КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2015 р. Справа№ 910/21617/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Жук Г.А.

Смірнової Л.Г.

при секретарі: Ставицькій Т.Б.

за участю представників:

від позивача: Іванська О.А., представник за довіреністю б/н від 07.03.2014р.;

від відповідача: Рубінс А.А., представник за довіреністю №422 від 25.03.2015р.

Розглянувши апеляційні скарги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" та Дочірнього підприємства "Всеукраїнської громадської організації онкоінвалідів "Спілка онкоінвалідів "Фаворит-Плюс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2015р. ( підписано - 26.02.2015р.)

у справі №910/21617/13(суддя: Бондарчук В.В.)

за позовом Дочірнього підприємства Всеукраїнської громадської організації "Союз інвалідів України" "Фаворит плюс"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про стягнення 12 419 847,10 грн.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вищого господарського суду України від 15.12.2014р. скасовані судові акти судів першої та другої інстанцій у господарському спорі по справі № 910/21617/13. Справу № 910/21617/13 передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.12.2014р. прийнято справу №910/21617/13 до провадження та призначено до розгляду.

19.01.2015р. відповідач подав заяву про застосування строку позовної давності, в якій просив суд застосувати строк позовної давності до нарахування штрафних санкцій у вигляді пені.

09.02.2015 р. через загальний відділ діловодства представник позивача подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просив суд стягнути з відповідача 20 991 434,90 грн., в тому числі - 3% річних, збитки від інфляції, пені, збитки (у вигляді сплати відсотків за користування кредитними коштами та овердрафтів) та збитків у вигляді упущеної вигоди (неодержаного прибутку).

Подальший розгляд справи здійснювався з урахуванням заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог.

Рішенням господарського суду м. Києва від 23.02.2015 р. у справі №910/21617/13 позовні вимоги Дочірнього підприємства Всеукраїнської громадської організації "Союз інвалідів України" "Фаворит плюс" задоволено частково. Вирішено стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, ), на користь Дочірнього підприємства Всеукраїнської громадської організації "Союз інвалідів України" "Фаворит плюс" (01025, м. Київ, ) 1 232 439 (один мільйон двісті тридцять дві тисячі чотириста тридцять дев'ять) грн. 02 коп. - 3 % річних, 1 947 469 (один мільйон дев'ятсот сорок сім тисяч чотириста шістдесят дев'ять) грн. 36 коп. - інфляційних втрат та 63 598 (шістдесят три тисячі п'ятсот дев'яносто вісім) грн. 17 коп. - судового збору.

Стягнуто з Дочірнього підприємства Всеукраїнської громадської організації "Союз інвалідів України" "Фаворит плюс" (01025, м. Київ, ), на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, ) 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. - судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг.

У задоволенні решти позовних вимог, які складаються із вимог про відшкодування збитків у вигляді витрат позивача, пов'язаних із сплатою ним банківських процентів за кредитним договором та овердрафтом, та у вигляді упущеної вигоди (неодержаного прибутку) судом відмовлено.

Не погоджуючись із висновками та мотивами суду першої інстанції, обидві сторони подали до Київського апеляційного господарського суду апеляційні скарги. Дочірнє підприємство "Всеукраїнської громадської організації онкоінвалідів "Спілка онкоінвалідів "Фаворит-Плюс" просило змінити рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2015р. та задовольнити позовні вимоги Дочірнього підприємства "Всеукраїнської громадської організації онкоінвалідів "Спілка онкоінвалідів "Фаворит-Плюс" повністю.

Згідно довідки про автоматичний розподіл справ між суддями від 19.03.2015р., апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Всеукраїнської громадської організації онкоінвалідів "Спілка онкоінвалідів "Фаворит-Плюс" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2015р. у справі №910/21617/13 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), судді: Смірнова Л.Г., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.03.2015р. у справі №910/21617/13 (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Кропивна Л.В. (доповідач), судді: Смірнова Л.Г., Чорна Л.В.) вказану апеляційну скаргу прийнято до провадження, а її судовий розгляд призначено на 08.04.2015р.

Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" також звернулось з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2015р. у справі №910/21617/13 у задоволеній частині вимог і у позові відмовити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.03.2015р. у справі №910/21617/13 (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Кропивна Л.В. (доповідач), судді: Смірнова Л.Г., Чорна Л.В.) вказану апеляційну скаргу прийнято до провадження, об'єднані апеляційні скарги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" та Дочірнього підприємства "Всеукраїнської громадської організації онкоінвалідів "Спілка онкоінвалідів "Фаворит-Плюс" в єдине апеляційне провадження, судовий розгляд призначено на 08.04.2015р.

03.04.2015р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Дочірнього підприємства "Всеукраїнської громадської організації онкоінвалідів "Спілка онкоінвалідів "Фаворит-Плюс" надійшов відзив на апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція".

08.04.2015р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" надійшов відзив на апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Всеукраїнської громадської організації онкоінвалідів "Спілка онкоінвалідів "Фаворит-Плюс".

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду №09-52/514/15 від 07.04.2015р. у зв'язку з перебуванням судді Смірнової Л.Г., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, відповідно до частини 7 ст. 15 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" призначено повторний автоматичний розподіл справи №910/21617/13.

Відповідно до протоколу про повторний автоматичний розподіл справи між суддями від 07.04.2015р., справу призначено колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя - доповідач): Кропивна Л.В. судді: Пашкіна С.А., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.04.2015р. апеляційні скарги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" та Дочірнього підприємства "Всеукраїнської громадської організації онкоінвалідів "Спілка онкоінвалідів "Фаворит-Плюс" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2015р. у справі №910/21617/13 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя: Кропивна Л.В., судді: Пашкіна С.А., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.04.2015р. оголошено перерву у судовому засіданні до 29.04.2015р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2015р. виправлено описку, допущену в резолютивній частині ухвали Київського апеляційного господарського суду від 08.04.2015р. у справі №910/21617/13. В резолютивній частині ухвали Київського апеляційного господарського суду від 08.04.2015р. у справі №910/21617/13 виправлено дату та час судового засідання з „29.04.2015р. о 10-50год.", на - „22.04.2015р. о 12-20год.".

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду №09-52/691/15 від 22.04.2015р. у зв'язку з перебуванням судді Чорної Л.В., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці, призначено повторний автоматичний розподіл справи №910/21617/13.

Відповідно до протоколу про повторний автоматичний розподіл справи між суддями від 22.04.2015р. апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Всеукраїнської громадської організації онкоінвалідів "Спілка онкоінвалідів "Фаворит-Плюс" призначено для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя - доповідач): Кропивна Л.В. судді: Пашкіна С.А., Смірнова Л.Г.

Згідно довідки про автоматичний розподіл справ між суддями №910/21617/13 від 22.04.2015р., апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" призначено для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя - доповідач): Кропивна Л.В. судді: Пашкіна С.А., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.04.2015р. апеляційні скарги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" та Дочірнього підприємства "Всеукраїнської громадської організації онкоінвалідів "Спілка онкоінвалідів "Фаворит-Плюс" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2015р. у справі №910/21617/13 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя: Кропивна Л.В., судді: Пашкіна С.А., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.04.2015р., у зв'язку з неявкою у судове засідання представника позивача, розгляд апеляційних скарг відкладено на 03.06.2015р.

03.06.2015р. колегією суддів оголошено перерву в судовому засіданні до 17.06.2015р.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 17.06.2015р. у зв'язку з перебуванням судді Пашкіної С.А., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці, здійснено заміну у складі колегії суддів у даній справі на наступний: головуючий суддя - Кропивна Л.В., судді: Смірнова Л.Г., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.06.2015р. апеляційні скарги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" та Дочірнього підприємства "Всеукраїнської громадської організації онкоінвалідів "Спілка онкоінвалідів "Фаворит-Плюс" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2015р. у справі №910/21617/13 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя: Кропивна Л.В., судді: Смірнова Л.Г., Чорна Л.В.

17.06.2015р. у судовому засіданні колегією суддів оголошено перерву до 15.07.2015р.

24.06.2015р. до Київського апеляційного господарського суду від Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" надійшли додаткові пояснення.

Розпорядженням Заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 15.07.2015р. у зв'язку з перебуванням судді Чорної Л.В., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці, здійснено заміну у складі колегії суддів у даній справі на наступний: головуючий суддя - Кропивна Л.В., судді: Жук Г.А., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.07.2015р. прийнято апеляційні скарги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" та Дочірнього підприємства "Всеукраїнської громадської організації онкоінвалідів "Спілка онкоінвалідів "Фаворит-Плюс" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2015р. у справі №910/21617/13до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя: Кропивна Л.В., судді: Жук Г.А., Смірнова Л.Г.

Представник позивача у судовому засіданні 15.07.2015р. просив суд задовольнити його апеляційну скаргу, змінити рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2015р., яким задовольнити позовні вимоги Дочірнього підприємства "Всеукраїнської громадської організації онкоінвалідів "Спілка онкоінвалідів "Фаворит-Плюс" повністю. Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача.

Представник відповідача у судовому засіданні 15.07.2015р. просив суд задовольнити його апеляційну скаргу, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2015р. у справі №910/21617/13 повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, рішенням господарського суду міста Києва від 23.07.2009р. у справі № 8/226 за позовом Дочірнього підприємства Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організації інвалідів України "Фаворит-Плюс" до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська АЕС" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 4 726 956,28 грн. встановлено, що між позивачем (постачальник за Договором) та відповідачем (покупець за Договором) був укладений Договір №07-2098/2007 ДЗ (далі - Договір) з внесенням в подальшому до нього змін Додатковими угодами.

Вказаним судовим актом встановлено факт існування у відповідача боргу перед позивачем за прострочення виконання зобов'язання щодо сплати відповідачем попередньої оплати за Договором та стягнуто з нього на користь позивача 273 515,06 грн. - 3% річних, 2 712 726,20 грн. - інфляційних втрат, 1 740 715,02 грн. - пені, 1 350 051,46 грн. - матеріальної шкоди.

Доповнено договір №07-2098/2007 ДЗ від 14.06.2007р. пунктами 2.8., 2.9., 7.8., пункти 3.5.1., 3.5.2. Договору викладено в новій редакції.

Продовжено дію Договору на 1 рік і 6 місяців та продовжено виконання зобов'язань з боку Дочірнього підприємства Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організації інвалідів України "Фаворит-Плюс" за Договором на 1 рік і 6 місяців.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.11.2009р., з висновками якого погодився суд касаційної інстанції (постанова Вищого господарського суду України від 24.03.2010р.) рішення господарського суду міста Києва від 23.07.2009р. залишено без змін.

Рішенням господарського суду міста Києва від 07.09.2010р. у справі №42/87 за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" до Дочірнього підприємства Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організації інвалідів України "Фаворит-Плюс" про зобов'язання передати товар, стягнення неустойки у розмірі 1 681 538,00 грн., та за зустрічним позовом Дочірнього підприємства Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організації інвалідів України "Фаворит-Плюс" про стягнення боргу, неустойки, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов'язання, відшкодування матеріальної та моральної шкоди у розмірі 29 701 641,13 грн. відмовлено у задоволенні первісного та зустрічного позовів.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.11.2010р. рішення господарського суду міста Києва від 07.09.2010р. було змінено - відмовлено Державному підприємству "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" у задоволенні первісного позову, тоді як зустрічні позовні вимоги Дочірнього підприємства Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організації інвалідів України "Фаворит-Плюс" задоволені частково, і зобов'язано Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" виконати грошове зобов'язання в натурі згідно рахунку №СФ-Ш7 від 23.11.2009 р. у розмірі 19 947 168,40 грн.

Також стягнуто з позивача за первісним позовом на користь Дочірнього підприємства Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організації інвалідів України "Фаворит-Плюс" 399 283,19 грн. - 3% річних, 1 462 301,82 грн. - інфляційних втрат, 1 577 227,00 грн. - пені, 59 643,01 грн. - 3% річних, 423 660,93 грн. - інфляційних втрат.

Приймаючи новий судовий акт, апеляційна інстанція виходила з того, що Державне підприємство "Енергоатом" повинно було з дня набрання чинності рішенням господарського суду міста Києва у справі №8/226 (з 02.11.2009р.), оплатити у безготівковому порядку ДП організації інвалідів "Союз організації інвалідів України "Фаворит-Плюс" згідно рахунку-фактури №СФ-Ш7 20 074 155,00 грн., але цього не виконало.

Також судом другої інстанції встановлено невиконання відповідачем рішення суду від 23.07.2009р. у справі №8/226.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.02.2011р. №42/87 постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.11.2010р. залишено без змін.

Відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Поряд з цим, частиною 5 статті 11 ЦК України передбачено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Отже, факти, які встановлені у вказаних справах, не підлягають повторному доведенню відповідно до ст. 35 ГПК України, а грошові зобов'язання у боржника виникли на підставі рішень судів, які набрали законної сили у справі №8/226 та у справі №42/87.

Так , зокрема, 09.06.2011р. у відповідності до рішення господарського суду міста Києва від 07.09.2010р. по справі №42/87, зміненого постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.11.2010 р. між позивачем та відповідачем у судовому порядку укладено додаткову угоду №2 та продовжено строк дії договору до 30.05.2013р.

Згодом сторонами по справі затверджено 25 специфікацій до основного договору, врегульовані питання виконання розрахунків за ним та підписаний уточнений календарний план, що є невід'ємним додатком до додаткової угоди №2.

Обґрунтовуючи заявлені ним грошові вимоги до Державного підприємства "Енергоатом", ДП організації інвалідів "Союз організації інвалідів України "Фаворит-Плюс" у спорі по справі №910/21617/13 стверджувало, що грошове зобов'язання по сплаті авансового платежу, який стягнуто місцевим господарським судом по справі №42/87, виникло у ДП "Енергоатом" з моменту набрання законної сили судового акту 09.11.2010р. Виконання ДП "Енергоатом" цього зобов'язання відбулося з прострочкою платежу лише 31.05.2012 р.

Аналогічним чином ДП організації інвалідів "Союз організації інвалідів України "Фаворит-Плюс" обгрунтовувало свої вимоги про стягнення, в порядку ст.625 ЦК України , інфляційних та 3% річних на допущене ДП "Енергоатом" невиконання зобов'язань, розмір яких підтверджено постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.11.2010 р. у справі №42/87. За розрахунками ДП організації інвалідів "Союз організації інвалідів України "Фаворит-Плюс" стягненню підлягало 3% річних -у розмірі 399 283,19 грн., 1 462 301,82 грн. - інфляційних витрат, 1 577 227,00 грн. передбачених договором пені, нарахованої на суму заборгованості, 59 643,01 грн. - 3% річних, 423 660,93 грн. - інфляційних витрат, що разом становить 3 922 115,25 грн.

Крім того, позивач просив відшкодувати за рахунок відповідача збитки (у вигляді витрат позивачем по сплаті відсотків за користування кредитними коштами та овердрафтів) та збитків у вигляді упущеної вигоди (неодержавного прибутку).

ДП "Енергоатом", заперечуючи заявлені до нього вимоги, вважало, що рішення суду, яке набрало законної сили, саме по собі не є підставою для виникнення між сторонами грошового зобов'язання, і як наслідок, не підлягають стягненню з урахуванням інфляційних та 3% річних.

На підтвердження своїх доводів ДП "Енергоатом " посилалося на статтю 550 ЦК України, якою заборонено нарахування процентів на проценти.

Оцінюючи подані докази та наведені сторонами обґрунтування, врахувавши правову позицію суду касаційної інстанції щодо того, що вважається грошовим зобов'язанням та які підстави його виникнення, судова колегія прийшла до наступних висновків.

В силу ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Зобов'язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Ці підстави зазначені в статтях 599, 600, 601, 604-609 ЦК України, в яких не передбачено такої підстави припинення зобов'язання, як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора.

За відсутності інших підстав, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Належним є виконання зобов'язання, яке прийняте кредитором, і в результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не здійснено, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

З урахуванням пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

Правові позиції Вищого господарського суду України щодо того, що вважати грошовим зобов'язанням, викладені у постанові Пленуму від 17.12.013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого господарського суду № 6 від 10.07.2014).

Вищий господарський суд України, виходячи з аналізу положень статей 524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), сформував поняття «грошового зобов'язання . Грошовим зобов'язанням є виражене у національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

При цьому грошовим ВГСУ визнав будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

У подальшому засновуючись на тому, що стаття 625 ЦК України вміщена в розділі 1 книги 5 цього Кодексу - "Загальні положення про зобов'язання", ВГСУ допустив можливість застосування вказаної норми до будь-якого грошового зобов'язання, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов'язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов'язань.

Як вбачається з матеріалів справи, невиконання ДП "Енергоатом" зобов'язання по сплаті авансового платежу, підставою виникнення якого є цивільно-правовий договір, на суму 19 947 168,40 грн., виникало з судового рішення у справі № 42/87.

При цьому суди усіх рівнів у вказаній справі дійшли висновку, що несплачений авансовий платіж підлягає примусовому стягненню навіть тоді, коли інша сторона не приступила до виконання свого зустрічного обов'язку.

З моменту набрання рішенням суду у справі №42/87, а саме - з 09.11.2010р., грошове зобов'язання боржника - ДП "Енергоатом" - по сплаті авансу не припинилося, а рішення суду залишилося невиконаним до 31.05.2012р.

Тож боржник, який не виконав грошового зобов'язання не може бути звільненим від відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦК України.

Наявними в матеріалах справи виписками по рахунку позивача та поясненнями відповідача, які містяться у відзиві на позовну заяву, підтверджується виконання зобов'язання по сплаті авансу у розмірі 19 947 168,40 грн. лише 31.05.2012 р.

Також з матеріалів справи вбачається, що відповідачем не сплачені і, відповідно, не виконані підтверджені господарським судом у справі № 42/87 від 09.11.2010р. грошові зобов'язання боржника по сплаті нарахованих на момент прийняття судом рішення 3% річних у розмірі 399 283,19 грн., інфляційних втрат у розмірі 1 462 301,82 грн., 1 577 227,00 грн. пені, 59 643,01 грн. - 3% річних, 423 660,93 грн. - інфляційних втрат.

У зв'язку з простроченням виконання відповідачем зобов'язання в частині сплати авансового платежу у розмірі 19 947 168,40 грн., позивачем на підставі п. 7.6. укладеного договору заявлено до стягнення з відповідача 4 737 249,96 грн. пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення за невиконання відповідачем зобов'язання за період з 09.11.2010р. по 30.05.2012р.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присічним.

Умовами договору не встановлено іншого моменту припинення нарахування пені порівняно із законом, тому слід вважати, що нарахування штрафних санкцій припиняється зі сплином 6 місяців, як це визначено ст. 232 ГК України.

Таким чином, обґрунтованим є період нарахування пені за перших шість місяців від дня прострочення виконання грошового зобов'язання, тобто за період з 10.11.2010р. по 10.05.2011р.

Відповідач по справі заявив клопотання про застосування правил про позовну давність на вимоги про стягнення пені.

Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу.

Частиною 2 статті 258 ЦК України визначено, що скорочена позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Вважаючи, що правомірним вважається нарахування пені за період з 10.11.2010р. по 10.05.2011р., враховуючи спеціальний строк позовної давності в один рік щодо даної вимоги, господарський суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для примусового стягнення з боржника пені у розмірі 4 737 249,96 грн., адже строк позовної давності на ці вимоги сплив 10.05.2012р., тоді як позивач звернувся з позовом - 08.11.2013р.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 923552,62 грн. трьох відсотків річних і 5 380 046,38 грн. індексу інфляції за прострочення у сплаті авансового платежу; 541 854,24 грн. - 3% річних та інфляційних у розмірі 3 867 745,92 грн. за несвоєчасне виконання відповідачем зобов'язання зі сплати суми боргу разом з інфляційними та річними, та пенею розмір яких підтверджений постановою апеляційного господарського суду від 09.11.2010р. у справі №42/87.

Відповідно до п. 7.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Сума основного боргу разом з інфляційними та трьома відсотками річних складає розмір грошового зобов'язання боржника на певну дату. Саме лише прийняття господарським судом рішення про примусове стягнення вказаного грошового зобов'язання, якщо таке рішення не виконано боржником, не припиняє цих зобов'язань, і в силу цього кредитор не позбавлений права вимагати примусового виконання від боржника невиконаного ним зобов'язання з нарахуванням передбачених частиною другою статті 625 ЦК України інфляційних та трьох відсотків річних за новий наступний період.

Аналогічна правова позиція поділяється судом касаційної інстанції у постанові пленуму ВГСУ від 17.12.013р. №14. При цьому, зауважує ВГСУ, у разі коли судовим рішенням з боржника стягнуто суму неустойки (штрафу, пені), то правова природа відповідної заборгованості саме як неустойки у зв'язку з прийняттям такого рішення залишається незмінною, і тому на неї в силу припису частини другої статті 550 ЦК України проценти не нараховуються, інфляційні ж нарахування та нарахування трьох процентів річних на цю заборгованість можуть здійснюватися на загальних підставах відповідно до частини другої статті 625 названого Кодексу з дня, наступного за днем набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок ціни позову, судова колегія погоджується з судом першої інстанції про допущену позивачем арифметичну помилку у розрахунках, оскільки прострочення грошового зобов'язання почалося з 10.11.2010р., а не з 09.10.2010р., як помилково вважав позивач.

Тож обґрунтованими слід визнати вимоги щодо стягнення інфляційних втрат у розмірі 1 195 967,33 грн. та 3 % річних у розмірі 923 552,63 грн. за прострочення оплати авансового платежу, починаючи з 09.10.2010 р., а також інфляційних у розмірі 751 502,03 грн. та 3 % річних у розмірі 308 806,39 грн. за прострочення грошового зобов'язання, стягнутого за постановою апеляційного господарського суду від 09.11.2010 р. у справі № 42/87.

Серед іншого, позивач заявив до відшкодування за рахунок відповідача сплачених позивачем 4733959,64грн. відсотків за користування кредитами та залучення ним додаткових грошових коштів через допущені відповідачем прострочення, а також збитки у вигляді упущеної вигоди в сумі 809 474,80 грн., які позивач не отримав від своїх контрагентів за контрактом №SIP05-4-012 через невиконання відповідачем зобов'язань за договором №07-2098/2007 ДЗ від 14.06.2007 р.

Частиною 1, 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: - втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); - доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі ст. 225 Господарського кодексу України визначено, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1)протиправної поведінки;

2)шкоди;

3)причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою;

4)вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Таким чином, позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов'язань та причинно-наслідковий зв'язок між невиконанням зобов'язань та заподіяними збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов'язань для підприємства. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Як стверджує позивач, затримка у виплаті боргу відповідачем, призвела до сплати позивачем відсотків за користування кредитами та залучення додаткових грошових коштів, а також неможливістю поставити товари та послуги у визначені строки за контрактом №SIP05-4-012 своїм контрагентам.

Судова колегія вважає недоведеним юридично значущий причинний зв'язок між витратами позивача по сплаті відсотків за користування ним кредитом і неможливістю виконання ним контрактів та невиконанням відповідачем грошових зобов'язань за договором з позивачем. Позивач не довів, що його витрати та невиконання контракту не викликано виною самого позивача.

Отже у відповідача не виникло зобов'язань відшкодувати втрати позивача по сплаті ним процентів за кредитом та неотриманих позивачем доходів від контрактів з третіми особами.

Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції, який частково задовольнив вимоги і стягнув з відповідача 3 % річних у розмірі 1 232 439,02 грн. та інфляційних втрат у сумі 1 947 469,36 грн.

Судова колегія вважає, що законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції апелянти не спростували, доводам сторін суд першої інстанції надав правильної юридичної оцінки, а тому підстав для скасування рішення господарського суду та задоволення апеляційних скарг сторін не має.

Судові витрати за розгляд апеляційних скарг у зв'язку з відмовою в їх задоволенні на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянтів.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Всеукраїнської громадської організації онкоінвалідів "Спілка онкоінвалідів "Фаворит-Плюс" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2015р. у справі №910/21617/13 залишити без задоволення.

2.Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2015р. у справі №910/21617/13 залишити без задоволення.

3.Рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2015р. у справі №910/21617/13 залишити без змін.

4.Матеріали справи №910/21617/13 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді Г.А. Жук

Л.Г. Смірнова