ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року Справа № 921/479/14-г/1
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Остапенка М.І.,
суддів :Гончарука П.А., Стратієнко Л.В.
розглянувши касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 23.02.2015 року
у справі за позовомПриватного підприємця ОСОБА_4
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_5
простягнення коштів

В С Т А Н О В И В:

у травні 2014 року ПП ОСОБА_4 звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з ФОП ОСОБА_5 49 300,30 грн. заборгованості за поставлений товар та 7 395 грн. штрафу.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 09.07.2014 року позов задоволено. Стягнуто з ФОП ОСОБА_5 на користь ПП ОСОБА_4 49 300,30 грн. заборгованості, 7 395 грн. штрафу та 1 827 грн. судових витрат.

За наслідками перегляду справи в апеляційному порядку, постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23.02.2015 року рішення суду першої інстанції скасовано. Прийнято нове рішення, яким в задоволені позову відмовлено.

Постанову апеляційного господарського суду оскаржено в касаційному порядку й ухвалою Вищого господарського суду України від 08.07.2015 року порушено касаційне провадження у справі за скаргою позивача, у якій він посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права і просить постанову скасувати скасувати, а справу направити до того ж суду на новий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а судові рішення скасуванню з огляду на наступне.

Скасовуючи рішення господарського суду першої інстанції про задоволенню позову та постановляючи нове рішення про відмову у позові апеляційний господарський суд виходив з того, що місцевий господарський суд неповно з`ясував обставини справи, помилково задовольнив позов, а оцінити належність та допустимість наданих позивачем доказів апеляційний суд можливості не мав.

Проте визнати, що наведені апеляційним господарським судом мотиви зроблено з дотриманням норм ГПК України та могли бути підставою для постановлення нового судового рішення про відмову у позові не можна.

Згідно ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційним господарським судом за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, не зв`язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Тоб то, за цією нормою апеляційний господарський суд повторно розглядає справу дотримуючись загальних правил розгляду спору, з урахуванням особливостей, передбачених главою ХІІ ГПК України.

Зазначене зобов`язує апеляційний господарський суд самостійно перевірити і надати оцінку наявним у справі доказам та на підставі встановленого зробити відповідні правові висновки.

Але всупереч цьому, апеляційний господарський суд жодних доводів на спростування наведеного місцевим господарським судом обґрунтування задоволення позову не навів, обмежившись посиланням на неповноту попереднього судового слідства, власних висновків не зробив, а тому постанова апеляційного господарського суду не відповідає вимогам ст. 105 ГПК України і підлягає скасуванню.

В той же час не може залишатись в силі і рішення місцевого господарського суду, оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідач оспорює підписання та отримання матеріальних цінностей, зазначених у товарно-транспортних накладних № 56 від 13.03.2013 року та № 138 від 18.08.2013 року.

Ці доводи відповідача не могли бути залишені поза увагою суду, потребують перевірки та належної правової оцінки.

З огляду на наведене, визнати, що у постановлених у справі судових рішеннях повно відображені всі обставини справи, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановленні обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні не можна, а тому рішення місцевого господарського суду та апеляційного господарського підлягають скасуванню, з направленням матеріалів справи на новий судовий розгляд, під час якого суду необхідно врахувати наведене, повно та всебічно з'ясувати дійсні обставини справи, дати їм належну правову оцінку і у залежності від встановленого постановити законне і обґрунтоване рішення.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Рішення господарського суду Тернопільської області від 09.07.2014 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 23.02.2015 року скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд у іншому складі суддів.

Головуючий М.І. Остапенко

Судді П.А. Гончарук

Л.В. Стратієнко