ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2015 р. Справа № 917/576/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гончар Т. В. , суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Томіній І.В.

за участю представників сторін:

позивача - представник Наливця О.Л. за довіреністю № 02/3219 від 21.07.2015 року

відповідача - не з"явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду у м. Харкові апеляційну скаргу відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване монтажне управління № 25», м.Полтава, (вх.3676 П/З-11) на рішення господарського суду Полтавської області від 25.05.2015 року у справі № 917/576/15,

за позовом - Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м.Полтава,

до - Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване монтажне управління № 25», м.Полтава,

про стягнення 136 000,00 грн.-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 25.05.2015 року у справі № 917/576/15 ( суддя Бунякіна Г.І.) позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване монтажне управління № 25» на користь загального фонду державного бюджету України на рахунок управління Державної казначейської служби України в м.Полтава Полтавської області за кодом класифікації 21081100, символ звітності 106 « Адміністративні штрафи та інші санкції» - 136 000,00 грн., в тому числі 68 000,00 грн. штраф, визначений за рішенням адмінколегії позивача від 12.03.2013 року № 02/25 -рш у справі №02-01-50/105-2012 за порушення відповідачем законодавства про захист економічної конкуренції, передбачені пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів, проведених Кременчуцьким педагогічним училищем ім. А.С. Макаренка у 2012 році на закупівлю робіт з реконструкції навчального корпусу та прохідної навчально - оздоровчого комплексу училища ІІ етапу, та 68 000,00 грн. - пеня відповідно до частини 5 статті 56 цього ж Закону; в доход державного бюджету України по коду бюджетної класифікації 2203001 «Судовий збір» 2 720,00 грн. судового збору.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 25.05.2015 року у даній справі у повному обсязі та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що судом при постановленні оскаржуваного судового рішення порушено приписи частини 5 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а, саме, судом не враховано, що нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу та те, що нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом справи про визанння недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладання штрафу. Також, апелянт вважає, що відповідного рішення (постанови) господарського суду, датою припинення нарахування пені у даному випадку слід вважати - 13.05.2013 року, тобто, коли вперше порушено провадження у справі № 917/891/13 господарським судом Полтавсткої області і весь період розгляду справи судовими інстанціями. Відповідно періоди нарахування пені з 11.07.2014 року по 28.08.2014 року - 47 днів, з 18.11.2014 року по 25.01.2015 року - 69 днів та з 11.02.2015 року по 17.03.2015 року - 35 днів, на думку апелянта, є необгрунтованими і законно непідтвердженими.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому вважає доводи, приведені в апеляційній скарзі необгрунтованими і безпідставними, непідкріпленими нормами матеріального права, а рішення господарського суду Полтавської області від 25.05.2015 року таким, що відповідає чинному законодавству.

При цьому, на думку позивача, тривалість зупинення нарахування пені визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений в абзацах третьому- п"ятому частини 5 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», розгляд чи перегляд господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладання штрафу і в цей період не включається час перебування матеріалів справи у суді, коли згаданий розгляд чи перегляд не здійснюється. Тому, за періоди з 11.07.2014 року по 26.08.2014 року ( з моменту винесення судом першої інстанції рішення до моменту винесення судом апеляційної інстанції ухвали про прийняття апеляційної скарги до розгляду), з 18.11.2014 року по 25.01.2015 року ( з моменту винесення постанови судом апеляційної інстанції до моменту винесення судом касаційної інстанції ухвали про прийняття касаційної скарги до розгляду) та з 11.02.2015 року по 17.03.2015 року ( з моменту винесення постанови судом касаційної інстанції до подання позовної заяви у справі №917/576/15) відповідач мав би сплатити пеню у розмірі 154 000,00 грн. Але, враховуючи, приписи частини 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", якою передбачено, що розмір пені не може перевищувати розмір штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України, сума пені за вказані періоди складає 68 000,00 грн. Таким чином, на думку позивача, територіальне відділення правомірно нарахувало розмір пені без врахування періоду часу, протягом якого справа фактично знаходилась на розгляді в судових інстанціях, що було перевірено та підтверджено оскаржуваним рішенням.

Відповідач у судове засідання не з"явився, про причину неявки суд не повідомив, про час та місце слухання даної справи повідомлений належним чином та в установлений законом строк, про що свідчить поштове рекомендоване повідомлення про вручення йому ухвали апеляційного суду від 08.07.2015 року.

Представник позивача не заперечує проти розгляду даної справи у відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, повторно розглянувши справу в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів встановила наступне.

19.03.2015 року до господарського суду Полтавської області звернулось Полтавське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України з позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване монтажне управління № 25», в якій просило стягнути з відповідача 136 000,00 грн., з яких 68 000,00 грн. штрафу та 68 000,00 грн. пені. Свої вимоги позивач обгрунтовував тим, що станом на 17.03.2015 року відповідачем не сплачено штраф відповідно до рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.03.2013 року № 02-25рш у справі № 02-01-50/105-2012 року ( а.с.2-3).

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 23.03.2015 року порушено провадження у даній справі та прийнято заяву до розгляду; розгляд справи призначено на 21.04.2015 року ( а.с. 1).

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на неправомірність нарахування розміру штрафу та пені за спірним рішенням адмінколегії.

25.05.2015 року відповідач звернувся до господарського суду з клопотанням про зупинення розгляду даної справи до вирішення справи № 917/891/13 Верховним Судом України ( а.с. 48).

25.05.2015 року постановлено оскаржуване судове рішення. При цьому, задовольняючи позовні вимоги Антимонопольного комітету, суд виходив з того, що законність рішення позивача № 02-25-рш від 12.03.2013 року підтверджена постановою Вищого господарського суду України від 10.02.2015 року у справі № 917/891/13; штраф не сплачено; нарахування пені здійснено з урахуванням приписів частини 5 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого господарського суду, виходячи із наступного.

Як вірно встановлено господарським судом Полтавської області, і цього не спроствоано в апеляційній інстанції, рішенням адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.03.2013 року № 02-25рш у справі № 02-01-50/105-2012 року визнано, що ТОВ «Архікад-С» та ТОВ «Спеціалізоване монтажне управління № 25» погодивши свою поведінку при проведенні у 2012 році відкритих торгів по предмету закупівлі «реконструкція навчального корпусу та прохідної навчально-оздоровчого комплексу Кременчуцького педагогічного училища ім. А.С. Макаренка по вул. Дзержинського, 1 у с. Потоки Кременчуцького району Полтавської області, ІІ етап будівництва» порушили законодавство про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді анти конкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів тендеру. За вчинене порушення на ТОВ «Спеціалізоване монтажне управління № 25» накладено штраф у розмірі 68 000,00 грн. (а.с. 7-13).

Супровідним листом №02/1808 від 12.03.2013 року вказане рішення направлено на адресу ТОВ «Спеціалізоване монтажне управління № 25» ( а.с.14).

Відповідно до повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення № 162 рішення одержано відповідачем 15.03.2013 року ( а.с.15).

Відповідно до приписів статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено. Рішення Антимонопольного комітету України, адміністративної колегії Антимонопольного комітету України та державного уповноваженого Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарського суду міста Києва. Рішення адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарських судів Автономної Республики Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Отже, приписами вказаної норми передбачено строк оскарження рішення органу Антимонопольного комітету України, який не може бути відновлено.

Як убачається з матеріалів справи, скориставшись своїм правом на оскарження рішення адміністративної колегії, відповідач у встановлений законом строк звернувся до господарського суду Полтавської області з позовною заявою про визнання недійсним рішення адмінколегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.03.2013 року № 02-25рш у справі № 02-01-50/105-2012 року, за яким на нього було накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 68 000,00 грн.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 10.07.2014 року у справі № 917/891/13 визнано недійсним рішення Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.03.2013 року № 02-25рш у справі № 02-01-50/105-2012 в частині визнання дій Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване монтажне управління № 25» порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді анти конкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів тендеру, та в частині накладення на ТОВ «Спеціалізоване монтажне управління № 25» штрафу у розмірі 68 000,00 грн. ( а.с.16-19).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.11.2014 року у справі № 917/891/13 рішення господарського суду Полтавської області від 10.07.2014 року у справі № 917/891/13 скасовано з прийняттям нового рішення, яким у позові відмовлено ( а.с.21-25).

Постановою Вищого господарського суду України від 10.02.2015 року постанову Харківського апеляційного господарського суду від 17.11.2014 року у справі № 917/891/13 залишено без змін ( а.с.27-28).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про законність рішення позивача № 02/25-рш від 12.03.2013 року.

Відповідно до приписів частини 3 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» термін для оплати штрафу за порушення закнодавства про захист економічної конкуренції встановлено в двомісячний строк.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, і цього не спростовано в апеляційній інстанції штраф, який накладено рішенням адмінколегії територіального відділення Антимонопольного комітету України № 02-25-рш від 12.03.2013 року ТОВ «Спеціалізоване монтажне управління № 25» не сплачено.

Частиною 5 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за кожен день прострочення сплати штрафу стягується пеня в розмірі 1,5 % від суми штрафу.

Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладання штрафу.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок розміру пені за період з 11.07.2014 року по 26.08.2014 року (47 днів), з 18.11.2014 року по 25.01.2015 року (69 днів) та з 11.02.2015 року по 17.03.2015 року (35 днів), дійшла висновку, що позивачем при нарахуванні останньої дотримано норми частини 5 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», тобто у загальний розмір пені, який складав би 154 00,00 грн. не включено час, протягом якого розглядалась справа про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України. Враховуючи, що розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням Антимонопольного комітету України, розмір пені визначено правильно у розмірі 68 000,00 грн.

Стосовно клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі до розгляду Верховним Судом України заяви про перегдяд постанови Вищого господарського суду України від 10.02.2015 року по справі № 917/891/15, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції на законних підставах відмовлено у його задоволенні, з урахуванням приписів статті 79 Господарського процесуального кодексу України, оскільки відповідачем не надано суду належних доказів прийняття до провадження Верховним Судом України його заяви.

Відтак, колегія суддів вважає, що тверження апелянта, що датою припинення нарахування пені у даному випадку слід вважати - 13.05.2013 року не відповідає вимогам щодо його законності та обгрунтованості, не відповідають дійсності, вимогам чинного законодавства та матеріалам справи.

За таких підстав, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване монтажне управління № 25», є необгрунтованою і не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення по даній справі. Рішення господарського суду Полтавської області від 25.05.2015 року у справі № 917/576/15 прийнято у відповідності з матеріалами справи, фактичними обставинами та чинним законодавством, при повному, всебічному та об"єктивному дослідженні всіх обставин "*язку з чим рішення підлягає залишенню без мін, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 99, 101, п.1) ч.1 ст. 103, ст. 105, Харківський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване монтажне управління № 25» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 25.05.2015 року у справі № 917/576/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 27. 07.2015 р.

Головуючий суддя Слободін М.М.

Суддя Гончар Т. В.

Суддя Гребенюк Н. В.