ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================РІШЕННЯ
31 липня 2015 року Справа № 915/927/15
Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,
за участю представника позивача - Молчанова А.О. дов. № 28/А від 29.01.2015
представник 1-го відповідача в судове засідання не з'явився,
представник 2-го відповідача в судове засідання не з'явився,
представник 3-го відповідача в судове засідання не з'явися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу,
про: - визнання недійсним з моменту укладання Договору поруки від 23 липня 2014 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Євгройл" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Зерноприймальний комплекс "Інтерагротранс";
- визнання недійсною з моменту укладання додаткової угоди № 1 від 04 березня 2015 року до Договору поруки від 23 липня 2014 року, укладеної між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Євгройл" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Зерноприймальний комплекс "Інтерагротранс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Євгройл".
Товариство з обмеженою відповідальністю "АДМ Трейдінг Україна" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою в якій просить суд:
- визнати недійсним з моменту укладання Договір поруки від 23 липня 2014 року,укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Євгройл" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Зерноприймальний комплекс "Інтерагротранс";
- визнати недійсною з моменту укладання додаткову угоду № 1 від 04 березня 2015 року до Договору поруки від 23 липня 2014 року, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Євгройл", Товариством з обмеженою відповідальністю "Зерноприймальний комплекс "Інтерагротранс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Євгройл".
Позивач вважає, що Договір та Додаткова угода укладені з порушенням вимог Закону є фіктивними та порушують права та охоронювані законом інтереси позивача, через що підлягають визнанню недійсними виходячи з того що відповідачі не мали на меті а ні відновлення порушеного права кредитора ТОВ «АПК «Євгройл», а ні подальшого повернення його до первісного майнового стану через пред'явлення вимоги до боржника - позивача у справі. Вказує, що оспорюваний Договір та Додаткова угода замість настання реальних наслідків за ними, спрямовані виключно на створення умов для протиправного подвійного стягнення однієї й тієї ж суми з позивача за рахунок її попереднього обігу між пов'язаними особами. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ст. 234 ЦК України.
У наданому до суду відзиві 1-й відповідач проти позовних вимог заперечує та просить суд у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що 23.07.2014 між ТОВ «АПК «Євгройл» та ТОВ «Зерноприймальний комплекс «Інтерагротранс» було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель поручився перед кредитором за наслідки невиконання/е неналежного виконання ТОВ «АДМ Трейдінг Україна» перед ТОВ «АПК «Євгройл» за договором поставки № 500/2-010828 від 10.07.2013. Згідно рішення загальних зборів учасників від 02.03.2015 ТОВ «АПК «Євгройл» прийняло рішення про реорганізацію товариства шляхом виділу з ТОВ «АПК «Євгройл» нового підприємства та створення ТОВ «Євгройл». У зв'язку з переданням відповідачем -1 (Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Євгройл") відповідачу -3 (Товариство з обмеженою відповідальністю "Євгройл") за розподільчим балансом дебіторської заборгованості ТОВ «АДМ Трейдінг Україна» на суму 12 000 000 грн., що виникла за договором поставки № 500/2-010828 від 10.07.2013, право вимоги по поверненню заборгованості з ТОВ «АДМ Трейдінг Україна», перейшло до ТОВ «Євгройл», тому кредитором у зобов'язаннях з ТОВ «АДМ Трейдінг Україна» у рамках Договору поруки став - відповідач -1. У зв'язку з цим в договір поруки були внесені зміни пов'язані зі зміною кредитора та укладено додаткову угоду № 1 до Договору поруки від 23.07.2014. 1-й відповідач вказує, що умови договору поруки, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Євгройл" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Зерноприймальний комплекс "Інтерагротранс" щодо визначення часткової солідарної відповідальності (500000,00 грн.) Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерноприймальний комплекс "Інтерагротранс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "АДМ Трейдінг Україна" у повному обсязі за виконання позивачем своїх обов'язків за договором поставки повністю відповідає нормам законодавства. Відповідач - 1 вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки зміст договору поруки від 23.07.2014 та додаткової угоди № 1 до Договору поруки не суперечить Цивільному кодексу України ,іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства. Відповідач - 1 та відповідач - 2 уклали договір в письмовій формі, підписали повноваженими представниками сторін, договір направлений на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а саме сплату боргу за боржника, яка не перевищує 500000,00 грн. (а.с. 47-49).
2-й відповідач у наданому відзиві на позовну заяву проти позовних вимог заперечує та просить суд у задоволенні позову відмовити. Вказує, що з метою забезпечення зобов'язань постачальника за Договором поставки 23.07.2014 між ТОВ «АПК «Євгройл» та ТОВ «Зерноприймальний комплекс «Інтерагротранс» було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель поручився перед кредитором за наслідки невиконання/неналежного виконання ТОВ «АДМ Трейдінг Україна» перед ТОВ «АПК «Євгройл» за договором поставки № 500/2-010828 від 10.07.2013 в межах суми 500000,00. Загальні збори учасників ТОВ «АПК «Євгройл» від 02.03.2015 прийняли рішення про реорганізацію товариства шляхом виділу з ТОВ «АПК «Євгройл» нового підприємства та створення ТОВ «Євгройл». У зв'язку з переданням відповідачем -1 (Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Євгройл") відповідачу - 3 (Товариство з обмеженою відповідальністю "Євгройл") за розподільчим балансом дебіторської заборгованості ТОВ «АДМ Трейдінг Україна» на суму 12 000 000 грн., що виникла за договором поставки № 500/2-010828 від 10.07.2013, право вимоги по поверненню заборгованості з ТОВ «АДМ Трейдінг Україна», перейшло до ТОВ «Євгройл», тому кредитором у зобов'язаннях з ТОВ «АДМ Трейдінг Україна» у рамках Договору поруки став - відповідач -1. У зв'язку з цим в договір поруки були внесені зміни пов'язані зі зміною кредитора та укладено додаткову угоду № 1 до Договору поруки від 23.07.2014. Відповідач -2 зазначає, що умови договору поруки, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Євгройл" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Зерноприймальний комплекс "Інтерагротранс" щодо визначення часткової солідарної відповідальності (500000,00 грн.) Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерноприймальний комплекс "Інтерагротранс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "АДМ Трейдінг Україна" у повному обсязі за виконання позивачем своїх обов'язків за договором поставки повністю відповідає нормам законодавства. Твердження позивача про те, що умовами Договору поруки передбачене подвійне стягнення з позивача - 500000,00 грн. не відповідає вимогам діючого законодавства щодо змісту солідарної відповідальності.
3-й відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не надав.
Позивач в письмових поясненнях від 23.07.2015 та від 29.07.2015 проти тверджень відповідачів заперечує, вказує що при отриманні кредитором (ТОВ АПК «Євгройл») забезпечення на рахунок виконання основного зобов'язання від поручителя (ТОВ «ЗПК «Інтерагротранс») не відбудеться реальної зміни структури активів та відновлення прав кредитора, так як кінцевими вигодонабувачами є одні й ті ж особи, між якими і відбуватиметься обіг стягнутих з позивача грошових коштів. Зазначає, що Договором створені умови для того, щоб позивач двічі сплатив пов'язаним особам одну й ту ж суму ніби існуючого грошового зобов'язання - 500 000,00 грн. Дійсною реальною метою укладання Договору є не відновлення порушеного права ТОВ «Євгройл» через порушення ТОВ «АДМ Трейдінг Україна» зобов'язання, а навпаки протиправне збагачення кінцевих вигодонабувачів кредитора - ТОВ «Євгройл» та поручителя - ТОВ «ЗПК «Інтерагротранс».
При прийнятті рішення судом взято до уваги наступне.
10.07.2013 між ТОВ «АЛЬФРЕД С. ТОПФЕР ІНТЕРНЕШЕНАЛ (Україна), яке змінило назву на ТОВ «АДМ Трейдінг Україна» (постачальник) та ТОВ «АПК «Євгройл» (покупець) було укладено договір поставки № 500/2-010828, у відповідності до умов якого постачальник приймає на себе зобов'язання закуповувати та постачати узгоджені партії товару (сільськогосподарської продукції), а покупець прийняти та оплатити такі партії товару на обумовлених сторонами умовах.
23.07.2014 між ТОВ «АПК «Євгройл» (кредитор) та ТОВ «Зерноприймальний комплекс «Інтерагротранс» (поручитель) було укладено договір поруки (далі - Договір), за умовами якого поручитель поручився перед кредитором за наслідки неналежного виконання/невиконання будь - яких обов'язків ТОВ «АДМ Трейдінг Україна» (яке раніше мало назву Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЬФРЕД С. ТОПФЕР ІНТЕРНЕШЕНАЛ (Україна)) за договором, передбаченим ст. 2 цього Договору в межах суми 500 000,00 грн. (п.1.1 Договору).
У відповідності до п. 1.2 Договору, у разі порушення боржником умов основного договору в тому числі виконання/невиконання Договору або невиконання боржником вимог кредитора у встановлений термін боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.
Згідно п. 2.1 Договору, під основним договором в цьому договорі розуміють договір поставки № 500/2-010828 від 10.07.2013 (з усіма додатками та додатковими угодами підписаними на момент підписання цього договору або які можуть бути підписані в майбутньому) укладений між кредитором (в основному договорі іменується «покупець») та боржником (в основному договорі іменується «постачальник»).
Пунктом 3.1 Договору встановлено, що у випадку виконання боржником зобов'язань по поставці оплаченого товару, або невиконання будь-яких інших зобов'язань, що можуть виникнути у зв'язку із виконанням/невиконанням основного договору, прострочення виконання вимог кредитора з боку боржника, кредитор має право пред'явити поручителю вимогу про оплату в межах суми, наведеної в п. 1.1 Договору. Поручитель повинен виконати вимогу кредитора про сплату коштів протягом 3-х днів з моменту пред'явлення вимоги, шляхом перерахування коштів на рахунок, наведений в цьому договорі або в вимозі кредитора. У випадку виконання поручителем обов'язків боржника перед кредитором, до поручителя переходять усі права кредитора за основним договором в сумі виконаних зобов'язань (п. 3.2, 3.3 Договору).
Відповідно до п. 4.1 Договору, цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін. Цей договір діє до моменту повного виконання боржником та поручителем зобов'язань перед кредитором по оплаті невиконаних зобов'язань в сумі в розмірі до 500 000,00 грн. у випадках передбачених цим договором (п.4.2 Договору).
Згідно п. 5.4 Договору, додаткові угоди та додатки до цього Договору є його невід'ємними частинами і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані сторонами, скріплені їх печатками.
04.03.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Євгройл" (кредитор), Товариством з обмеженою відповідальністю "Євгройл" (новий кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Зерноприймальний комплекс "Інтерагротранс" (поручитель) було укладено Додаткову угоду до Договору поруки від 23.07.2014.
Пунктом 1 Додаткової угоди визначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Євгройл" створене шляхом виділу з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Євгройл" є правонаступником майна, прав та обов'язків Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Євгройл" в частині розподільчого балансу отримало право вимоги від ТОВ «АДМ Трейдінг України» дебіторської заборгованості в сумі 12 000 000,00 грн. договором поставки № 500/2-010828 від 10.07.2013.
Відповідно до п. 2 Додаткової угоди, сторони погодилися замінити одну із сторін Договору поруки, а саме передати новому кредитору (ТОВ «Євгройл») усі права та обов'язку кредитора (ТОВ «АПК «Євгройл») за Договором поруки. Після підписання сторонами цієї угоди Новий кредитор стає стороною Договору поруки замість кредитора і є повним правонаступником кредитора відносно його прав та обов'язків за Договором поруки (п.3 Додаткової угоди).
Предметом спору, що виник між сторонами, є вимога позивача про визнання недійсним (фіктивним) з моменту укладення Договору поруки від 23.07.2014 та Додаткової угоди № 1 від 04.03.2015.
Визнання договору недійсним є одним із способів захисту, який застосовується судом у випадку та порядку, визначеному цивільним законодавством.
Згідно ч. 1, 2 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно до частини 1 статті 510 Цивільного кодексу України, сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.
Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).
Поняття Договору поруки визначено ст. 553 ЦК України, відповідно до якої за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
Відповідно ч. 1 ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Частиною другою статті 207 Цивільного кодексу України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.
Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).
У відповідності до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема заставою, порукою.
Згідно ст. 234 Цивільного кодексу України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.
Пунктом 3.11. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29.05.2013 р. № 11, фіктивний правочин (стаття 234 ЦК України) є недійсним незалежно від мети його укладення, оскільки сторони не мають на увазі настання правових наслідків, що породжуються відповідним правочином. Таким може бути визнаний будь-який правочин, в тому числі нотаріально посвідчений. Якщо сторонами не вчинено ніяких дій на виконання фіктивного правочину, господарський суд приймає рішення лише про визнання фіктивного правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі коли на виконання правочину було передано якесь майно, такий правочин не може розцінюватися як фіктивний. Саме лише невчинення сторонами тих чи інших дій на виконання правочину не означає його фіктивності. Визнання фіктивного правочину недійсним потребує встановлення господарським судом умислу його сторін.
Отже, з викладеного вбачається, що фіктивний правочин завжди укладається умисно і сторони знають заздалегідь, що він не буде виконаний. При цьому, зважаючи на правову природу Договору як двостороннього правочину, ознака фіктивності повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо хоча б одна з них намагалася досягти правового результату, то даний правочин не може визнаватися фіктивним.
Матеріалами справи підтверджено що оспорюваний Договір поруки та Додаткова угода укладені відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України підписані повноваженими представниками сторін, сторонами були погоджені всі істотні умови оспорюваного Договору поруки та Додаткової угоди.
Посилання позивача на те, що Договір поруки не був спрямований на реальне настання правових наслідків, спростовується діями Товариства з обмеженою відповідальністю «Євгройл» (новий кредитор), який подав позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «АДМ Трейдінг Україна» та Товариства з обмеженою відповідністю «Зерноприймальний комплекс «Інтерагротранс» про солідарне стягнення 500000,00 грн. (а.с. 31-35), тобто ТОВ «Євгройл» намагався досягти правового результату.
За приписами статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.
Позивачем не доведено порушення його прав оспорюваним Договором та Додатковою угодою, оскільки саме тільки укладення Договору поруки від 23.07.2014 та Додаткової угоди № 1 від 04.03.2015 не може порушувати ніяких прав позивача, доказів щодо протиправного подвійного стягнення однієї й тієї ж суми - 500000,00 грн. з позивача, позивачем не зазначено та до суду не надано.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що Договір поруки від 23.07.2014 та Додаткова угода № 1 від 04.03.2015 відповідають нормам чинного законодавства, укладені з дотримання положень ст.203 ЦК України, направлені на настання реальних наслідків, у зв'язку з чим відсутні підстави для визнання їх недійсними.
Частиною 5 ст. 49 ГПК України визначено, що - суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 33, 44, 49, 82, 82-1, 84, 85 ГПК України, господарський суд, -
1. У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Повний текст рішення складено 31.07.2015
Суддя Н.О. Семенчук