ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2015 р.Справа № 922/3469/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання Савукова М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Золоті ворота" м. Харків
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Харків
про стягнення 5555516,85 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Грайворонський І.В., за довіреністю № 36 від 08.12.2014 року;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Банк Золоті Ворота" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення 5671223,71 грн. за неналежне виконання умов договору № 152 на кредитну лінію від 21.08.2013 року щодо вчасного повернення кредиту. Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17 червня 2015 року було прийнято вказану позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 06 липня 2015 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.07.2015 року розгляд справи було відкладено на 03.08.2015 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 22.07.2015 року представником позивача було подано заяву про зменшення позовних вимог (вх. № 29351), в я кій позивач зменшив розмір пені, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 5555516,85 грн., з яких сума поточної заборгованості по кредиту: 225000,00 доларів США (еквівалент 4734289,13 грн.); сума поточної заборгованості за відсотками: 678,09 доларів США (еквівалент 14267,88 грн.); сума простроченої заборгованості за відсотками: 34780,49 доларів США (еквівалент 731826,20); пеня за простроченими відсотками: 75133,64 грн.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 03.08.2015 року від представника позивача супровідним листом (вх. № 30972) надійшли документи для долучення до матеріалів справи.

Суд, дослідивши надану заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, зазначає наступне .

Відповідно до ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до п. 3.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2015 року, передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Як вбачається зі змісту наданої заяви позивача вона подана у відповідності до ст. 22 ГПК України та підписана представником позивача представником уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію АТ «Банк Золоті Ворота» ОСОБА_4 ОСОБА_5, що діє на підставі довіреності від 08.12.2014 року № 36 ця довіреність підписана уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію АТ «Банк Золоті Ворота» ОСОБА_4.

Враховуючи вищевикладене, суд, приймає вищезазначену заяву до розгляду та подальший розгляд справи ведеться з урахуванням цієї заяви.

Представник позивача в судовому засіданні 03.08.2015 року позовні вимоги підтримав, просив суд позову задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання 03.08.2015 року не з`явився, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав, відзив на позов та документи витребувані судом не надав. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка про направлення ухвали суду про порушення провадження у справі від 17.06.2015 року та ухвали суду від 06.07.2015 року за адресою вказаною у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та співпадає з адресою вказаною у позовній заяві. Проте, ухвала суду про порушення провадження у справі повернулась до канцелярії суду з поштовою відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Зважаючи на те, що Вищий господарський суд України у п. 4 Інформаційного листа від 02.06.2006р. № 01-8/1228 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році" зазначив, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками "в зв"язку з закінченням терміну зберігання", "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що ним вжито всі заходи для належного повідомлення учасників судового процесу про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача за наявними в справі матеріалами, як передбачено статтею 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи позовної заяви, заслухавши пояснення позивача, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, суд встановив наступне.

21.08.2013 року між Публічним акціонерне товариство "Банк Золоті ворота" м. Харків (Банк, позивач) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (Позичальник, відповідач) було укладено договір № 152 на кредитну лінію (відновлювальну), з усіма змінами до нього (Кредитний договір), у відповідності до умов якого позивач у період з 21.08.2013 року по 30.08.2013 року, за наявності вільних кредитних ресурсів, зобов'язується надати Позичальникові кредит у рамках кредитної лінії у розмірі 1800000,00 грн. (ліміт 1) без додаткових спеціальних переговорів, а Позичальник зобов'язується повернути кредит у строк не пізніше 19.08.2015 року та сплачувати проценти за користування ним за ставкою 22% річних на визначених договором умовах. Також у період з 21.08.2013 року по 30.08.2013 року банк за наявності вільних кредитних ресурсів, зобов'язується надати Позичальникові кредит у рамках кредитної лінії у розмірі 225000,00 дол. США (ліміт 2) без додаткових спеціальних переговорів, а Позичальник зобов'язується повернути кредит у строк не пізніше 19.08.2015 року та сплачувати проценти за користування ним з ставкою 10% річних на визначених Договором умовах.

Згідно п.5.2.1 кредитного договору відповідач зобов'язаний здійснити погашення кредиту , сплату процентів в порядку та на умовах , передбачених договором.

Відповідно до п.5.2.5 кредитного договору відповідач зобов'язаний повністю повернути кредит та сплатити нараховані проценти та неустойку, незалежно від настання строку виконання зобов'язання, зокрема, у випадках невиконання відповідачем своїх зобов'язань з повернення кредиту або сплати процентів.

Згідно з п.5.3.1 кредитного договору банк має право вимагати дострокового повернення кредиту і сплати процентів , неустойки та відшкодування інших збитків , заподіяних неналежним виконанням зобов'язань, а також відмовитись від подальшого кредитування позичальника за договором у випадках передбачених п.5.2.5. Договору.

Відповідно до п.5.2.4 кредитного договору, відповідач зобов'язаний виконувати вимоги банку згідно з п.5.3.1 договору протягом 5 днів з дня їх пред'явлення.

Пунктом 6.1.1 кредитного договору передбачено , що у випадку порушення строку повернення кредиту, передбаченого п.1.1 договору , та/або строків сплати процентів, комісій, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочки на рахунок НОМЕР_2.

Відповідно до п. 7.9. Кредитного договору позовна давність про стягнення неустойки (і штрафу) встановлюється тривалістю в три роки.

Позивач належним чином виконав свої зобов`язання щодо надання кредиту відповідачу, що підтверджується меморіальними ордерами та виписками по рахунку.

Відповідач, свої зобов'язання за договором №152 від 21.08.2013 року на кредитну лінію (відновлювальну), щодо повернення кредиту та сплати процентів в строки передбачені договором, не виконав.

Так, як зазначає позивач станом на 29.05.2015 року заборгованість відповідача перед позивачем за договором №152 від 21.08.2013 року на кредитну лінію (відновлювальну) складає 5555516,85 грн., з яких: сума простроченої заборгованості за кредитом 225000,00 доларів США (еквівалент 4734289,13 грн.), сума поточної заборгованості за відсотками 678,09 доларів США (еквівалент 14267,88 грн.), сума простроченої заборгованості за відсотками: 34780,49 доларів США (еквівалент 731826,20 грн.), пеня за простроченою заборгованістю за відсотками 75133,64 грн.

Постановою Правління Національного Банку України № 781 від 04.12.2014 року прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Банк Золоті Ворота».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.12.2014 року № 142 призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк Золоті Ворота» строком на 1 рік з 05.12.2014 по 04.12.2015 включно.

Враховуючи викладене, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк Золоті Ворота» звернулась до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за договором на кредитну лінію (відновлювальну) №152 від 21.08.2013 року.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

В п. 3.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що ціна позову про стягнення іноземної валюти визначається в іноземній валюті та національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову (п. 4 ч. 1 ст. 55 ГПК України).

При визначенні ціни позову, поданого в іноземній валюті, необхідно виходити з тієї валюти, в якій провадились чи повинні бути проведені розрахунки між сторонами.

Відповідно до ст. 36 Закону України "Про Національний банк України", офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним банком. Згідно з ч. 1 ст. 8 Декрету Кабінетів Міністрів України "Про систему валютного регулювання та валютного контролю", валютні курси встановлюються Національним банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України. Поряд з цим, Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного Банку України № 496 від 12.11.2003 р., визначається, що офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долара США установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют станом на останню дату. Тобто, діючим законодавством не передбачений стабільний курс долара США до національної валюти - гривні.

Таким чином, враховуючи умови, укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку про правомірність нарахування позивачем суми заборгованості відповідача в еквіваленті до долару США.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Стаття 1054 Цивільного кодексу України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Пунктом 1 частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини 1 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, наведені обставини справи, з урахуванням приписів чинного цивільного законодавства, дають підстави суду дійти висновку про обґрунтованість позовних вимог ПАТ "Золоті ворота" щодо стягнення з відповідача суми простроченої заборгованості за кредитом 225000,00 доларів США (еквівалент 4734289,13 грн.), суми поточної заборгованості за відсотками 678,09 доларів США (еквівалент 14267,88 грн.) та суми простроченої заборгованості за відсотками 34780,49 доларів США (еквівалент 731826,20 грн.).

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 статті 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Стаття 549 Цивільного кодексу України визначає, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення.

У відповідності до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Виходячи із того, розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, тобто встановлення максимального розміру пені пов"язано з розміром облікової ставки Національного банку України, а чинним законодавством України Національному банку України не надано повноважень на встановлення облікової для іноземної валюти, то суд дійшов висновку, що пеня має розраховуватись лише у грошовій одиниці України -гривні.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 27.04.2011 року по справі № 34/617.

Частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України визначено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Пунктом 6.1.1 кредитного договору передбачено , що у випадку порушення строку повернення кредиту , передбаченого п.1.1 договору , та/або строків сплати процентів, комісій, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочки.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За прострочення виконання зобов'язання (порушення строку сплати кредиту та відсотків) позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України у сумі 75133,64 грн. - пеня за простроченими за відсотками (довідка про встановлення НБУ офіційного курсу гривні до іноземних валют наявна в матеріалах справи).

Таким чином, позивачем обґрунтовано нараховано відповідачу пеню за простроченими відсотками у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України у сумі 75133,64 грн., розрахунок пені перевірено судом з урахуванням вимог діючого законодавства.

З огляду на вказане, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 5555516,85 грн., з яких: сума простроченої заборгованості за кредитом 225000,00 доларів США (еквівалент 4734289,13 грн.), сума поточної заборгованості за відсотками 678,09 доларів США (еквівалент 14267,88 грн.), сума простроченої заборгованості за відсотками: 34780,49 доларів США (еквівалент 731826,20 грн.), пеня за простроченою заборгованістю за відсотками 75133,64 грн. обгрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Судові витрати у даній справі, які складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі 73080,00 грн., у відповідності до ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача, та підлягають стягненню на користь державного бюджету України, оскільки відповідно до п.22 ч.1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" позивачем судовий збір не сплачувався (зазначений позов поданий від імені уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справі, пов'язаній із здійсненням тимчасової адміністрації), то він подається без сплати судового збору.).

Керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 509, 525, 526, 530, 546, 548, 549, 610, 611, 629, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 232 та 343 Господарського кодексу України, статтями 1, 4, 12, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (61001, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства « Банк Золоті Ворота» (61166, м. Харків, пр. Леніна, 36, ) заборгованість в розмірі 5555516,85 грн., з яких: сума простроченої заборгованості за кредитом 225000,00 доларів США (еквівалент 4734289,13 грн.), сума поточної заборгованості за відсотками 678,09 доларів США (еквівалент 14267,88 грн.), сума простроченої заборгованості за відсотками: 34780,49 доларів США (еквівалент 731826,20 грн.), пеня за простроченою заборгованістю за відсотками 75133,64 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (61001, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України (одержувач - УДКС у Дзержинському районі м. Харкова Харківської області, № рахунку 3003, код одержувача 37999654, банк одержувача - ГУДКСУ у Харківській обл., МФО 851011) судовий збір в сумі 73080,00 грн.

Видати наказу після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 05.08.2015 р.

Суддя Н.С. Добреля

922/3469/15