КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2015 р. Справа№ 910/9813/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Тищенко О.В.

за участю представників:

від прокуратури: Винник О.О. - прокурор

від позивача: Телицька В.А. - представник

від відповідача: Лось С.І. - представник;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Союз» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2015 року у справі № 910/9813/15 (Суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом Заступника прокурора Голосіївського району м.Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Союз»

про повернення земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.06.2015 року у справі № 910/9813/15 позовні вимоги заступника прокурора Голосіївського району м.Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради задоволено в повному обсязі.

Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Альянс Союз» повернути територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради земельну ділянку площею 9610 кв.м. нормативно-грошовою оцінкою 17 567 703,06 грн., яка знаходиться за адресою: вул. Промислова, 7 у Голосіївському районі м. Києва та вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Альянс Союз» звернулось до Київського апеляційного Господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2015 року у справі № 910/9813/15 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Заступника прокурора Голосіївського району м.Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.07.2015 апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 29.07.2015.

27.07.2015 від представника відповідача надійшли письмові пояснення по справі, в яких відповідачем зазначено, що право користування спірною земельною ділянкою перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнігран», оскільки зазначене підприємство придбало у відповідача нерухоме майно, яке розміщене на спірній земельній ділянці, а отже підстави для витребування у відповідача земельної ділянки відсутні, оскільки відповідач не є користувачем зазначеної земельної ділянки.

28.07.2015 відповідачем через відділ діловодства Київського апеляційного господарського суду надано письмові пояснення по справі.

Представники прокуратури та позивача письмових відзивів на апеляційну скаргу не надали, однак у судовому засіданні проти її доводів заперечували, вважаючи її безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, а рішення суду є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає залишенню без змін.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та письмових пояснень, заслухавши пояснення представників сторін та прокуратури, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Позов заявлено Заступником прокурора Голосіївського району м.Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про прокуратуру» на прокуратуру України, в редакції, що діяла на момент подачі позовної заяви, покладено функції представництва інтересів держави в суді.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про прокуратуру» органи прокуратури України вживають заходів до усунення порушень закону, від кого б вони не виходили, поновлення порушених прав і притягнення у встановленому законом порядку до відповідальності осіб, які допустили ці порушення.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що при здійсненні прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів прокурор має право звертатись до суду з заявами про захист прав і законних інтересів громадян, держави, а також підприємств та інших юридичних осіб.

Статтею 121 Конституції України на органи прокуратури України покладено функції представництва інтересів громадян та держави в судах.

Відповідно до ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва у суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний чи матеріальний стан, похилий вік або з інших поважних причин самостійно захистити свої порушені чи оспорюванні права або реалізувати процесуальні повноваження, а інтересів держави - наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою. Прокурор самостійно визначає підстави для представництва у судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь-якій стадії судочинства в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що Заступник прокурора Голосіївського району міста Києва мав право на звернення до суду в інтересах держави з позовом про зобов'язання повернути земельну ділянку.

10.11.2004 між Київською міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Альянс Союз» (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі № 1096 (надалі - Договір).

Положеннями п. 1.1 Договору сторони погодили, що орендодавець на підставі п. 41 рішення Київської міської ради від 27.05.2004 р. за №281/1491, за актом приймання-передачі передає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку (далі - об'єкт оренди або земельна ділянка), визначену цим договором.

У відповідності до п. 2.1 Договору об'єктом оренди є земельна ділянка з наступними характеристиками: місце розташування - вул. Промислова, 7 у Голосіївському районі м. Києва; розмір - 9610 кв.м.; цільове призначення - для будівництва, експлуатації та обслуговування виробничої бази; кадастровий номер - :90:116:0002.

На виконання умов договору 12.11.2004 сторонами підписано акт приймання-передачі земельної ділянки, на підставі якого орендодавець передав, а орендар прийняв у своє володіння і користування земельну ділянку: місце розташування - вул. Промислова, 7 у Голосіївському районі м. Києва; розмір - 9610 кв.м.; цільове призначення - для будівництва, експлуатації та обслуговування виробничої бази; кадастровий номер - :90:116:0002.

Договір укладено на 10 (десять) років (п. 3.1. Договору).

Відповідно до п. 11.3. Договору договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Після закінчення строку, на який було укладено цей договір, орендар за умови належного виконання своїх обов'язків має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 3 місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п. 11.7. Договору).

Згідно з п. 11.8. Договору у разі припинення або розірвання договору орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених цим договором. У разі невиконання орендарем обов'язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов'язаний відшкодувати орендодавцеві завдані збитки.

Позов мотивовано тим, що Договір оренди припинив свою дію у зв'язку із закінченням строку на який його було укладено. Орендар в порядку п. 11.7. договору не звертався до орендаря щодо поновлення договору. Крім цього, актом обстеження земельної ділянки від 23.03.2015 № 321/01 Департаментом земельних ресурсів встановлено, що земельна ділянка фактично не використовується. У зв'язку з чим прокуратура просить суд зобов'язати відповідача повернути земельну ділянку позивачу.

Оскільки Договір за своєю правовою природою є договором оренди земельної ділянки, спірні правовідносини регулюються положеннями Глави 58 Цивільного кодексу України, Глави 30 Господарського кодексу України та Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Згідно з ст. 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У відповідності до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Строк дії Договору визначений пунктом 3.1 та становить 10 років.

З умов Договору вбачається, що останнім днем строку його дії є 10.11.2014.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі» після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.

Законодавством України, чинним на час закінчення строку дії договору, не передбачено автоматичного поновлення договору оренди землі, а лише визначено, що в цьому разі орендар має право на його поновлення.

Матеріали справи не містять доказів, а відповідачем не доведено факту прийняття Київською міською радою рішення про поновлення дії Договору

За таких обставин, Договір є припиненим на підставі ст. 31 Закону України «Про оренду землі» у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Згідно з п. 11.8. Договору у разі припинення або розірвання цього договору орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених цим договором. У разі невиконання орендарем обов'язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов'язаний відшкодувати орендодавцеві завдані збитки.

Відповідач належних та допустимих доказів повернення орендованої за договором земельної ділянки суду не надав.

За таких обставин, позовні вимоги прокурора про повернення орендованої за Договором земельної ділянки є законними, обґрунтованими та такими, що правомірно задоволені судом першої інстанції.

Щодо посилань апелянта на те, що права орендаря перейшли до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнігран», колегія суддів зазначає, що умовами укладеного між сторонами Договору не передбачено право відповідача розпоряджатись спірною земельною ділянкою, а відповідно право на передачу зазначеної земельної ділянки іншій особі наявне виключно у власника.

Відповідно до абз. 3 п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Необґрунтованим є посилання апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело до позбавлення відповідача можливості надати обґрунтовані заперечення щодо вимог позовної заяви, оскільки процесуальні документи, а саме: ухвала про порушення провадження у справі від 20.04.2015 (надіслана за місяць до дати, на яку було призначено розгляд справи) та ухвала про відкладення розгляду справи від 20.05.2015 (надіслана за дев'ять днів до дати, на яку було призначено розгляд справи) були надіслані на адресу відповідача у строки достатні для своєчасного отримання інформації щодо розгляду спору.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймається колегією суддів до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції по даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається, апеляційна скарга відповідача є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Союз» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2015 року по справі № 910/9813/15 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/9813/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді І.А. Іоннікова

О.В. Тищенко