ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2015 р. Справа № 917/398/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В. , суддя Білецька А.М.

при секретарі Кохан Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - Калінін М.В., за довіреністю № 01/44-744 Д від 25.12.2014

відповідача - Гуйван Д.П., за довіреністю № 10-74/2111 від 23.02.2015

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Державного підприємства "Енергоринок", м. Київ (вх. №3163 П/3) на рішення господарського суду Полтавської області від 07.05.15 у справі № 917/398/15

за позовом Державного підприємства "Енергоринок", м. Київ

до ПАТ "Полтаваобленерго", м. Полтава

про стягнення 2 718 299,16 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Державне підприємство "Енергоринок", звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення з відповідача, Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", 2 718 299,16 грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного 26.09.2007 р. між сторонами договору № 4265/02, з яких : 2 607 224,30 грн. основний борг за грудень 2014 року з урахуванням часткової оплати, 24 000,72 грн. пені за період з 20.01.2015 р. по 01.02.2015 р., 80 823,95 грн. інфляційних втрат за січень 2015 року, 3 642,97 грн. 3% річних за період з 15.01.2015 р. по 01.02.2015 р. та 2 607,22 грн. штрафу.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 07.05.2015 у справі № 917/398/15 (суддя О.В.Ківшик) припинено провадження у справі в частині позовних вимог Державного підприємства "Енергоринок" про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" 2 607 224,30 грн. основного боргу. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" на користь Державного підприємства "Енергоринок" 51 647,68 рн. витрат по сплаті судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Позивач звернувся до господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Полтавської області від 07.05.2015 у справі № 917/398/15, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення пені, штрафу, 3% річних та інфляційних нарахувань та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" 24 000,72 грн. пені, 80 823,95 грн. інфляційних втрат, 3 642,97 грн. 3% річних та 2 607,22 грн. штрафу. Витрати по сплаті судового за подання апеляційної скарги позивач просить покласти на відповідача.

В обґрунтування викладених вимог позивач зазначає про те, що суд першої інстанції всупереч вимогам ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 ГК України, ст. 611, ч. 2 ст. 625 ЦК України та умовам п. 7.3.2 договору, та з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 «Про затвердження Порядку перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій», спільний наказ Мінпаливенерго України, НАК «Нафтобаз України», держказначейства України від 03.02.2009 № 55/57/43, не правомірно відмовив в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача нарахованих сум 3% річних, інфляційних нарахувань, пені та штрафу. При цьому позивач стверджує, що спільні протокольні рішення залишились відповідачем невиконаними, грошові кошти з бюджету на них не виділялись, що підтверджується листом Державного казначейства України від 31.12.2014 № 11-08/2433-29640. Позивач звертає увагу на порядок розрахунків за куповану електроенергію на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 20, посилаючись на те, що норми вказаної постанови та умови укладених між сторонами спільних протокольних рішень не містять положень про заборону сторін вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій, спрямованих на поточну оплату вартості купованої електроенергії, а також позивач вважає, що строк остаточного розрахунку за куповану електроенергію не змінюється. В зв'язку з викладеним, позивач вважає неправомірним посилання суду першої інстанції на висновки, викладені Верховним Судом України в постанові від 25.03.2015 у справі № 3-23гс15.

У відзиві на скаргу відповідач зазначає, що, на його думку рішення суду прийняте при належному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, просить залишити його без змін, а скаргу - без задоволення. Відповідач, посилаючись на умови п. 7.3.2 договору, вказує на те, що на момент нарахування позивачем відповідачу штрафних санкцій у відповідача існувала заборгованість Державного бюджету по неоплаченим компенсаціям за пільги і субсидії на грудень 2014 року в сумі 2 607 224,30 грн., тому вважає відсутніми підстави для нарахування штрафних санкцій. Крім того, відповідач в обґрунтування відсутності підстав для стягнення інфляційних та 3% річних зазначає про те, що сторони, уклавши протокольні угоди про взаєморозрахунки тим самим змінили порядок та строк проведення розрахунків за куповану електроенергію, поставлену в грудні 2014 року та січні 2015 року.

В судовому засіданні 14.07.2015 оголошено перерву до 23.07.2015.

Позивач надав свої заперечення стосовно позиції відповідача, викладеній у відзиві на апеляційну скаргу. Позивач наголошує, що на момент звернення до суду у відповідача існувала заборгованість за куповану електроенергію за грудень 2014 року в сумі 2 607 224, 30 грн., тому вважає правомірним нарахування інфляційних, 3% річних та штрафних санкцій. Позивач також посилається на те, що підписання спільних протокольних рішень про організацію проведення розрахунків між сторонами, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 «Про затвердження Порядку перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій», не припиняло та не змінювало порядок і строки оплати вартості купованої електроенергії за грудень 2014 року на підставі договору купівлі-продажу електроенергії від 26.09.2007 № 4265/02.

Відповідач також надав свої пояснення по справі, в яких заперечує з приводу наведених позивачем доводів про те, що спільні протокольні рішення про взаєморозрахунки за електричну енергію за листопад та грудень 2014 року залишились не виконаними.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального Кодексу України, заслухавши представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.09.2007 р. між Державним підприємством "Енергоринок" (позивач) та Відкритим акціонерним товариством "Полтаваобленерго" (відповідач) укладено договір № 4265/02, за умовами якого позивач зобов'язався продати, а відповідач зобов'язався купувати електроенергію та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору.

Цей договір укладено на термін з 01.10.2007 р. до 31.12.2007 р., дія договору автоматично продовжується на кожний наступний рік, якщо жодна із сторін не заявила письмово про намір розірвати цей договір за один місяць до дати закінчення дії цього договору (п. 11.6 договору).

30.04.2008 р. між сторонами було укладено додаткову угоду № 4688/01 (том справи 1, а.с. 26-27), відповідно до якої, зокрема, викладено п. 6.5 Договору у новій редакції та вилучено четверте речення першого абзацу пп. 7.3.2 .

12.05.2011 р. між сторонами було укладено додаткову угоду № 6953/02, відповідно до якої по тексту договору змінено назву "Відкрите акціонерне товариство "Полтаваобленерго" на "Публічне акціонерне товариство "Полтаваобленерго".

Факт виконання позивачем прийнятих на себе зобов'язань за договором з продажу відповідачу електричної енергії у грудні 2014 р. в обсязі 293 883,530 тис. кВт/г загальною вартістю 201 694 231,48 грн. підтверджується актом купівлі-продажу електроенергії від 31.12.14 р. за грудень 2014 р. (том справи 1, а.с. 24), який підписаний представниками сторін та скріплений печатками сторін і є підставою для проведення розрахунків за ним. Проте, відповідач належним чином не виконав взяті на себе договірні зобов'язання в частині здійснення розрахунків за поставлену електроенергію, внаслідок чого за даними позивача станом на 01.02.2015 утворилась заборгованість в сумі 2 607 224,30 грн.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача 2 718 299,16 грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного 26.09.2007 р. між сторонами договору № 4265/02, з яких : 2 607 224,30 грн. основний борг за грудень 2014 року з урахуванням часткової оплати, 24 000,72 грн. пені за період з 20.01.2015 р. по 01.02.2015 р., 80 823,95 грн. інфляційних втрат за січень 2015 року, 3 642,97 грн. 3% річних за період з 15.01.2015 р. по 01.02.2015 р та 2 607,22 грн. штрафу.

Вирішуючи даний господарський спір, суд першої інстанції виходив з обставин, за якими встановив, що на момент звернення позивача до господарського суду з позовом заборгованість в сумі 2 607 224,39 грн. станом на 01.02.2015 р. погашена відповідачем не була. Дані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи актом звірки розрахунків Державного підприємства "Енергоринок" з Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго" станом на 01.02.2015 р. (том справи 1, а.с. 106), а також розшифровками банківської виписки Державного підприємства "Енергоринок" про надходження коштів Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" за період з 01.01.2015 р. по 31.01.2015 р., з 01.02.2015 р. по 28.02.2015 р. (том справи 1, а.с. 108-113) і довідками про розрахунки Державного підприємства "Енергоринок" з Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго" по договору за період з 01.01.2015 р. по 31.01.2015 р., з (том справи 1, а.с. 114-121).

Разом з тим, враховуючи, що сторони повідомили суд про повне погашення відповідачем основного боргу за отриману електроенергію в сумі 2 607 224,30 грн. та заявили про це відповідні клопотання про припинення провадження у даній справі в частині стягнення зазначеної суми основного боргу, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність даного клопотання, оскільки наявність в матеріалах справи вказаних розшифровок банківських виписок ДП "Енергоринок" про надходження коштів від ПАТ "Полтаваобленерго" за договором та довідок по розрахунках ПАТ "Полтаваобленерго " з ДП "Енергоринок", а також акту звірки розрахунків Державного підприємства "Енергоринок" з Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго" станом на 01.03.2015 р. (том справи 1, а.с. 107) свідчать про відсутність предмету спору в цій частині позовних вимог на момент прийняття рішення у справі.

Також, судом першої інстанції встановлено, що між сторонами-учасниками відповідних взаєморозрахунків, в т.ч., між ПАТ "Полтаваобленего" та ДП "Енергоринок", були підписані спільні протокольні угоди про взаєморозрахунки за електричну енергію: 05.12.2014 р. за №№ 20/11110, 20/11127, 20/11154 на загальну суму 2 607 224,30 грн. та 16.01.2015 р. за №№ 20/200, 20/210, 20/204 на загальну суму 18 459 984,02 грн. Вказані спільні протокольні рішення про організацію взаємних розрахунків за електроенергію за рахунок коштів загального фонду державного бюджету передбачають перерахування з Державного бюджету України відповідачу заборгованості по компенсації коштів по пільгам і субсидіям за грудень 2014 року та за січень 2015 року. При цьому п. 5 вказаних спільних протокольних рішень, які є аналогічними за змістом, встановлює, що усі учасники розрахунків не пізніше наступного дня після зарахування коштів на їх рахунок перераховують кошти наступному учаснику розрахунків.

За викладеного, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що уклавши вищезазначені спільні протокольні рішення про організацію взаємних розрахунків за електроенергію за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, сторони дійшли згоди про зміну порядку і строків взаєморозрахунків за придбану електричну енергію протягом періоду, у якому виникли спірні правовідносини, а тому відсутні правові підстави стверджувати про порушення відповідачем строків оплати отриманої електричної енергії, що передбачені договором, та притягнення відповідача до відповідності у вигляді стягнення інфляційних втрат, процентів річних, пені та штрафу за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання за вказаним договором. Таким чином, в задоволені позовних вимог про стягнення з відповідача 24 000,72 грн. пені за період з 20.01.2015 р. по 01.02.2015 р., 80 823,95 грн. інфляційних втрат за січень 2015 року, 3 642,97 грн. 3% річних за період з 15.01.2015 р. по 01.02.2015 р. та 2 607,22 грн. штрафу судом відмовлено.

З висновками викладеними в рішенні суду погоджується колегія суддів.

Надаючи кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 93 Бюджетного кодексу України порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про теплопостачання" збитки теплоенергогенеруючих та теплопостачальних організацій внаслідок надання пільг з оплати за спожиту теплову енергію окремим категоріям споживачів повністю відшкодовуються за рахунок джерел фінансування, визначених законами України, які передбачають відповідні пільги.

Згідно пункту 1.2 Наказу Державною казначейства України. Міністерство палива та енергетики, ПАК "Нафтогаз України" "Про затвердження Порядку проведення розрахунків- за природний газ. теплопостачання і електроенергію" № 55/57/43 від 03.02.2009 р. визначено, що перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот; на надання пільг з послуг зв'язку, інших передбачених законодавством пільг проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню або договорів, що визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) та спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р.,№ 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг субсидій та компенсацій"(зі змінами) (далі постанова КМУ № 20) та згідно чинним порядком проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію, затвердженим наказом міністерства палива та енергетики України від 03.02.2009 за № 55/57/43 між сторонами в тому числі ТОВ "Полтава обленерго" та Державного підприємства "Енергоринок" 05.12.2014 були підписані спільні протокольні угоди про взаєморозрахунки за електричну енергію за №№ 20/11110, 20/00027, 20/11154 на загальну суму 2 607 224,30 грн.

Дані угоди, згідно п. 9, набрали чинності з моменту підписання їх сторонами - 09.12.2014 - та діяли до повного їх виконання.

Вказані спільні протокольні рішення про організацію взаємних розрахунків за електроенергію за рахунок коштів загального фонду державного бюджету передбачають перерахування з Державного бюджету України відповідачу заборгованості по компенсації коштів по пільгам і субсидіям за грудень 2014 року. При цьому п. 5 вказаних спільних протокольних рішень встановлює, що усі учасники розрахунків не пізніше наступного дня після зарахування коштів на їх рахунок перераховують кошти наступному учаснику розрахунків.

Також, на виконання постанови КМУ від 11.01.2005 р. за № 20 були складені зведені реєстри актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями за листопад 2014 року на суму 2 607 224.30 грн., що підтверджують період зарахування коштів відповідно до вищевказаних протокольних рішень.

За умовами зазначених спільних протокольних рішень ПАТ «Полтаваобленерго» (сторона 3 протокольних угод) після отримання відповідних коштів з державного бюджету перераховує ці кошти в погашення заборгованості за куповану в грудні 2014 року електричну енергію, яка є предметом даного позову, згідно договору купівлі-продажу електроенергії № 4265/02 від 26.09.2007.

Як зазначає відповідач, розрахунки по вищевказаним спільним протокольним рішенням його учасниками не були проведені своєчасно, оскільки Державним казначейством лише у лютому 2015 року (03-04) було перераховано відповідні кошти на загальну суму 18 459 894,02 грн. на виконання вищезазначених протокольних угод про взаєморозрахунки, що також підтверджується матеріалами справи.

Колегія суддів зазначає, що уклавши вищезазначені спільні протокольні рішення про організацію взаємних розрахунків за електроенергію поставлену в грудні 2014 року за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, сторони дійшли згоди про зміну порядку і строків взаєморозрахунків за придбану електричну енергію протягом періоду, у якому виникли спірні правовідносини, а тому відсутні правові підстави стверджувати про порушення відповідачем строків оплати отриманої електричної енергії, що передбачені договором, та притягнення відповідача до відповідності у вигляді стягнення інфляційних втрат, процентів річних, пені та штрафу за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання за вказаним договором.

З подібних правовідносин Верховним Судом України було винесено постанову № 3-105 гс14 від 09.09.2014 року, в якій встановлено відсутність підстав для стягнення пені, передбаченої умовами договору поставки природного газу, та застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, оскільки, уклавши договір про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору поставки природного газу.

Такого ж висновку дійшов Вищий господарський суд в постанові від 17.06.2015 у справі № 920/1503/14, в якій між сторонами у справі - ПАТ «НАК «Нафтобаз» та ТОВ «Сумитеплоенерго», були підписані спільні протокольні рішення про порядок проведення взаєморозрахунків між сторонами у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р.,№ 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг субсидій та компенсацій".

Згідно ст. 111-28 Господарського процесуального кодексу України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Отже, для застосування штрафних санкцій, передбачених договором поставки природного газу, та наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків, які діяли на момент розгляду справи.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що 03-04.2015 відповідачем згідно протоколів погодження було перераховано позивачу грошові кошти в розмірі 2 607 224,30 грн. за грудень 2014 року.

Отже, розрахунок за куповану електроенергію відбувся у порядку та строки, передбачені у спільних протокольних угодах про взаєморозрахунки за електричну енергію за №№ 20/11110, 20/00027, 20/11154, в зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 2. п.7.3.2. умов договору купівлі-продажу електроенергії Ко 4265/02 від 26.09.2007 р. пеня та штраф не нараховується на заборгованість по її пільгах і субсидіях, якщо Енергокомпанія до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. надішле до ДП «Енергоринок» акт звірки розрахунків між Енергокомпаніею та розпорядником бюджетних когштів. який підтверджує неотримання Енергокомпаніею у встановленому порядку належних їй коштів для компенсацій пільг та субсидій.

Враховуючи, що на момент нарахування позивачем відповідачу штрафних санкцій у відповідача існувала заборгованість Державного бюджету по неоплаченим компенсаціям за пільги і субсидії на листопад 2014 року в сумі 2 607 224,30 грн. (основна заборгованість по даному позову) та те, що вказана заборгованість була перерахована на рахунок ПАТ «Полтаваобленерго» лише в лютому 2015 року (що не спростовано позивачем під час розгляду справи також в суді апеляційної інстанції, а рішення в частині припинення провадження у справі в частині стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 2 607 224,30 грн. позивачем під сумнів не ставиться), тому відсутні підстави для стягнення з відповідача штрафних санкцій.

Зважаючи на наведене, на думку судової колегії, господарським судом у повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для даної справи, рішення прийняте при дотриманні норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим, підстав для його скасування колегія суддів не знаходить.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Енергоринок", м. Київ залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 07.05.15 у справі № 917/398/15 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови підписаний 28.07.2015 року.

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Білецька А.М.