ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28.07.15р. Справа № 904/5022/15

За позовом прокурора Центрально-міського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Криворізької міської ради Дніпропетровської області в особі комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", м. Кривий Ріг

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Кривий Ріг

про стягнення 2 202,24 грн. заборгованості за теплову енергію, 1 582,54 грн. інфляційних втрат та 142,74 грн. 3% річних

Суддя Бондарєв Е.М.

Представники:

Від позивача: Касьян І.В., довіреність № 5 від 30.12.2014 року, представник

Від відповідача: не з'явився

В засіданні брали участь: Тихонська Т.Ф., посвідчення №007575 від 04.10.2012 року, старший прокурор відділу

СУТЬ СПОРУ:

Прокурор Центрально-міського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся до господарського суду в інтересах держави в особі Криворізької міської ради Дніпропетровської області в особі комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1:

- 2 202,24 грн. заборгованості за теплову енергію поставлену за період з 10.10.2012 року по 30.06.2013 року;

- 1 582,54 грн. інфляційних втрат за загальний період з січня 2013 року по квітень 2015 року;

- 142,74 грн. 3% річних за загальний період 20.12.2012 року по 20.05.2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором №6536 від 25.08.2011 року на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари в частині своєчасної оплати за поставлену теплову енергії за період з 10.10.2012 року по 30.06.2013 року.

Представник відповідача в призначене судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, оскільки ухвали суду були направлені на адресу відповідача, яка вказана у наявному в матеріалах справи Спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (а.с.35-37 том1), з зазначеної адреси до суду повернувся поштовий конверт з відміткою поштової установи "за закінченням терміну зберігання" (а.с.41, 42 том 1).

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2 постанови).

Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні та вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача, оскільки останній повідомлений про час та місце судового засідання належним чином, а матеріали справи містять достатньо документів необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

Відзиву на позов до суду не надано, тому справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

28.07.2015 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача та страшного прокурора відділу, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з пунктом 2 статті 121 Конституції України на органи прокуратури покладено обов'язок представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

У відповідності до статті 36-1 Закону України "Про прокуратуру", підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. У вказаній статті також передбачено, що однією із форм представництва прокурором є звернення до суду з позовами (заявами, поданнями).

Відповідно до пунктів 3, 4, 5 рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів, в їх основі завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (зокрема, економічних, соціальних) дій, програм, спрямованих на гарантування її економічної безпеки, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо; інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатись зовсім з інтересами господарських товариств з частковою державної власності у статутному фонді; із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах; зазначає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави.

Держава зацікавлена в належній поведінці суб'єктів цивільних правовідносин, які вона закріпила в законах та інших нормативно-правових актах. Оскільки комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" створене відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування", власником майна якого є територіальна громада міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради, невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором завдає істотної шкоди інтересам держави, а саме: в особі органу місцевого самоврядування - Криворізької міської ради.

25.08.2011 року між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (далі - споживач) та комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" (далі - постачальником) укладено договір № 6536 (далі - договір) на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари відповідно до п. 1.1 якого постачальник відпускає споживачу теплову енергію у гарячій воді на потреби опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та у вигляді пари на технологічні потреби, а споживач оплачує отриману теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) у строки, передбачені даним договором.

Постачальник відпускає споживачу теплову енергію на об'єкти, вказані в таблиці № 2 згідно з встановленим планом тепло споживання з 01 жовтня 2008 року по 01 жовтня 2012 року (таблиці № 1, № 2, акт межі розподілу як невід'ємні частини договору). Оплата здійснюється з моменту зазначення періоду дії договору (п. 1.3 договору).

Відповідно до п.2.1 договору облік споживання теплової енергії здійснюється згідно приладів обліку або розрахунковим способом.

Оплата за відпущену теплову енергію здійснюється споживачем щомісяця, самостійно, у грошовій формі, й іншими формами розрахунку за погодженням сторін до 20-го числа місяця наступного за розрахунковим (п.3.1 договору).

Даний договір діє з 01.10.2008 року до 01.10.2012 року і вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну не надійде заява однієї із сторін про відмову від даного договору або його перегляду (п. 6.1 договору).

На виконання умов договору постачальник протягом періоду з 10.10.2012 року до 30.06.2013 року надав споживачу послуги з теплопостачання на загальну суму 3 109,63 грн.

Постачальником виставлено споживачу рахунки-фактури:

- №6536 від 30.11.2012 року на суму 457,98 грн.;

- №6536 від 31.12.2012 року на суму 400,74 грн.;

- №6536 від 31.01.2013 року на суму 648,79 грн.;

- №6536 від 28.02.2013 року на суму 601,09 грн.;

- №6536 від 31.03.2013 року на суму 515,22 грн.;

- №6536 від 30.04.2013 року на суму 410,28 грн.;

- №6536 від 31.05.2013 року на суму 37,91 грн.;

- №6536 від 30.06.2013 року на суму 37,62 грн.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Згідно п. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 275 Господарського кодексу України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі -енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Пунктом 2 ст. 714 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідач зобов'язання по оплаті виконав частково у сумі 907,39 грн.

Сума основного боргу станом на час розгляду справи за договором становить 2 202,24 грн.

На момент розгляду справи доказів погашення заборгованості у розмірі 2 202,24 грн. перед позивачем відповідачем не надано.

При викладених обставинах вимоги позивача щодо стягнення суми основного боргу слід визнати обґрунтованими і такими що підлягають задоволенню.

Відповідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 142,74 грн. за загальний період з 20.12.2012 року до 20.05.2015 року, інфляційних втрат в сумі 1 582,54 грн. за період січень 2013 року - квітень 2015 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі у сумі 3 927,52 грн., з яких 2 202,24 грн. заборгованості за теплову енергію, 142,74 грн. 3% річних та 1 582,54 грн. інфляційних втрат.

Згідно із статтею 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі розподіляються пропорційно задоволеним вимогам.

Судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача в доход державного бюджету.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями ст.ст. 1, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, 9, ідентифікаційний код 03342184) 2 202,24 грн. заборгованість за теплову енергію, 142,74 грн. 3% річних та 1 582,54 грн. інфляційних втрат.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в доход Державного бюджету України в особі Управління Державної Казначейської Служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області (49027, м.Дніпропетровськ, пл. Шевченка, 7, ідентифікаційний код 37989269, р/р 3005 в ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області (Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, код банку за ), МФО 805012, КБКД 22030001, код ЄДРПОУ господарського суду Дніпропетровської області 03499891, КБКД 22030001) судовий збір в розмірі 1 827,00 грн.

Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.08.2015 року.

Суддя Е.М. Бондарєв