донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

27.07.2015 справа №908/3210/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів за участю представників сторін: від позивача: від відповідача:Бойченко К.І. Радіонової О.О., Черноти Л.Ф. не з'явився не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запоріжтрансформатор", м. Запоріжжя
на рішення господарського судуЗапорізької області
від16 червня 2015 р. (підписано 02.07.2015р.)
у справі№ 908/3210/15 (суддя Смірнов О.Г.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Тепло Енерго Комплект Україна", м. Київ
до Публічного акціонерного товариства "Запоріжтрансформатор", м. Запоріжжя
простягнення 700 668 грн. 41 коп.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тепло Енерго Комплект Україна" (далі- ТОВ "Тепло Енерго Комплект Україна", позивач) звернувся до господарського суду Запорізької області з позовною заявою про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Запоріжтрансформатор" (далі - ПАТ "Запоріжтрансформатор", відповідач) борг у сумі 483 491 грн. 73 коп., інфляційні нарахування у сумі 123 833 грн. 34 коп., 3% річних у сумі 7 089 грн. 34 коп. та пеню у сумі 86 254 грн. 00 коп.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 16.06.2015р. позовні вимоги задоволені частково, з відповідача на користь позивача стягнуто борг в сумі 483 491 грн. 73 коп., інфляційні нарахування у сумі 123 833 грн.34 коп., 3% річних у сумі 7 089 грн. 34 коп., пеню в сумі 76 877 грн. 54 коп., та витраті зі сплати судового збору в сумі 13 825 грн. 85 коп.

Рішення суду мотивоване частковою доведеністю та частковою обґрунтованістю позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ "Запоріжтрансформатор" звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить згадане рішення суду змінити, зменшивши розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача, до суми що не перевищує 8 000 грн. 00 коп.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач стверджує, що дане рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На думку відповідача суд дійшов помилкового висновку щодо необґрунтованості застосування п.3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України та зменшення розміру пені, що підлягає до стягнення з відповідача, до суми, що не перевищує 8 000 грн. 00 коп.

Також, відповідач зазначає, що має місце винятковий випадок, так як він знаходиться у скрутному фінансовому становищі, що підтверджується наданим аналізом показників балансу відповідача за 2014р та за перший квартал 2015р.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Представники сторін у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи сторони були повідомлені належним чином.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст.811 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно до ч.2 ст.99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Згідно ч.2 ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційної господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено господарським судом Запорізької області ТОВ "Тепло Енерго Комплект Україна", як «Постачальник», та ПАТ "Запоріжтрансформатор", як «Покупець», 02.06.2014р уклали договір поставки №К004320 (далі - договір).

Відповідно до пунктів 1.1., 2.1.,2.2. договору Постачальник зобов'язується поставити Покупцю товар в обумовлені додатками до даного договору строки, а Покупець зобов'язується прийняти вказаний товар та оплатити за нього грошову суму. Постачанню за даним договором підлягає наступний товар: контрольно-вимірювальна апаратура, (далі - товар) . Загальна кількість товару, яка підлягає поставці, його часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) по сортам, групам, підгрупам, видам, маркам, типам, розмірам визначається специфікаціями, які є невід'ємними частинами договору.

За умовами п.2.2.1 договору сторони погодили, що Постачальник одночасно з передачею товару передає Покупцю документи, які стосуються товару: рахунок-фактуру, податкову накладну, накладну на товар, товаросупровідну накладну, сертифікат якості (сертифікат відповідності), паспорт.

Розділом 3 договору встановлено, що товар постачається в наступні строки: 80 днів з моменту підписання додатку. Дострокова поставка дозволена. Товар поставляється покупцю на умовах FCA, склад Постачальника, відповідно до Інкотермс в редакції 2010 року, якщо інше не передбачено у Додатках до Договору. Приймання товару по кількості та якості здійснюється за транспортними та супровідними документами, наданими Постачальником Приймання товару по кількості здійснюється на складі Постачальника одночасно з поставкою товару або на складі Покупця у строк не пізніше 20 календарних днів з моменту надходження товару на склад Покупця.

Ціна Товару визначається додатками, які є невід'ємною частиною договору, як це зазначено у п. 5.1. Відповідно до п. 5.2. договору його ціна на момент укладення (специфікація № 1) становить 500 000 грн. 00 коп. Ціна договору корегується сторонами шляхом вказівки про це у наступних додатках.

Пунктом 5.4. договору встановлено, що Покупець оплачує товар в наступному порядку: 100% оплата протягом 5 банківських днів з моменту поставки товару, якщо інше не передбачено у додатках до договору.

Як передбачено розділом 7 договору, він вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31 березня 2016 року, а в частині виконання гарантійних зобов'язань Постачальника, передбачених договором - до закінчення строку дії гарантії. Зміни та доповнення до договору дійсні, якщо вони здійснені у письмовій формі та підписані повноваженим представниками сторін.

Додатковою угодою № 1 від 17.07.14р. до договору сторони погодили викласти п. 5.2 у наступній редакції « Ціна договору на момент його укладення (специфікація № 1 до договору) становить 975 861 грн. 60 коп.

Специфікацією №2 від 28.07.2014р сторони узгодили поставку товару за договором на загальну суму 168 103 грн. 20 коп.

Також, сторони до договору уклали додаток №3 від 12.08.2014р; додаток №4 від 13.08.2014р.; додаток №5 від 20.08.2014р.; додаток №6 від 15.09.2014р.; додаток №7 від 17.11.2014р. щодо поставки товару відповідного найменування, його кількості на загальну суму 533 632 грн. 93 коп.

За умовами вказаних специфікацій та додатків до договору оплата поставленого товару здійснюється у 100% розмірі протягом 5 (п'яти) банківських днів з моменту поставки товару на склад відповідача.

Частиною 1 ст.193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На виконання умов договору позивачем було поставлено:

1) згідно специфікації №2 від 28.06.14р. та додатків №3 від 12.08.14р., № 4 від 13.08.14р., №5 від 20.08.14р., №6 від 15.09.14р. до договору за видатковою накладною №РН-0000455 від 05.11.14р уповноважений представник відповідача на підставі довіреності №27082 від 05.11.14р. отримав товар на загальну суму 503 685 грн. 60 коп. Товар поставлений на склад покупця відповідно до ТТН №455 від 05.11.14р.

2) згідно додатку №7 від 17.11.14р до договору за видатковою накладною №РН-0000582 від 05.12.14р. уповноважений представник відповідача на підставі довіреності №27214 від 05.12.14р отримав товар на загальну суму 37 155 грн. 56 коп. Товар поставлений на склад покупця згідно ТТН №582 від 05.12.14р.

3) згідно додатку №7 від 17.11.14р до договору за видатковою накладною №РН-0000639 від 23.12.14р. уповноважений представник відповідача на підставі довіреності №27314 від 23.12.14р. отримав товар на загальну суму 8 060 грн. 57 коп. Товар поставлений на склад покупця згідно ТТН №639 від 23.12.14р.

В порушення умов договору відповідач, отриманий за видатковою накладною №РН-0000455 від 05.11.14р. товар, оплатив частково, а товар, отриманий за видатковими накладними №РН-0000582 від 05.12.14р і №РН-0000639 від 23.12.14р., залишив без оплати у повному обсязі.

Загальний розмір неоплаченого з боку відповідача товару склав 483 491 грн. 73 коп.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Заявлена до стягнення заборгованість в сумі 483 491 грн. 73 коп. доведена позивачем та матеріалами справи, а тому, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача повністю, в сумі 483 491 грн. 73 коп.

Згідно ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду щодо вирішення спору у частині стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань.

Позивачем обґрунтовано та вірно розраховані 3% річних за період з 12.11.14р по 06.05.15р. та інфляційні нарахування з листопада 2014 р. по квітень 2015р., розмір яких склав 7 089 грн.34 коп. та 123 833 грн. 34 коп., відповідно.

Тому, вимоги щодо стягнення 3% річних в сумі 7 089 грн. 34 коп. та інфляційні нарахування в сумі 123 833 грн. 34 коп. підлягають задоволенню.

Відповідно до п.6.3.1.1. договору за прострочення виконання зобов'язань за договором винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі 0.1% від ціни невиконаного зобов'язання за кожний день прострочення.

Імперативним приписом ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» визначено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позивачем розрахована пеня за період з 13.11.14р. по 05.02.15р., розмір якої склав 86 254 грн. 00 коп., без урахування наведеної норми матеріального права.

Встановлено, що обґрунтовано заявлена до стягнення пеня в сумі 76 877 грн. 54 коп.

У відзиві на позов відповідач просив суд при прийнятті оскаржуваного рішення застосовувати приписи п.п.3,6 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України.

Пунктом 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено право господарського суду при прийнятті рішення зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно п. 6 статті 83 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Згідно п. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до п. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Частинами 1, 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язання, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Відповідно до абз. 1 п. 3.17.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011 вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Крім того, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 статті 3 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, в якості обставин, що ускладнюють виконання рішення відповідач зазначає, що аналіз балансу за 2014 рік та перший квартал 2015 року дозволяє дійти висновку про наявність у відповідача збитків в розмірі 2 188 273 000 грн. 00 коп. та поточних зобов'язань щодо сплати грошових коштів на користь інших осіб в сумі 5 178 242 000 грн. 00 коп., натомість сума поточних обігових коштів складає лише 96 391 000 грн. 00 коп., а дебіторська заборгованість за поставлену продукцію 390 121 000 грн. 00 коп.

В оскаржуваному рішенні суд зазначив, що розмір стягуваємої пені не є зазначеним по відношенню з основною заборгованістю.

Крім того, тяжкий фінансовий стан відповідача, не є безумовною підставою для зменшення розміру стягуваємої пені, а свідчить про неналежне ведення своєї господарської діяльності, та стосується лише відповідача.

Таким чином, відповідачем не доведено винятковості випадку для зменшення розміру стягавємої пені, а тому, обґрунтовано заявлена пеня у розмірі 76 877 грн. 54 коп. підлягає до стягнення.

Відповідачем також не надано доказів для застосування судом приписів п.6 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи, прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому, підлягає залишенню в силі.

Судові витрати за апеляційною скаргою покладаються на заявника скарги.

Керуючись ст..ст.33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запоріжтрансформатор", м. Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 16.06.2015р. у справі №908/3210/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 16.06.2015 року у справі № 908/3210/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий К.І. Бойченко

Судді: О.О. Радіонова

Л.Ф. Чернота

Надруковано: 5 прим.

1.позивачу

2. відповідачу

3. у справу

4. апеляційному суду

5. ГСЗО