ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

30 липня 2015 р. Справа № 902/751/15

Господарський суд Вінницької області у складі:

Головуючого судді: В. Білоуса

Секретар судового засідання : Д. Нестеров

за участю представників:

позивача : Бобко Т.Є. - згідно довіреності;

відповідача : Власенко Т.В. - згідно довіреності.

Місце розгляду справи : приміщення суду,кімн.№1114

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом:Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" (21012, м.Вінниця, пров. Щорса, 24)

до:Вінницького національного аграрного університету (21008, м.Вінниця, вул. Сонячна, 3)

про стягнення 616176,65 грн., з яких 520 960, 58 грн.- основного боргу; 5 061,81 грн.- 3% річних; 90 154,26 грн. згідно договорів про постачання природного газу за регульованим тарифом № 2014/ТП-Б-Н-130054 від 31.12.2013 р., № 2015/ТП-Б-Н-130054 від 31.12.2014 р. та додатків до них.

ВСТАНОВИВ :

Відповідач у письмових поясненнях, наданих в листі 24.06.2015 р. пояснив, що Немирівський коледж будівництва та архітектури (далі - Коледж) є відокремленим структурним підрозділом Вінницького національного аграрного університету без права юридичної особи. Відповідно до п. 7. 5. Положення про Немирівський коледж будівництва і архітектури, фінансування коледжу проводиться за рахунок коштів державного бюджету. Тому кожного року для коледжу затверджується Кошторис та план використання бюджетних коштів, відповідно до яких встановлено розмір плати за природний газ. На лист-вимогу відповідача від 24.04.2015 року №07-15-1888, коледжем було надано відповідь від 12.05.2015 року №105/1, відповідно до якого, коледж повідомив про заплановані перерахування коштів в рахунок погашення заборгованості по договорах на постачання газу за регульованим тарифом №2014/ТП-Б-Н-130054 та №2015/ТП-Б-Н-130054. Про те, відповідачем даний лист не був взятий до уваги. Зазначає про те, що в міру надходжень бюджетних коштів коледжем, відповідно до платіжного доручення №112 від 09 червня 2015 року було здійснено проплату в розмірі 73 100, 00 грн. Коледж регулярно добровільно в залежності від наявності коштів сплачує борг позивачу, правовідносини сторін носять регулярний характер, прострочення оплати не завдало значної шкоди кредитору, оскільки заборгованість постійно поступово погашається, грошові кошти надходять. Вказує про те, що сплата фінансових санкцій в заявленій сумі (яка є надмірно великою) нанесе суттєвої шкоди майновому стану коледжу і призведе до його фінансової нестабільності. Зазначає про те, що так як коледж фінансується з державного бюджету, він здійснює усі можливі Заходи для погашення існуючої заборгованості і по мірі надходжень коштів з бюджету погашає її.

30.07.2015 р. позивачем до суду подано заяву про припинення провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 197 300 грн. основного боргу.

До вказаного клопотання позивачем додано копії банківських виписок від 10.06.2015 р. та від 15.07.2015 р. із яких вбачається про сплату відповідачем позивачеві частини основного боргу в сумі 197 300 грн..

Відповідно до п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі якщо відсутній предмет спору.

З огляду на те, що відповідач сплатив суму боргу після подання позову, провадження в справі щодо основного боргу в сумі 197 300 грн. підлягає припиненню на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України у зв'язку із відсутністю предмету спору.

Судом ухвалено про припинення провадження у справі щодо стягнення основного боргу в сумі 197 300 грн..

28.07.2015 р. від позивача до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог в якій позивач просить стягнути з відповідача 520 960,59 грн. - основного боргу, 5 061, 81 грн. -3-% річних, 90 664,50 грн.- пені.

Згідно п.3.10, 3.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення. При цьому питання щодо повернення зайво сплаченої суми судового збору у зв'язку із зменшенням позовних вимог вирішується господарським судом на загальних підставах і в порядку, визначеному законодавством. Якщо ж до заяви про збільшення розміру позовних вимог не додано доказів сплати суми судового збору у встановленому порядку та розмірі (з урахуванням такого збільшення), то відповідна заява повертається господарським судом на підставі пункту 4 частини першої статті 63 ГПК, а у разі якщо відповідні недоліки виявлено після прийняття господарським судом заяви про збільшення розміру позовних вимог, суд стягує несплачені в установленому порядку та розмірі суми судового збору за результатами розгляду справи на підставі статті 49 ГПК. ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову. У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК та зазначені в цій постанові.

З огляду на викладене, виходячи зі змісту заяви про уточнення позовних вимог, а також зі змісту позовної заяви суд дійшов висновку про те, що вказану заяву слід розцінювати як заяву про збільшення позовних вимог.Оскільки позивач всупереч вимогам ст..56 ГПК України не надав доказів направлення цієї заяви відповідачеві, заява залишається без розгляду.

22.06.2015 р. від відповідача до суду надійшло клопотання про зменшення пені з 90 154,26 грн. до 9 015, 42 грн. яка мотивована тим, що відповідач є закладом який фінансується із державного бюджету та сплата фінансових санкцій в сумі заявленій в позові нанесе суттєвої шкоди майновому стану відповідача і призведе до його фінансової нестабільності, тим, що сума основного боргу поступово погашається та тим, що прострочення в оплаті суми основного боргу виникло з поважних причин.

Представник позивача в судовому засіданні проти вказаної заяви заперечив.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в сумі 323 660, 59 грн.- основного боргу; 5 061,81 грн.- 3% річних за період з 06.01.2015 р. по 28.05.2015 р.; 90 154,26 грн.- пені за період з 06.01.2015 р. по 28.05.2015 р..

Представник відповідача в судовому засіданні визнав позовні вимоги в сумі 323 660,58 грн.- боргу.

Представники позивача, відповідача в судовому засіданні пояснили, що додаткові, інші докази чи клопотання у них відсутні.

З огляду на подані в справу докази, суд приходить до висновку про те, що спір відповідно положень ст.75 ГПК України підлягає вирішенню за наявними в справі матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача повно, всебічно, об'єктивно дослідивши в сукупності надані в справу докази, надавши їм юридичну оцінку суд, на підставі ст. 11, 16, 509, 525, 526, 530, 625, 712 ЦК України, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в сумі 323 660, 59 грн.- основного боргу; 5 061,81 грн.- 3% річних за період з 06.01.2015 р. по 28.05.2015 р.; 9 015, 42 грн.- пені за період з 06.01.2015 р. по 28.05.2015 р.(пеня, на підставі ст.83 ГПК України, підлягає зменшенню судом із суми 90 154,26 грн. до 9 015, 42 грн.).

До такого висновку суд прийшов з огляду на таке.

31.12.2013 року між позивачем (в договорі - "Постачальник") та Немирівським коледжом будівництва та архітектури ВНАУ (в договорі - "Споживач") було укладено договір № 2014/ТП-Б-Н-130054 на постачання природного газу за регульованим тарифом (далі-Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору Постачальник протягом 2014 року здійснює Споживачу постачання природного газу (далі - газ) в обсягах і порядку, передбачених Договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість газу у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором.

Відповідно до п.4.2 Договору ціна за 1000 куб. м. природного газу становить 4 634,736 грн..

Відповідно до пункту 4.6. Договору оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем 100% авансовим платежем, який має бути здійсненний споживачем не пізніше, ніж за 10 (десять) календарних днів до початку місяця поставки. У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 05 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Разом з тим, відповідно до п. 6.2.2. Договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, із споживача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

01.12.2014 р. між сторонами було укладено додаткову угоду № 8 до договору на постачання природного газу за регульованим тарифом № 2014/ТП-Б-Н-130054 від 31.12.2013 р. в якій сторони вирішили викласти п.4.2 Договору в новій редакції згідно якої ціна за 1000 куб. м. природного газу становить 7 708,32 грн..

30.12.2014 року між позивачем (в договорі - "Постачальник") та Немирівським коледжом будівництва та архітектури ВНАУ (в договорі - "Споживач") було укладено договір № 2015/ТП-Б-Н-130054 на постачання природного газу за регульованим тарифом (далі-Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору Постачальник протягом 2014 року здійснює Споживачу постачання природного газу (далі - газ) в обсягах і порядку, передбачених Договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість газу у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором.

Відповідно до п.4.2 Договору ціна за 1000 куб. м. природного газу становить 7 708,32 грн..

Відповідно до пункту 4.6. Договору оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем 100% авансовим платежем, який має бути здійсненний споживачем не пізніше, ніж за 10 (десять) календарних днів до початку місяця поставки. У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 05 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Разом з тим, відповідно до п. 6.2.2. Договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, із споживача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

01.02.2015 р. між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до договору на постачання природного газу за регульованим тарифом № 2015/ТП-Б-Н-130054 від 30.12.2014 р. в якій сторони вирішили викласти п.4.2 Договору в новій редакції згідно якої ціна за 1000 куб. м. природного газу становить 7 463,52 грн..

Позивач свої зобов'язання передбачені вказаними договорами виконав, на протязі грудня 2014 року - березня 2015 р., поставив відповідачеві газу в об'ємі 86 999 м. куб. на суму 706 160, 58 грн., що підтверджується двосторонніми актами подачі-приймання та реалізації природного газу за грудень 2014 р., січень - березень 2015 р..

Відповідач свої зобов'язання взяті в договорі виконав частково, оплатив за поставлений газ по Договорам в період з 27.02.2015 р. по 15.05.2015 р. 185 200 грн., що підтверджується копіями банківських виписок по рахунку від 27.02.2015 р. на суму 66 100 грн. від 27.03.2015 р. на суму 49 100 грн., від 23.04.2015 р. на суму 5 100 грн., від 15.05.2015 р. на суму 64 900 грн. які додані позивачем до позовної заяви (а.с.36-39).

Таким чином, борг відповідача перед позивачем складає 520 960, 58 грн. (706 160, 58 грн. - 185 200 грн.).

Позивачем відповідачу було направлено вимогу за № 07-15-1888 від 24.04.2015 р. про оплату наданих послуг з постачання природного газу протягом 7 днів з дня отримання вимоги. Відповідач листом № 105/1 від 12.05.2015 р. надав відповідь на претензію в якій повідомив позивача про заплановані перерахування коштів позивачу.

Зміст договорів, додаткових угод, взятих в них зобов'язань свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з поставки, які регулюються ст. 712 ЦК України.

Згідно ст.712 ЦК України За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Також кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ст. 525, ст. 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається із приписів ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 692 України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В силу ст. ст. 4-3, 33 ГПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно п.3 ч.1 ст. 83 ГПК України, господарський суд , приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Тому суд, з огляду на винятковість випадку, на підставі п.3 ч.1 ст. 83 ГПК України, прийшов до висновку про зменшення розміру пені із суми 90 154,26 грн. до суми 9 015, 42 грн..

З огляду на викладене суд приходить до висновку про законність і обґрунтованість належними доказами вимог позивача про стягнення 323 660, 59 грн.- основного боргу; 5 061,81 грн.- 3% річних за період з 06.01.2015 р. по 28.05.2015 р.; 9 015, 42 грн.- пені за період з 06.01.2015 р. по 28.05.2015 р..

Судові витрати на судовий збір в сумі 12 323,53 грн., згідно ст.49 ГПК України, підлягають відшкодуванню позивачеві за рахунок відповідача.

Керуючись викладеним, ст.4-3, 4-5, 22, 28, 32, 33, 34, 36, 43, 49, 75, 82 - 84, 115, 116 ГПК України, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити в сумі 337 737,82 грн., з яких: 323 660, 59 грн.- основного боргу; 5 061,81 грн.- 3% річних за період з 06.01.2015 р. по 28.05.2015 р.; 9 015, 42 грн.- пені за період з 06.01.2015 р. по 28.05.2015 р. Судові витрати на судовий збір в сумі 12 323,53 грн. покласти на відповідача.

2. Стягнути з Вінницького національного аграрного університету, (21008, м.Вінниця, вул. Сонячна, 3) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз", (21012, м.Вінниця, пров.Щорса, 24) 323 660, 59 грн.- основного боргу; 5 061,81 грн.- 3% річних за період з 06.01.2015 р. по 28.05.2015 р.; 9 015, 42 грн.- пені за період з 06.01.2015 р. по 28.05.2015 р., 12 323,53 грн. - судових витрат на судовий збір. Видати наказ в день набрання рішенням законної сили.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 30.07.2015 р. Повний текст рішення відповідно до ст.84 ГПК України оформлено і підписано 04 серпня 2015 р. Рішення набирає законної сили на протязі 10-ти днів з дня повного його оформлення і підписання.

Суддя Білоус В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи