РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2015Справа №910/16414/15

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування»
доВідкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»
провідшкодування шкоди в сумі 49 490,00 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники:
від позивача - Голоднюк О.Г., представник за довіреністю;
від відповідача - не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 49 490,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Цивільного кодексу України та Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу матеріальну шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Ухвала суду була надіслана за адресою місцезнаходження відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д.

Відповідно до ст. 64 ГПК України судом вчинені дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

На призначене судове засідання 23.07.2015р. представник відповідача не з'явився, витребуваних судом доказів не надав, будь-яких обґрунтованих заяв чи клопотань про відкладення судового засідання з зазначенням підстав щодо своєї неявки не направив, хоча про дату та час його проведення повідомлений належним чином, про що зокрема свідчить наявний у матеріалах справи оригінал поштового відправлення, з якого слідує, що поштова кореспонденція з ухвалою суду про призначення судового засідання була вручена відповідачу 08.07.2015р.

Отже, відповідач завчасно був повідомлений про місце, дату та час судового засідання, і у разі наміру подати відзив на позовну заяву, письмові пояснення, додаткові документи, мав достатньо часу для цього.

Враховуючи встановлений ч. 1 ст. 69 ГПК України строк вирішення спору та зважаючи на те, що суд не знайшов підстав для відкладення розгляду справи, відповідно до статті 75 ГПК України суд здійснює розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

16.12.2013р. на а/д Київ-Одеса 24 км + 500м була скоєна ДТП, а саме відбулося зіткнення автомобіля "Iveco 35c13", д.р.н. АІ4491ВВ, яким керував Міненко Ю.Д. та автомобіля «Toyota Rav4» д.р.н. АІ9210ВМ.

Причиною ДТП стало те, що водій Міненко Ю.Д., керуючи автомобілем "Iveco 35c13", д.р.н. АІ4491ВВ не виконав п. 2.3, 12.3. ПДР, що призвело до зіткнення з автомобілем «Toyota Rav4» д.р.н. АІ9210ВМ. Дані обставини підтверджуються розгорнутою довідкою №9320234 про дорожньо-транспортну пригоду та постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області (справа №362/7625/13-п провадження 3/362/45/14), копії яких містяться у матеріалах справи.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль «Toyota Rav4» д.р.н. АІ9210ВМ (Застрахований автомобіль), який був застрахований позивачем на підставі Договору добровільного страхування від 14.02.2013р. №046.0342117.011.

На підставі вищевказаного, за умовами Договору добровільного страхування від 14.02.2013р. №046.0342117.011, страхового акту від 15.01.2014р. №4721.206.13.01.01, позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 62 602,15 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями №2304 від 29.01.2014р. на суму 46 643,86 грн., та №4722 від 28.02.2014р. на суму 15 961,29 грн.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Як вбачається з матеріалів справи, шкоду було заподіяно водієм автомобіля "Iveco 35c13", д.р.н. АІ4491ВВ, яким керував Міненко Ю.Д., під час експлуатації вказаного автомобіля, і його вину у вчиненні ДТП та скоєнні правопорушення за ст. 124 КУпАП України встановлено постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області (справа №362/7625/13-п провадження 3/362/45/14).

На час скоєння вищевказаної ДТП (16.12.2013р.) цивільно-правова відповідальність будь-яких осіб під час експлуатації автомобіля "Iveco 35c13", д.р.н. АІ4491ВВ, на законних підставах, була застрахована у відповідача на підставі договору (полісу) №АС/1353226 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказаним договором (полісом) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50 000 грн., франшиза - 510 грн., строк дії полісу з 04.07.2013р. до 03.01.2014р.

Отже, відповідач є особою на яку полісом №АС/1353226 покладено обов'язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації автомобіля "Iveco 35c13", д.р.н. АІ4491ВВ, на час спірної ДТП.

Вартість матеріального збитку відповідно до виставленого рахунку-фактура №С-00052841 від 23.12.2013р. становить 64 580,72 грн. та відповідно до акта виконаних робіт № від 17.02.2014р. складає 63 845,15 грн.

При цьому судом враховано, що Верховним Судом України у Листі "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" від 19.07.2011 року роз'яснено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Документом, який підтверджує дійсний розмір витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, є акт виконаних робіт. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є платіжне доручення (інший документ, який підтверджує факт перерахування коштів на відновлювальний ремонт).

Відтак, реальний розмір витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом автомобіля «Toyota Rav4» д.р.н. АІ9210ВМ, склав 63 845,15 грн., відповідно до акта виконаних робіт № від 17.02.2014р. Факт виплати позивачем, як страховиком цивільно-правової відповідальності потерпілої у ДТП особи, страхового відшкодування в розмірі 62 605,15 грн. суду також доведений (підтверджується платіжними дорученнями №2304 від 29.01.2014р., №4722 від 28.02.2014р.).

Судом враховано, що відповідно до абзацу третього пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК України та частини 17 статті 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. А згідно з абзацом другим частини 1 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Також, на підтвердження розміру витрат необхідних для відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Rav4» д.р.н. АІ9210ВМ позивачем надано суду Звіт про визначення вартості матеріального збитку вих. №7928 від 23.12.2013р., відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників (Сврз) автомобіля «Toyota Rav4» д.р.н. АІ9210ВМ у результаті його пошкодження при ДТП складає 64 243,95 грн., при коефіцієнті фізичного зносу 0,00 грн.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Судом взято до уваги, що відповідно до пункту 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395) значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

З матеріалів справи вбачається, що автомобіль «Toyota Rav4» д.р.н. АІ9210ВМ, рік випуску автомобіля - 2010р., а отже на момент ДТП (16.12.2013р.) строк його експлуатації не перевищував 7 років, а отже підстав для вирахування зносу в даному випадку не має.

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу №АС/1353226 та положення статей 12, 22, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статей 9, 27 Закону України "Про страхування", статей 993, 1191 ЦК України, відповідач повинен був відшкодувати позивачу у встановлений законом строк шкоду в межах ліміту його відповідальності за спірним страховим випадком (50 000 грн.), у межах суми, що перейшла до позивача (62 605,15 грн.), з урахуванням того, що позивачем відраховано франшизу за полісом в сумі 510 грн., тобто відповідач повинен відшкодувати позивачу 49 490,00 грн.

Отже, позов підлягає задоволенню судом повністю в заявленій сумі 49 490,00 грн.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК України, оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, з його вини, судовий збір покладається на відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д, ідентифікаційний код 00034186) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» (02160, м. Київ, проспект Воз'єднання, буд. 19, ідентифікаційний код 30968986) 49 490 (сорок дев'ять тисяч чотириста дев'яносто) грн. страхового відшкодування, а також 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 30.07.2015

Суддя І.І. Борисенко