ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2015 р. Справа № 911/2280/15

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна виробнича компанія «Омега», м. Рівне

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Казус-Про», Київська обл., смт. Іванків

Товариства з обмеженою відповідальністю «Агромаркет Заріна», м. Київ

про стягнення 10316,44 грн.

за участю представників:

від позивача: Грищенко О.М. (дов. від 14.07.2015р.) ;

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: не з`явився;

Обставини справи:

товариство з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна виробнича компанія «Омега» (далі - позивач) звернулося до господарського суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Казус-Про» (далі - відповідач 1) та товариства з обмеженою відповідальністю «Агромаркет Заріна» (далі - відповідач 2), в якому просить суд солідарно стягнути з відповідача-1 та відповідача-2 2389,95 грн. 3% річних та 7926,49 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що за угодою про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 02.07.2012р. до товариства з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна виробнича компанія «Омега» перейшло право вимоги до товариства з обмеженою відповідальністю «Агромаркет «Заріна» щодо сплати розміру 3%-річних та інфляційних витрат, у зв'язку з неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобов'язання згідно накладної № 47 від 02 липня 2010 року щодо оплати вартості отриманого товару на суму 68926,00 грн. Позивач зазначає, що з метою забезпечення виконання зобов'язання за угодою № МВК-1/07-12 про заміну кредитора у зобов'язанні від 02.07.2012р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Казус-Про» та товариством з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна виробнича компанія «Омега» було укладено договір поруки № 07-04-2014-1 від 07.04.2014р., відповідно до умов якого відповідач-1, відповідальність якого обмежується сплатою розміру 3% річних та інфляційних втрат у сумі 10316,44 грн., поручається перед позивачем за виконання зобов'язань відповідачем-2 щодо сплати 3% річних та інфляційних втрат.

Враховуючи викладене, позивач просить суд солідарно стягнути з відповідача-1 та відповідача-2 2389,95 грн. 3% річних та 7926,49 грн. інфляційних втрат.

У судових засіданнях 30.06.2015р. та 21.07.2015р. представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача 1 в судові засідання 30.06.2015р. та 21.07.2015р. не з`явився, хоча про час і місце судових засідань відповідач 1 був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення № 49740474, № 48736350, повернутими у зв'язку з тим, що відповідач 1 за зазначеною адресою не проживає.

При цьому, вся кореспонденція надсилалася на адресу відповідача 1, за якою він зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Представник відповідача 2 в судові засідання 30.06.2015р. та 21.07.2015р. не з'явився, хоча про час та місце судових засідань відповідач 2 був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення № 49740482, яке було отримане представником відповідача 2 та № 48736341, повернутим у зв'язку з закінчення строку зберігання.

Згідно з абзацом 3 пункту 3.9.1 постанови № 18 від 26.12.2011 р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідачі відзиви на позов суду не надіслали, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ст. 75 ГПК України в разі якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

02.07.2010р. товариством з обмеженою відповідальністю «Вісава» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Агромаркет «Заріна» було поставлено товар, що підтверджується видатковою накладною № 47 від 02.07.2010р. на суму 68926,00 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 07.02.2011р. у справі № 10/473 за позовом ТОВ «Вісава» до ТОВ «Агромаркет «Заріна» про стягнення 68926,00 грн. заборгованості встановлено, що на виконання досягнутих домовленостей між позивачем та відповідачем на поставку товарів згідно накладної № 47 від 02.07.2010р. на суму 68926,00 грн. ТОВ «Вісава» поставило, а ТОВ «Агромаркет «Заріна» прийняло товар на суму 68926,00 грн., однак ТОВ «Агромаркет «Заріна» за отриманий товар не розрахувалося, у зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість у сумі 68926,00 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 07.02.2011р. у справі № 10/473, яке набрало законної сили, позов ТОВ «Вісава» задоволено; стягнуто з ТОВ «Агромаркет «Заріна» на користь ТОВ «Вісава» 68926,00 грн. заборгованості.

02.07.2012р. між ТОВ «Вісава» (первісний кредитор) та ТОВ «Міжрегіональна виробнича компанія «Омега» (новий кредитор) укладено угоду про заміну кредитора у зобов'язанні № МВК-1/07-12 (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) - (далі-угода), відповідно до якої первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги виконання товариством з обмеженою відповідальністю «Агромаркет «Заріна» (боржник), зобов`язання щодо сплати розміру 3% річних та інфляційних витрат, набутих первісним кредитором на підставі накладної № 47 від 02 липня 2010р., у зв`язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобов'язання згідно накладної № 47 від 02 липня 2010р. щодо оплати вартості отриманого товару (п. 1.1)

Відповідно до п. 1.2 угоди новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошової суми в нарахованому розмірі 3%-річних та інфляційних витрат, за весь період існування заборгованості (прострочення виконання боржником грошового зобов'язання) згідно накладної № 47 від 02 липня 2010р.

Згідно з п. 2.1 угоди вартість зобов'язання, що відступається за даною угодою, становить, проте не обмежується сумою у розмірі 10316,44 грн.

Відповідно до п. 2.2 угоди первісним кредитором нараховано, а новим кредитором перевірено та погоджено розмір нарахувань: 3% річних у розмірі 2389,95 грн. та інфляційних втрат - 7926,49 грн.

Згідно з п. 2.3 угоди з моменту її укладання новий кредитор наділяється всіма правами первісного кредитора, що випливають із умов чинного законодавства та накладної № 47 від 02 липня 2010 року, по відношенню до боржника щодо нарахування розміру 3% річних та інфляційних втрат за весь час прострочення, у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобов'язання згідно накладної № 47 від 02 липня 2010 року.

Відповідно до п. 4.1 угоди первісний кредитор зобов'язаний передати новому кредитору оригінали та/або копії документів, що підтверджують права вимоги виконання зобов'язання боржником новому кредитору. Передача оригіналів та/або копій документів оформлюється актом приймання-передачі.

Згідно з п. 4.3 угоди первісний кредитор зобов'язаний сповістити боржника про поступку права вимоги за цією угодою.

Відповідно до п. 6.1 угоди вона набирає чинності з моменту її підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цією угодою.

02.07.2012р. первісний кредитор за актом прийому-передачі документів передав новому кредитору передбачені п. 4.1 угоди документи, що підтверджують права вимоги виконання зобов'язання боржником новому кредитору.

23.07.2014р. на виконання угоди № МВК-1/07-12 від 02.07.2012р. про заміну кредитора у зобов'язанні ТОВ «Вісава» направило на адресу ТОВ «Агромаркет Заріна» повідомлення про заміну кредитора у зобов'язанні від 02.07.2012р., що підтверджується фіскальним чеком № 4006 від 23.07.2014р. та описом вкладення у цінний лист.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою.

Згідно ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Таким чином, право вимоги первісного кредитора до відповідача 2 було передано позивачеві 02.07.2012 р.

Згідно ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням господарського суду міста Києва від 07.02.2011 р. у справі № 10/473 за позовом ТОВ «Вісава» до ТОВ «Агромаркет «Заріна» про стягнення 68926,00 грн. позов задоволено повністю; стягнуто з ТОВ «Агромаркет «Заріна» на користь ТОВ «Вісава» 68926,00 грн. заборгованості.

Відповідно до статті 202 ГК України господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, підстави припинення зобов'язання передбачені ст. ст. 202 - 205 Господарського кодексу України, ст. ст. 599 - 601, 604 - 609 Цивільного кодексу України, зокрема за ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з наказом господарського суду міста Києва № 10/473 від 04.03.2011р. на виконання рішення господарського суду міста Києва від 07.02.2011р. у справі № 10/473 боржником сплачено на користь кредитора борг у сумі 69851,06 грн. лише 16.09.2011р., що підтверджується банківською випискою від 16.09.2011р.

Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке було виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Таким чином, оскільки на момент переходу права вимоги виконання боржником зобов'язань зі сплати 3% річних та інфляційних втрат не були виконані, то відступлена за договором № МВК-1/07-12 від 02.07.2012р. вимога є дійсною, оскільки вона існувала на момент переходу вищезазначених прав.

07.04.2014р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Казус-Про» (поручитель, відповідач 1) та товариством з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна виробнича компанія «Омега» (кредитор, позивач) укладено договір поруки № 07-04-2014-1, відповідно до п. 1.1 якого, поручитель поручається перед кредитором за виконання обов'язку ТОВ «Агромаркет «Заріна» щодо виконання грошового зобов'язання щодо сплати розміру 3% річних та інфляційних витрат у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобов'язання згідно договору поставки та угоди, передбаченими ст. 2 цього договору.

Відповідно до п. 2.1 договору під основним договором в цьому договорі розуміють угоду № МВК-1/07-12 про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 02 липня 2012 року, укладену згідно накладної № 47 від 02 липня 2010 року.

Згідно з п. 3.1 договору відповідальність поручителя перед кредитором обмежується сплатою 3% річних та інфляційних втрат у сумі 10316,44 грн.

Відповідно до п. 4.1 договору у разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) боржником обов'язку за основною угодою, кредитор вправі звернутися із вимогою про виконання як до боржника, так і до поручителя, які несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін і діє до моменту припинення поруки.

Позивач звернувся до відповідача 1 з вимогою № 02-1/14 від 02.06.2014р., в якій просив відповідача 1 виконати зобов'язання відповідно до договору поруки № 07-04-2014-1 від 07.04.2014р., яка 05.06.2014р. була отримана директором товариства з обмеженою відповідальністю «Казус-Про» Шустерманом А., що підтверджується печаткою та його підписом на вказаній вимозі.

Відповідач 1 звернувся до позивача з відповіддю вих. № 74 від 12.06.2014р. на вимогу вих. № 02-1/14 від 02.06.2014р., у якій повідомив позивача, що зобов'язання за договором поруки № 07-04-2014-1 від 07.04.2014р. будуть виконані в строк до 31.10.2014р.

Проте, станом на момент прийняття рішення ні відповідачем 1, ні відповідачем-2 3% річних та інфляційні втрати, нараховані на суму заборгованості 68926,00 грн., сплачені не були.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

В силу ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як встановлено господарським судом, до позивача згідно угоди № МВК-1/07-12 від 02.07.2012р. про заміну кредитора у зобов'язанні та договору поруки № 07-04-2014-1 від 07.04.2014р. перейшло право вимоги до відповідачів, у зв'язку із несвоєчасним виконанням відповідачем 2 зобов`язання з оплати боргу у сумі 68926,00 грн. за накладною № 47 від 02.07.2010р.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом першим статті 193 ГК України та статтею 526 ЦК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи те, що присуджена до стягнення рішенням господарського суду міста Києва від 07.02.2011р. у справі № 10/473 заборгованість відповідача 2 за накладною № 47 від 02.07.2010р. на суму 68926,00 грн. була сплачена лише 16.09.2011р., позивач просить суд солідарно стягнути з відповідача 1 та відповідача-2 2389,95 грн. 3% річних та 7926,49 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить суд солідарно стягнути з відповідача 1 та відповідача-2 2389,95 грн. 3% річних, нарахованих на заборгованість відповідача 2 за накладною № 47 від 02.07.2010р. на суму 68926,00 грн. за період з 03.07.2010р. по 31.08.2011р.

Відповідно до вірного розрахунку, здійсненого за період з 03.07.2010р. по 31.08.2011р., сума 3% річних становить 2407,69 грн. Проте, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню 2389,95 грн. 3% річних в межах заявлених позовних вимог.

Позивач просить суд солідарно стягнути з відповідача 1 та відповідача-2 7926,49 грн. інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість відповідача 2 за накладною № 47 від 02.07.2010р. на суму 68926,00 грн. за період з серпня 2010р. по червень 2011р.

Відповідно до вірного розрахунку, здійсненого за період з серпня 2010р. по червень 2011р., сума інфляційних втрат становить 8340,05 грн. Проте з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати у розмірі 7926,49 грн., в межах заявлених позовних вимог.

Позивач також просить суд солідарно стягнути із відповідача 1 та відповідача 2 адвокатські витрати у сумі 1000,00 грн. на підставі договору № 10-1/07-14 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 10.07.2014р.

На підтвердження факту отримання послуг адвоката позивачем надано суду, зокрема, договір про надання адвокатських послуг (правової допомоги) № 10-1/07-14 від 10.07.2014р., акт прийому-передачі документів від 10.07.2014р., акт здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 01.08.2014р., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю 3888 від 29.10.2009 р. та чек № 3842 від 03.04.2015р. на суму 1000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 5 ст. 49 ГПК України, суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при задоволенні позову - на відповідача.

Пунктом 6.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» № 7 від 21.02.2013 р. передбачено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 ГПК у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи (п. 6.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» № 7 від 21.02.2013р.).

10.07.2014р. між позивачем (замовник) та адвокатом Грищенком Олександром Миколайовичем (виконавець) був укладений договір № 10-1/07-14 про надання адвокатських послуг (правової допомоги). Відповідно до умов цього договору виконавець зобов'язується надати замовнику правову допомогу щодо аналізу правовідносин між замовником та ТОВ «Агромаркет «Заріна» та ТОВ «Казус-Про» (боржники), які виникли на підставі накладної № 47 від 02.07.2010р., Угоди № МВК-1/07-12 про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 02.07.2012р. та на підставі договору поруки № 07-04-2014-1 від 07.04.2014р., надання консультацій з приводу можливого та законодавчо доцільного стягнення із боржників обрахованого, відповідно до норм чинного законодавства України, розміру 3% річних та інфляційних втрат, у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржниками перед замовником зобов'язання щодо накладної № 47 від 02.07.2010р., Угоди № МВК-1/07-12 про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 02 липня 2012 року та на підставі договору поруки № 07-04-2014-1 від 07.04.2014р., консультації з питань практичного застосування норм цивільного, господарського та господарсько-процесуального законодавства із врахуванням останніх змін та доповнень, що стосуються зазначених правовідносин та підстав їх виникнення, підготовки та написання від імені замовника до господарського суду відповідної позовної заяви, представництві інтересів замовника у суді під час розгляду судової справи за поданим позовом, здійснення інших процесуальних заходів направлених на виконання умов та обов'язків виконавця за даним договором (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 3.1 договору сторони погодили, що розмір оплати послуг виконавця (гонорара) за даним договором становить 1000,00 грн.

Згідно з п. 3.2 договору суму, зазначену в п. 3.1 договору, замовник повинен сплатити в строк до 31 серпня 2014р.

Відповідно до п. 3.4 договору розрахунки за цим договором здійснюються шляхом перерахування замовником грошових коштів на поточний рахунок виконавця.

01.08.2014р. позивачем та адвокатом Грищенком О.М. підписано акт здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги), відповідно до якого виконавець передав, а замовник прийняв виконані роботи та надані послуги за період з 10.07.2014р. по 01.08.2014р. загальною вартістю 1000,00 грн.

Позивач сплатив адвокату Грищенку О.М. 1000,00 грн. за договором № 10-1/07-14 від 10.07.2014р., що підтверджується чеком № 3842 від 03.04.2015р., який наявний в матеріалах справи, та з якого вбачається, що одержувачем коштів є адвокат Грищенко О.М., призначення платежу: «оплата за адвокатські послуги згідно договору № 10-1/07-14 від 10.07.2014 р.».

Враховуючи те, що позивачем надано суду належні докази на підтвердження отримання послуг адвоката, то суд дійшов висновку, що вказані витрати позивача відносяться до судових витрат в розумінні ст. 44 ГПК України, однак оскільки за результатами розгляду справи судом встановлено, що сума оплати вказаних послуг позивачем є неспіврозмірною з ціною позову та, враховуючи нескладність спору, суд дійшов висновку, що вказані витрати підлягають стягненню з відповідачів у сумі 800,00 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідачів.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «Казус-Про» (07200, Київська обл., Іванківський р-н, смт. Іванків, вул. Поліське шосе, буд. 3, код 35571320) та товариства з обмеженою відповідальністю «Агромаркет «Заріна» (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, буд. 13-В, офіс 7, код 36087589) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна виробнича компанія «Омега» (33028, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Кавказька, буд. 2, код 37446760) 2389,95 грн. (дві тисячі триста вісімдесят дев`ять грн. 95 коп.) 3% річних, 7926,49 грн. (сім тисяч дев'ятсот двадцять шість грн. 49 коп.) інфляційних втрат, 1827 грн. (одну тисячу вісімсот двадцять сім грн. 00 коп.) судового збору та 800,00 грн. ( вісімсот грн. 00 коп.) витрат з оплати послуг адвоката.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.О. Рябцева

Рішення підписано 31.07.2015 р.