РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2015Справа №917/1136/15
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом прокурора Глобинського району Полтавської області в інтересах держави в особі відділу освіти, сім'ї та молоді Глобинської районної державної адміністрації

до товариства з обмеженою відповідальністю "Енглєр"

про стягнення 49 213,56 грн.

Представники сторін:

від прокуратури: Боса І.В. - службове посвідчення № 002722 від 05.09.2012 року;

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги прокурора Глобинського району Полтавської області в інтересах держави в особі відділу освіти, сім'ї та молоді Глобинської районної державної адміністрації до товариства з обмеженою відповідальністю "Енглєр" про стягнення 49 213,56 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між відділом освіти, сім'ї та молоді Глобинської районної державної адміністрації та товариством з обмеженою відповідальністю "Енглєр" укладено договори поставки лабораторно-демонстраційного обладнання від 14.10.2013 року №351/406, №352/405, №353/404.

Відповідно до умов договорів відповідач мав поставити визначений перелік лабораторно-демонстраційного обладнання, проте, усупереч умовам договорів відповідач свої зобов'язання з поставки товару фактично не виконав.

Позивачем перераховано кошти відповідачу без фактичного отримання товару, що призвело до збитків нанесених місцевому бюджету Глобинського району (загальний фонд) на загальну суму 49 213,56 грн.

У зв'язку з чим, прокурор Глобинського району Полтавської області просить суд сягнути з відповідача на користь позивача 49 213,56 грн. заборгованості за фактично не поставлений згідно умов договорі поставки від 14.10.2013 року №351/406, №352/405, №353/404.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 11.06.2015 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 30.06.2015 року.

24.06.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва прокуратура подала документи по справі, на виконання вимог ухвали суду від 11.06.2015 року.

В судове засідання 30.06.2015 року представники позивача та відповідача не з'явилися, вимоги ухвали суду від 11.06.2015 року не виконали, про поважні причини неявки суд не повідомили, хоча про час та дату судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 016, 011 відповідно.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 30.06.2015 року розгляд справи відкладено на 28.07.2015 року.

В судове засідання 28.07.2015 року представники позивача та відповідача не з'явилися, вимоги ухвали суду від 11.06.2015 року не виконали, про поважні причини неявки суд не повідомили, хоча про час та дату судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення № 011, 012 відповідно, але 01.07.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав документи по справі, 28.07.2015 року - надійшла телеграма від позивача, відповідно до якої просив суд відкласти розгляд справи.

Прокурор позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

14.10.2013 року між відділом освіти, сім'ї та молоді Глобинської РДА (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Енглєр" укладено договори №351/406, №353/404 та №352/405.

Відповідно до п.1.1 договорів постачальник зобов'язується у 2013 році поставити покупцеві товари, зазначені в Специфікації (додаток №1до договору), а покупець - прийняти і оплатити такі товари.

Згідно з п. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 3.1 договорів передбачено їх ціну, так, по договору №351/406 від 14.10.2013 року ціна договору становить 13 578,01 грн., №353/404 від 14.10.2013 року - 22 057,54 грн. та №352/405 від 14.10.2013 року - 13 578,01 грн.

Згідно з п.5.2 договорів, місце поставки товарів: м. Глобіно Полтавська обл..

Товар вважається переданим за умови підписання сторонами накладної. Обов'язок складання накладної покладається на постачальника (п.5.3 договорів).

Товар вважається прийнятим за кількістю - згідно кількості, зазначеній в належним чином оформленій накладній (п.5.4 договорів).

Відповідно до п.6.1.2 договорів покупець зобов'язаний приймати поставлені товари згідно з накладною.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що на виконання умов договору між сторонами підписано та скріплено їх печатками видаткові накладні на загальну суму 49 213,56 грн., а саме:

- №КИР-300224 від 14.10.2013 року на суму 13 578,01 грн.;

- №КИР-300279 від 14.10.2013 року на суму 22 057,54 грн.;

- №КИР-300215 від 14.10.2013 року на суму 13 578,01 грн.

Згідно із п. 6 ст. 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Положеннями ч. 1 ст. 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Частинами 1-3 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п.4.1 договорів, розрахунки проводяться шляхом: оплати покупцем після пред'явлення постачальником рахунка на оплату товару (надалі - рахунок) та після підписання сторонами накладної.

Розрахунки за поставлені товари здійснюються за фактом постачання на умовах відстрочки платежу на термін до десяти банківських днів (п.4.3 договорів).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договорів позивачем було перераховано відповідачу 49 213,56 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №59 від 05.09.2014 року на суму 13 578,01 грн. (проведено 12.09.2014 року), №60 від 05.09.2014 року на суму 13 578,01 грн. (проведено 26.09.2014 року) та №125 від 05.09.2014 року на суму 22 057,54 грн. (проведено 12.09.2014 року).

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що перевіркою встановлено, що позивачем перераховано кошти відповідачу без фактичного отримання товару, що призвело до збитків нанесених місцевому бюджету Глобинського району (загальний фонд) на загальну суму 49 213,56 грн.

Так, актом позапланової виїзної ревізії з окремих питань фінансово-господарської діяльності відділу освіти, сім'ї та молоді Глобинської районої державної адміністрації за період з 01.01.2012 по 31.12.2014, №01-21-002 від 04.02.2015 проведеної Кременчуцькою об'єднаною Державною фінансовою інспекцією встановлено, що між відділом освіти, сім'ї та молоді Глобинської РДА (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Енглєр" укладено договори №351/406, №353/404 та №352/405 від 14.10.2013 року, які однотипними за суттю та змістом.

В ході ревізії, з отриманих пояснень, встановлено, що товарно-матеріальні цінності за видатковими накладними ТОВ "Енглєр" від 14.10.2013 №300224 на суму 13578,01 грн., №300215 на суму 13578,01 грн. та № 300279 на суму 22057,54 грн. позивач не отримував. Зазначено, що по вищезазначеним накладними не можливо ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні даної господарської операції зі сторони відповідача та в журналі реєстрації довіреностей відділу за жовтень 2013 року відсутні записи про видачу довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей за даними накладними, чим порушено норми чинного законодавства України.

Також, встановлено, що інвентарний опис «Матеріальні цінності, отримані під час інвентаризації», Інвентаризаційний опис інших необоротних матеріальних активів та запасів, інвентарні картки типової форми №ОЗ-9 (бюджет), або документи що підтверджують отримання товарно-матеріальних цінностей згідно видаткових накладних матеріально-відповідальними особами відсутні (не складалися).

В ході ревізії викликати осіб відповідальних за ведення бухгалтерського обліку відділу, реєстрацію фінансових зобов'язань та отримати від них пояснення, а саме від головного бухгалтера відділу Лутович М.Л. та бухгалтера відділу Калініченко Н.П. не виявилось можливим, про що відділом складено акт від 20.01.2015. Також, в ході ревізії не виявилось можливим отримати пояснення від колишнього начальника відділу Хлонь Т.Л., яка відповідальна за фінансово-господарську діяльність відділу при виконанні вказаних договорів у ревізуємий період.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за № 168/70, визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний перелік обов'язкових реквізитів кореспондується з пунктом 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, згідно якого первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складається документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції (у натуральному та/або у вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підпунктом 2.5 пункту 2 згаданого Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

З наявних видаткових накладних вбачається, що зі сторони позивача товар був отриманий, що підтверджується підписами на накладних, завірених печаткою відділу освіти, сім'ї та молоді Глобинської РДА.

При цьому, слід зазначити, що вимоги наведених норм чинного законодавства щодо правильності оформлення первинних документів, передбачають наявність в документах такого реквізиту, як "інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції" лише альтернативно такому обов'язковому реквізиту, як особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Аналогічні висновки містяться у постановах Вищого господарського суду України від 09 квітня 2013 року у справі №5023/5085/12.

Крім того, відповідно до п. 64 Постанови Кабінету Міністрів України № 1893 від 27.11.1998р. "Про затвердження Інструкції про порядок обліку, зберігання і використання документів, справ, видань та інших матеріальних носіїв інформації, які містять службову інформацію", яка є обов'язковою для усіх підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, порядок обліку, зберігання і використання печаток, штампів і бланків суворої звітності визначається відповідними відомчими інструкціями. Контроль за їх виготовленням, зберіганням та використанням покладається на канцелярії організацій та осіб, відповідальних за діловодство. Згідно п. 65 зазначеної постанови, особи, які персонально відповідають за облік і зберігання печаток, штампів і бланків, призначаються наказами керівників організацій. Виходячи з вищезазначеного, особи які мають право зберігати та використовувати печатки підприємства призначаються наказом керівника організації та несуть персональну відповідальність за неналежне зберігання та використання печатки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не заперечує проти автентичності відтиску печатки, здійсненого на видаткових накладних та товарно-транспортних накладних, а матеріали справи не містять документів, які б свідчили про втрату зазначених печаток, їх підробку чи інше незаконне використання третіми особами всупереч волі відділу освіти, сім'ї та молоді Глобинської РДА.

Таким чином, відтиск печаток підприємства, наявний, зокрема, на первинних документах, є свідченням участі такого підприємства, як юридичної особи, у здійсненні певної господарської операції (у даному випадку - прийнятті товару).

Оскільки, в акті позапланової виїзної ревізії з окремих питань фінансово-господарської діяльності відділу освіти, сім'ї та молоді Глобинської районої державної адміністрації за період з 01.01.2012 по 31.12.2014, №01-21-002 від 04.02.2015 проведеної Кременчуцькою об'єднаною Державною фінансовою інспекцією встановлено порушення бюджетного законодавства на стадії складання та ведення звітності у відділі освіти, сім'ї та молоді Глобинської районої державної адміністрації, що на думку суду не є належним підтвердження невиконання відповідачем своїх договірних зобов'язань, а тому вимоги прокурора Глобинського району Полтавської області є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п. 4.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013 р., приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, господарський суд у разі повного або часткового задоволення позову (скарги) стягує судовий збір з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам), якщо він не звільнений від сплати судового збору; у разі ж повної або часткової відмови в позові судовий збір стягується з визначеного прокурором позивача (так само повністю або пропорційно задоволеним вимогам), за винятком випадків, коли останнього звільнено від сплати судового збору, та коли позивачем у справі є сам прокурор. Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в доход державного бюджету України у розмірі, визначеному згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір", виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня того календарного року, в якому відповідна заява або скарга подавалася до суду.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.06.2011 року № 3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 2 відсотків ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальної заробітної плати у місячному розмірі.

За таких обставин, з позивача стягується судовий збір в доход Державного бюджету України в сумі 1 827,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Стягнути з відділу освіти, сім'ї та молоді Глобинської районної державної адміністрації (39000, м. Глобине, вулиця Леніна, 240/2; ідентифікаційний код: 02145464) в доход Державного бюджету України (р/р 3001, Одержувач: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Банк одержувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, МФО 820019, ідентифікаційний код 37993783, код платежу: 22030001) судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 03.08.2015 року.

Суддя С.М. Мудрий