УХВАЛА

28.07.2015Справа № 15/525

За скаргою Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі Філії «Виробниче ремонтно-технічне підприємство «Укргазенергосервіс»

на бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві

За позовом Дочірнього підприємства «Київський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»

до Дочірнього підприємства «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»

про стягнення коштів

Суддя Ломака В.С.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Полінкевич О.В. за довіреністю № 760 від 03.07.2015 р.;

від ВДВС: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Арбітражного суду міста Києва від 06.12.2000 р. у справі № 15/525 присуджено до стягнення з Дочірньої компанії «Укртрансгаз» на користь Обласного дорожнього фонду Київської області пені в сумі 22 595 218,00 грн. і на користь позивача держмита в сумі 1 700,00 грн. та інформаційних послуг в сумі 69,00 грн., в решті позову провадження припинено.

Постановою голови Арбітражного суду міста Києва від 09.04.2001 р. № 04-1/11-1-15/525 про перевірку рішення в порядку нагляду рішення суду від 06.12.2000 р. по справі № 15/525 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.09.2001 р. рішення від 06.12.2000 р., постанову від 09.04.2001 р. Арбітражного суду міста Києва у справі № 15/525 в частині стягнення з ДК «Укртрансгаз» на користь Обласного дорожнього фонду Київської області 22 595 218,00 грн. скасовано, в позові ДП «Київський облавтодор» до ДК «Укртрансгаз» про стягнення 22 595 218,00 грн. відмовлено, присуджено до стягнення з ДП «Київський облавтодор» на користь ДК «Укртрансгаз» витрат по сплаті державного мита в розмірі 1 700,00 грн., в іншій частині рішення від 06.12.2000 р. та постанову від 09.04.2000 р. Арбітражного суду міста Києва у справі № 15/525 залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду України від 11.12.2001 р. відмовлено в порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від 14.09.2001 р. № 15/525.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.10.2002 р. постанову Вищого господарського суду України від 14.09.2001 р. у справі № 15/525 скасовано, рішення Арбітражного суду міста Києва від 06.12.2000 р. та постанову голови Арбітражного суду міста Києва від 09.04.2001 р. по справі № 15/525 залишено без змін.

31.10.2002 р. на виконання рішення від 06.12.2000 р. господарським судом міста Києва було видано наказ № 15/525 про стягнення з Дочірньої компанії «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» на рахунок Обласного дорожнього фонду Київської області на спеціальний рахунок Державного підприємства «Київське обласне управління по будівництву, ремонту та експлуатації автомобільних доріг» 22 598 218,00 грн. пені за несвоєчасну сплату відрахувань на дорожні роботи, 1 700, 00 грн. витрат по сплаті державного мита та 69,00 грн. витрат по сплаті інформаційно-технічних послуг по забезпеченню судового процесу.

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві № 1357/1 від 04.11.2002 р. було відкрите виконавче провадження з виконання наказу господарського суду м. Києва від 31.10.2002 р.

Ухвалою Верховного Суду України від 12.12.2002 р. відмовлено у порушенні провадження з перегляду у касаційному порядку постанови Вищого господарського суду України від 28.10.2002 р. у справі № 15/525.

Рішенням господарського суду міста Києва від 03.07.2003 р. задоволено заяву Дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, рішення Арбітражного суду міста Києва від 06.12.2000 р. у справі № 15/525 скасовано, Державному підприємству «Київське обласне управління по будівництву, ремонту та експлуатації автомобільних доріг» в позові відмовлено.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.05.2004 р. задоволено заяву Дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» про поворот виконання рішення Арбітражного суду міста Києва № 15/525 від 06.12.2000, та присуджено до стягнення в поворот виконання рішення Арбітражного суду міста Києва від 06.12.2000 р. з Державного підприємства «Київське обласне управління по будівництву, ремонту та експлуатації автомобільних доріг» на користь Дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» 1 565 316,79 грн.

29.01.2009 р. до господарського суду міста Києва надійшла заява Дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» про видачу наказу на виконання ухвали господарського суду міста Києва від 11.05.2004 р. у справі № 15/525 щодо стягнення з Дочірнього підприємства «Київський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» 1565 316,79 грн. в поворот виконання рішення арбітражного суду міста Києва від 06.12.2000 р. у справі №15/525.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.05.2009 р., залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.09.2009 р., відмовлено ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» у задоволенні заяви про видачу наказу на виконання ухвали господарського суду міста Києва від 11.05.2004 р. у справі № 15/525.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.01.2010 р., залишеною без змін постановою Верховного Суду України від 30.03.2010 р., постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.09.2009 р. та ухвалу господарського суду міста Києва від 27.05.2009 р. у справі № 15/525 скасовано, справу № 15/525 передано до господарського суду міста Києва для розгляду заяви ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» про видачу наказу на виконання ухвали господарського суду міста Києва від 11.05.2004 р. у справі № 15/525.

24.02.2010 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва від Дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» надійшла скарга на бездіяльність Державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві, відповідно до якої скаржник просив визнати бездіяльність ВДВС протиправною та зобов'язати його зняти арешт з грошових коштів боржника на всіх відкритих рахунках.

Скарга була мотивована тим, що державним виконавцем не було здійснено зняття арешту з коштів відповідача, який був накладений відповідно до постанови № 1357/1 від 14.11.2002 р., у зв'язку із скасуванням судового рішення, яке було підставою для відкриття виконавчого провадження. Вказане, на переконання скаржника свідчить про порушення виконавцем вимог статей 37, 38, 85 Закону України «Про виконавче провадження», які зобов'язують його виконати певні дії в разі закінчення виконавчого провадження.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.06.2010 р. у справі № 15/525 (суддя Морозов С.М.). було вирішено у задоволенні скарги Дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на бездіяльність Державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві відмовити.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 31.08.2010 р. (суддя Морозов С.М.), залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.10.2010 р. у задоволенні заяви ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" про видачу наказу на виконання ухвали суду від 11.05.2004 р. відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.11.2010 р. було відмовлено Дочірній компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» у задоволенні клопотання про відновлення строку на подання апеляційної скарги та у прийнятті апеляційної скарги до розгляду, поданої на ухвалу господарського суду міста Києва від 29.06.2010 р. у справі № 15/525. Апеляційну скаргу повернуто заявникові.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.01.2011 р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.10.2010 р. та ухвалу господарського суду міста Києва від 31.08.2010 р. у справі №15/525 про відмову у задоволенні заяви ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» про видачу наказу на виконання ухвали суду від 11.05.2004 р., залишено без змін.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України № 360-р від 13.06.2012 р. «Про реорганізацію дочірніх компаній Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», Дочірня компанія «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» була реорганізована шляхом перетворення в Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз».

16.06.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва від Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі Філії «Виробниче ремонтно-технічне підприємство «УКРГАЗЕНЕРГОСЕРВІС» надійшла скарга на бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві, відповідно до якої скаржник просив визнати бездіяльність ВДВС протиправною та зобов'язати його зняти арешт з грошових коштів боржника на всіх відкритих рахунках.

Скарга мотивована тим, що державним виконавцем не здійснено зняття арешту з коштів відповідача, який був накладений відповідно до постанови № 1357/1 від 14.11.2002 р., у зв'язку із скасуванням судового рішення, яке було підставою для відкриття виконавчого провадження. Вказане, на переконання скаржника свідчить про порушення виконавцем вимог статей 37, 38, 85 Закону України «Про виконавче провадження», які зобов'язують його виконати певні дії в разі закінчення виконавчого провадження.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.06.2015 р. розгляд означеної скарги призначено на 07.07.2015 р.

В судове засідання 07.07.2015 р. представники учасників судового процесу не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.07.2015 р. розгляд скарги було відкладено на 28.07.2015 р.

24.07.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва від скаржника надійшли додаткові документи у справі.

У судове засідання 28.07.2015 р. представники позивача та ВДВС не з'явились, про час і місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Так, згідно з п. 11 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 р. № 01-8/123 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році» відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/1228 від 02.06.2006 року «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році» до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками «адресат вибув», «адресат відсутній» і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Слід зазначити, що законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі, коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

При цьому, судом враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Також, у відповідності до ч. 2 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України, скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши скаргу відповідача на бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві, суд дійшов висновку, що провадження у справі з її розгляду має бути припинено з наступних підстав.

Згідно із ст. 4-5 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

За приписами ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

При цьому, відповідно до ст. 116 ГПК України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Наказ видається стягувачеві або надсилається йому після набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно із ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Інші органи, установи, організації і посадові особи провадять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі відповідно до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця.

Законом України «Про виконавче провадження» регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

В силу ст. 1 Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Також, згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 26.12.2003 р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», визначено, що стягувач, боржник або прокурор мають право оскаржити дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів до господарського суду, який розглянув відповідну справу по першій інстанції.

В даному випадку на розгляд суду передано вимоги щодо визнання бездіяльності ВДВС протиправною та зобов'язання його зняти арешт з грошових коштів боржника на всіх відкритих рахунках.

Заявляючи вказані вимоги, скаржник вказує на те, що рішенням господарського суду міста Києва від 03.07.2003 р. задоволено заяву Дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, рішення Арбітражного суду міста Києва від 06.12.2000 р. у справі № 15/525 скасовано, Державному підприємству «Київське обласне управління по будівництву, ремонту та експлуатації автомобільних доріг» в позові відмовлено.

У відповідності до п. 4 ч. й ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка була чинною на момент прийняття вказаного рішення, виконавче провадження підлягає закінченню у випадку скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Згідно із ст. 38 вказаного Закону було визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження.

Скаржник відзначає, що він звернувся до ВДВС 21.04.2015 р. із заявою про зняття арешту, проте такі його вимоги задоволені не були.

Розглядаючи вказану скаргу, суд бере до уваги те, що фактично, скаржник оскаржує не бездіяльність державного виконавця щодо неприйняття певного рішення за зверненням боржника, а те, що державний виконавець не виконав вимог Закону України «Про виконавче провадження» щодо зняття арешту з рахунків боржника разом з закінченням виконавчого провадження.

Так, зважаючи на викладені вище факти та положення законодавства, закінчення виконавчого провадження та відповідне припинення чинності арешту мало відбутися в 2003 році, про що відповідачу було відомо, оскільки він був обізнаний з прийнятим господарським судом рішення від 03.07.2003 р.

При цьому, матеріали справи містять докази того, що відповідач звертався до ВДВС Печерського РУЮ м. Києва з заявою про зняття арешту ще 18.12.2009 р.

Як зазначалось вище, 24.02.2010 р. відповідач звертався до господарського суду міста Києва зі скаргою на бездіяльність державного виконавця щодо знаття такого арешту.

Вказана скарга фактично є аналогічною із скаргою, що наразі розглядається, і у її задоволенні ухвалою господарського суду міста Києва від 29.06.2010 р. було відмовлено.

Зокрема, суд при розгляді скарги від 24.02.2010 р. звернув увагу на те, що скаржником порушено строк подачі скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби, встановлений ст. 121-2 ГПК України.

З матеріалів справи вбачається, що скаргу від 24.02.2010 р. було розглянуто з тих же обставин, що і подана скарга у даній справі. Обставини та подія, з якою скаржник пов'язує порушення своїх прав, є однаковими в обох скаргах.

Посилання у скарзі від 24.02.2010 р. на факт звернення 18.12.2009 р. та в скарзі від 16.06.2015 р. на факт звернення 21.04.2015 р. до ВДВС з заявою про зняття арешту, на переконання суду, не свідчить про різні події порушення прав скаржника, оскільки він оскаржує саме бездіяльність ВДВС з не зняття арешту з його рахунків, яка триває з кінця 2003 року, а не бездіяльність щодо неприйняття певних рішень за такими заявами.

На підставі зазначеного, суд дійшов висновку, що існує ухвала господарського суду, якою розглянуто скаргу на бездіяльність ВДВС, яка подавалась з аналогічними вимогами та з тих же підстав, що скарга, яка наразі виступає предметом розгляду.

У відповідності до ст. 80 ГПК України, однією з підстав припинення провадження у справі є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 р. № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» визначено, що у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, до заяв (скарг, подань) учасників виконавчого провадження мають застосовуватися положення ЦПК і ГПК, якими врегульовано аналогічні питання.

Аналогічні роз'яснення надані в п. 36 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 13.08.2008 року № 01-8/482 «Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року».

На підставі зазначеного суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин положення ст. 80 ГПК України.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 80, ст. ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, Законом України «Про виконавче провадження», господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Припинити провадження щодо розгляду скарги Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі Філії «Виробниче ремонтно-технічне підприємство «Укргазенергосервіс» на бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві.

2. Ухвалу може бути оскаржено в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя В.С. Ломака