ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2015 р. Справа № 920/308/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Бондаренко В.П., суддя Ільїн О.В.

при секретарі Довбиш А.О.

за участю представників сторін:

позивача - Славкова В.П. (довіреність №162 від 15.04.2015 року), Отрох Ю.А. (директор, наказ №60-к від 17.10.2013 року),

відповідача - Яворський М.І. (довіреність №48 від 15.05.2015 року),

розглянувши апеляційну скаргу відповідача (вх.3432С/1-38) на рішення господарського суду Сумської області від 23.04.2015 року

за позовом Державного підприємства "Сумський державний селекційний центр",

с. Сад, Сумський район, Сумська область,

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Деснянське", с. Нововасилівка, Середино-Будський район, Сумська область,

про стягнення 62 675,39 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ДП "Сумський державний селекційний центр", звернувся до господарського суду Сумської області з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь 62 675 грн. 39 коп. заборгованості за неналежне виконання умов Договору № 5 від 15.12.2008 року по використанню бугая-плідника абердин-ангуської породи, кличка Самсон, ін. номер АТ 096083409 для парування маточного поголів'я ВРХ, в тому числі: 50 024 грн. 70 коп. основної заборгованості та 12 650 грн. 69 коп. інфляційних нарахувань.

Рішенням господарського суду Сумської області від 23.04.2015 року у справі № 920/308/15 (суддя Лугова Н.П.) позов задоволено частково. Стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Деснянське" на користь Державного підприємства "Сумський державний селекційний центр" 24 317,65 грн. основного боргу, 7 990,88 грн. інфляційних нарахувань. В іншій частині -в позові відмовлено.

Відповідач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказане рішення скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити повністю.

Позивач надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому, зокрема, зазначає, що доводи відповідача про передачу у власність позивачу цистерни для збору молочної продукції в рахунок погашення заборгованості за договором, не відповідають дійсності, оскільки відсутня заява відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог. Позивач вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

15.12.2008 року ДП "Сумський державний селекційний центр" та СТОВ "Деснянське" уклали договір № 5 по використанню бугая-плідника абердин-ангуської породи, кличка Самсон, ін. номер АТ 096083409 для парування маточного поголів'я ВРХ (далі-договір) (а.с.8).

Відповідно до п.1.1 договору позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування бугая-плідника абердин-ангуської породи, кличка Самсон, ін. номер АТ 096083409, живою вагою 650 кг, що утримується за адресою: Сумська область, Сумський район, село Сад, вул. Селекційна, 1 та знаходиться на балансі ДП "Сумський державний селекційний центр", балансова вартість якого становить 55583,00 грн. Бугая-плідник абердин-ангуської породи, кличка Самсон, ін. номер АТ 096083409 передається з метою більш якісного відтворення поголів'я великої рогатої худоби в плерепродукторі СТОВ «Деснянське» С.Будського району.

Згідно п 3.1. договору, плата за надані послуги визначається в розмірі 15% від балансової вартості бугая з урахуванням індексу інфляції протягом періоду використання за перший місяць.

В п.3.2 договору сторони узгодили, що плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Пунктом 3.3. договору визначено, що плата, перерахована несвоєчасно, або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується орендодавцем з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Зобов'язання СТОВ "Деснянське" щодо сплати наданих послуг позивачем забезпечується у вигляді авансової оплати в розмірі не менше ніж плата за 6 місяців (п.3.4 договору).

Пунктом 5.8. договору також визначено обов'язок відповідача щокварталу, до 12 числа місяця наступного за останнім місяцем звітного кварталу, надавати ДП "Сумський державний селекційний центр" інформацію про перерахування плати (копію платіжного доручення з відміткою обслуговуючого банку).

Договір укладено строком на 6 місяців, що діє з 15.12.2008 року до 15.06.2009 року включно (п.10.1 договору).

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором (п.10.5 договору).

Розрахунок плати за використання бугая-плідника за перший місяць користування здійснено в Додатку до договору (а.с. 14).

15.12.2008 року сторони підписали Додаткову угоду до договору, якою доповнили розділ 7 договору пунктом 7.4 наступного змісту: «ДП «Сумський державний селекційний центр» забезпечує бугая-плідника кормами» (а.с.88)

15.12.2008 року сторони підписали акт приймання-передачі бугая-плідника (а.с.15).

Додатковою угодою від 15.06.2009 року сторони внесли зміни до п.10.1 до договору та виклали його в наступній редакції: «Договір укладено строком на 2 роки, що діє з 15.12.2008 року по 15.12.2010 року включно» (а.с.31).

Як зазначає позивач, в порушення п.5.3, п.5.8 договору, відповідач свої обов'язки щодо оплати наданих послуг не виконував, у зв'язку з чим йому неодноразово направлялись претензії (№295 від 19.08.2013 року, №304 від 02.09.2013 року, №448 від 17.11.2014 року) про сплату заборгованості за отримані послуги (а.с.48,49,50).

Однак, як далі вказує позивач, відповідач в добровільному порядку заборгованість, не сплатив, що стало підставою для звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача 50024,70 грн. основного боргу та 12650,69 грн. його інфляційної складової, що виникла за період з січня 2009 року по грудень 2014 року.

Судова колегія приймає до уваги наступне.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно п 3.1. договору, плата за надані послуги визначається в розмірі 15% від балансової вартості бугая з урахуванням індексу інфляції протягом періоду використання за перший місяць.

В п.3.2 договору сторони узгодили, що плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Обов'язок відповідача здійснити розрахунок за надані послуги передбачений пунктом 5.3 договору.

Сума боргу відповідача підтверджується наданим позивачем матеріалами (договором та додатком до нього, розрахунком ціни позову).

Відповідач в добровільному порядку суму основного боргу не сплатив, не представив суду доказів погашення боргу.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення відповідачем умов укладеного договору в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг за період з січня 2009 року по грудень 2014 року.

Однак, під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач у відзиві на позов звернувся до суду із заявою про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення з нього заборгованості (а.с.30).

Колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч.1 статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється в три роки.

Згідно з частиною 3 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Позивач звернувся до суду з позовом у даній справі 25.02.2015 року, про що свідчить штамп канцелярії суду про реєстрацію вхідної кореспонденції.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за період з січня 2009 року по січень 2012 року в розмірі 30366,86 грн. заявлені позивачем після спливу трирічного строку позовної давності.

При цьому, причини пропуску позовної давності позивачем документально не обґрунтовані, клопотання про його поновлення позивачем не заявлялось.

Враховуючи вищенаведене та те, що позовні вимоги в частині стягнення 30366,86 грн. заборгованості заявлені поза межами строку позовної давності, заява відповідача про застосування строку позовної давності в цій частині є обґрунтованою, правомірною та підлягає задоволенню.

Частиною 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за період з січня 2009 року по січень 2012 року в розмірі 30366,86 грн. у зв'язку зі спливом позовної давності.

При цьому, враховуючи непогашення відповідачем суми основного боргу за період з лютого 2012 року по грудень 2014 року, судова колегія вважає правомірним стягнення з відповідача заборгованості в цій частині в розмірі 32308,53 грн. ( з урахуванням 7990,88 грн. інфляційної складової суми боргу).

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що позивач не виконав свої обов'язки щодо забезпечення бугая-плідника кормами, відповідно до укладеної сторонами додаткової угоди від 15.12.2008 року до договору №5, у зв'язку з чим відповідачем було витрачено 44612,40 грн. на утримання бугая-плідника. Крім того, відповідач вказує, що він передав у власність позивачу цистерну для збору молочної продукції, вартістю 23015,90 грн. в рахунок погашення суми боргу за договором №5, що підтверджується видатковою накладною №34 від 25.042012 року. На думку апелянта, вказані обставини не були враховані судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення.

Колегія суддів зазначає, що заборгованість відповідача з оплати наданих за договором послуг підтверджується матеріалами справи.

При цьому, обставини, на які посилається відповідач, а саме невиконання позивачем умов додаткової угоди від 15.12.2008 року та п.7 4 договору щодо забезпечення бугая-плідника кормами, не звільняють відповідача від обов'язку своєчасно та в повному обсязі оплатити надані послуги в розмірі, який передбачений умовами договору.

Таким чином, зазначені в апеляційні скарзі обставини можуть лише слугувати підставою для нового звернення до суду з позовом, однак не впливають на обов'язок відповідача, передбачений п.5.3 договору.

Судова колегія також зазначає, що припинення зобов'язання зарахуванням зустрічної вимоги (ст.203 ГК України) за правовою природою є односторонньою угодою, яка оформляється заявою однієї сторони.

Однак, накладна №34 від 25.04.2012 року, на яку посилається апелянт, є лише первинним документом, що підтверджує здійснення господарської операції та містить відомість про неї, у зв'язку з чим не є підставою для здійснення такого зарахування.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до статті 101 ГПК України, додаткові докази приймаються судом апеляційної інстанції, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Додаткова угода від 15.12.2008 року до договору, розрахунки витрат на корма, накладна №34 від 25.04.2012 року надані відповідачем до матеріалів апеляційної скарги. При цьому, апелянтом ніяким чином не обґрунтовано об'єктивну неможливість подання таких доказів під час розгляду справи в суді першої інстанції.

З урахуванням наведеного , доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не надано оцінки вказаним обставинам є безпідставними.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків господарського суду Сумської області.

Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що під час розгляду справи господарським судом першої інстанції фактичні обставини справи встановлені на основі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають обставинам справи та їм надана правильна юридична оцінка, прийняте рішення відповідає нормам чинного законодавства та підстав для його скасування не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99, 101, п.1 ст.103, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 23.04.2015 року у справі №920/308/15 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови по справі № 920/308/15 підписано 27.07.2015 року

Головуючий суддя Медуниця О.Є.

Суддя Бондаренко В.П.

Суддя Ільїн О.В.