренди земельної ділянки водного фонду з пріоритетним правом викупу, площею 40. га, яка знаходиться на території Мирославської сільської ради Бердичівського району Житомирської області за межами населеного пункту, терміном дії на 5 років для риборозведення.

Згідно п.3.2 договору оренди сторони домовилися, що орендар має переважне право на поновлення договору оренди.

На підставі вищевикладених документів відбулася передача в оренду вищевказаної земельної ділянки ФОП ОСОБА_2 з врахуванням вимог 116 ЗК України та у відповідності до повноважень передбачених статтею 122 ЗК України, між сторонами виникли відносини, пов'язані з орендою землі, що регулюються ЗУ «Про оренду землі»

17 липня 2008 року головою Бердичівської РДА прийнято розпорядження №404 "Про поновлення дії договору оренди земельної ділянки водного фонду приватному підприємцю ОСОБА_2 та внесення змін до розпорядження районної державної адміністрації від 27 травня 2003 року "Про надання земельних ділянок в оренду" яким поновлено підприємцю ОСОБА_2 дію договору оренди земельної ділянки водного фонду від 02 червня 2003 року №65 на той самий строк.

04 серпня 2008 року угодою про внесення змін до Договору оренди землі №65 від 02 череня 2003 року було внесено зміни до Договору оренди землі №65, якою збільшено розмір щорічної орендної плати за земельну ділянку водного фонду у розмірі 300 грн. за 1 га та за водне дзеркало -55,0 грн. за 1 га

06.08.2010 між приватними підприємцем ОСОБА_2 та Бердичівською районною державною адміністрацією було укладено угоду про поновлення та внесення змін до договору оренди земельної ділянки водного фонду від 02.06.2003 №65 згідно розпорядження голови Бердичівської районної державної адміністрації №404 від 17.07.2008. Вказаною угодою сторони поновили дію договору оренди до 02 червня 2013 року.

05 вересня 2013 року між відповідачами по даній справі укладено Угоду про поновлення та внесення змін до договору оренди водного об'єкта загальнодержавної власності від 02.06.2003 року № 65, якою було поновлено дію договору № 65.

Згідно ст.33 Закону України "Про оренду землі"( в редакції, що діяла на момент прийняття оспорюваної угоди) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Об'єктом оренди є земельна ділянка.

За змістом статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно з нормою статті 791 ЗК України земельна ділянка набуває ознак об'єкта цивільних прав з моменту її формування з присвоєнням кадастрового номера та внесення в Державний земельний кадастр.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що орендар має переважне право за різних інших умов на поновлення договору оренди.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України та статтею 33 Закону України «Про оренду землі»

Так, у частині першій статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов'язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Крім того, стаття 764 ЦК України передбачає таку правову конструкцію, як поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця.

Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди.

Так, у частинах першій - п'ятій статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Виходячи з приписів статей 319, 626 ЦК України, реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Таким чином, згідно із частинами першою - п'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» у разі поновлення договору оренди землі умови договору можуть бути змінені за згодою сторін з укладенням додаткової угоди. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, передбачених статтею 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором, орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена інша підстава поновлення договору оренди: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов'язки за договором, відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди, сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Вказана позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 18.03.2015 року (а.с. 138).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме згідно витягу з протоколу засідання комісії з питань земельних та водних відносин райдержадміністрації (а.с. 27) питання поновлення договору оренди земельної ділянки №65 було розглянуто та прийнято рішення поновити вказаний договір на той самий строк із встановленням орендної плати в сумі: за земельну ділянку водного фонду (площа 40,1 га) -411 грн. за 1 га, за водний об'єкт (площа 35,476 га)-285 грн. за 1 га.

Отже орендар мав намір скористатися правом поновлення договору оренди з підстав які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», для чого мав усі наявні умови: продовжував користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконував свої обов'язки за договором, було відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди.

Факт належного виконання своїх обов'язків підтверджується довідкою Бердичівського міжрайонного управління водного господарства від 29.05.2014 про те, що заборгованість по сплаті ОСОБА_2 орендної плати водних об'єктів, розташованих на землях Мирославської сільської ради відсутня (а.с223). Крім того відповідачем надано копії квитанцій на оплату орендних та інших платежів та податків (а.с.173-222).

Відповідно до п. 4 договору № 65 оренди земельних ділянок водного фонду від 02.06.2003 року сторони домовилися, що зміна умов договору можлива за взаємною згодою сторін.

Орендодавець при поновленні договору оренди скористався правом на зміну умов договору та поновив з орендарем договір на новий термін (10 років).

Тобто сторони договору скористалися своїм правом щодо поновлення дії договору № 65 укладеного 02.06.2003 року.

Укладенням угоди про поновлення дії існуючого договору не здійснювалися правовідносини щодо передачі чи надання земельної ділянки, а продовжилися правовідносини щодо оренди землі шляхом поновлення дії договору в порядку ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», а тому в даному випадку відсутнє порушення норм права.

Щодо твердження позивача про те, що перехід повноважень від райдержадміністрацій до обласних державних адміністрації надавати земельні ділянки у користування для рибогосподарських потреб, слід зазначити наступне.

У відповідності до ч. ст. 32 Закону України "Про оренду землі" перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Земельна ділянка надавалася у 2003 році і до цього часу вона перебуває в користуванні орендаря, а тому після укладання договору оренди між сторонами існують орендні правовідносини, що регулюються Закон України «Про оренду землі», а уклавши угоду від 05.09.2013 року сторони скористались правом поновлення договору оренди укладеного в 2003 році.

Сторонами вказаного договору є Бердичівська районна державна адміністрація та Приватний підприємець ОСОБА_2.

Тобто договором визначене конкретне коло осіб, як уповноважених, так і зобов'язаних, які одночасно мають права і обов'язки один до одного.

Посилання позивача на те, що порядок надання водних об'єктів на час укладення спірної угоді визначався Законом України „Про аквакультуру" від 18.09.2012 є неправомірним, оскільки орендні правовідносини діяли між сторонами з 02.06.2003 , не припиняли своєї дії, земельна ділянка (водний об'єкт) був наданий у 2003 році, а тому на вказані правовідносини не може розповсюджуватися норми права щодо первісного надання об'єкту, що прийняті після виникнення цих правовідносин.

Згідно статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

В Рішенні Конституційного Суду України 9 лютого 1999 року N 1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України зазначено, що надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Стосовно твердження прокурора, що договором оренди визначено річний розмір орендної плати за земельну ділянку водного фонду набагато менший, ніж передбачено діючим законодавством і тим самим нанесено державі збитки, слід вказати наступне.

Як вбачається з пояснень департаменту екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації (а.с. 121-125) наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 22.08.2013 року №508, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.09.2013 року за №1573/24105 затверджено Порядок нормативної грошової оцінки земель несільськогосподарського призначення (крім земель населених пунктів), яким передбачено розроблення нормативної грошової оцінки земельних ділянок водного фонду з врахуванням коефіцієнту екологічного значення водного об'єкту, з огляду на що наведений позивачем розрахунок збитків не може братися до уваги.

Пунктом 2.11 Порядку коефіцієнт, який враховує значення водного об'єкта, визначається згідно з додатком 17 цього Порядку за даними Міністерства екології та природних ресурсів України. Міністерство екології та природних ресурсів України станом на день подання даних пояснень не визначено коефіцієнту щодо жодного з об'єктів Житомирської області (лист від 18.05.2015р, а.с.126). Тому розмір збитків не може бути визначений.

До вищезазначеного слід добавити, що відповідно до ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Зі змісту ст. 13 ЦК України слідує, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошує, що "кожний має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом".

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в її сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, повно та всебічно дослідивши докази та обставини справи, господарський суд вважає, що позовні вимоги не відповідають нормам закону, передбаченим засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

З урахування характеру та конкретних обставин по справі, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості ,

Керуючись ст.ст. 33,43,44,49,82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 28.07.2015

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2 - відповідачу-1 (рек. з повід.);

3 - прокурору (направити згідно заяви)