ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2015 р.Справа № 922/3944/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Дем'яновій Є.Є.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", м. Київ
до Публічного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія", м. Харків
про стягнення коштів у розмірі 9288,12грн.
за участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", м. Київ (далі за текстом - позивач), звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія", м. Харків (далі за текстом - відповідач), про відшкодування 9288,12грн. шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу в сумі 54108,00грн.

Позивач надіслав до суду клопотання №09-06-06/10426 від 16.07.2015 про розгляд справи без участі свого представника.

Відповідач відзив на позов суду не надав, свого представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

12 червня 2012 року між Малакей Андрієм Миколайовичем, як страхувальником, та позивачем, як страховиком, укладено договір добровільного страхування транспортного засобу № УБ 736009, предметом страхування якого є транспортний засіб «Nissan», державний реєстраційний номер АХ0155КХ.

Вингодонабувачем за даним договором є Цимбаленко В.Г., власник вказаного автомобіля. На підставі нотаріальної довіреності від 25.01.2011 Цимбаленко В.Г. надав право Малакею А.М. укладати договори страхування автомобіля та одержувати всі належні йому грошові суми у випадку пошкодження автомобіля іншими особами.

03 вересня 2012 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів: «Nissan», державний реєстраційний номер АХ0155КХ, під керуванням водія Малакея Сергія Андрійовича, та «Subaru», державний реєстраційний номер АХ7888АО під керуванням Кольцова В.П.

Відповідно до постанови Дзержинського районного суду м. Харкова Кольцова Володимира Петровича визнано винним в порушенні п.10.1 Правил дорожнього руху України, тобто у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 125 КУпАП.

04 вересня 2012 року до позивача звернувся Малакей А.М. із заявою про виплату страхового відшкодування на підставі ДТП, що є страховим випадком відповідно до умов договору.

Позивачем, виходячи із дослідження № АХ0155КХ-27.11/2 від 27.11.2012, рахунку ТОВ «Баварія-Моторс» №580 від 28.09.2012 року, страхових актів №СТО-12-14546/1 від 04.12.2014 та №СТО-12-14546/2 від 07.02.2014, розрахунків страхового відшкодування до них, сплачено страхове відшкодування в розмірі 10288,12 грн.

Сплата страхового відшкодування підтверджується платіжними дорученнями №16223 від 01.04.2013 та №16226 від 01.04.2013, за якими 9525,08грн перераховано на СТО ТОВ "Баварія Моторс" згідно заяви страхувальника від 06.11.2012.

Також 763,74грн. утримано в рахунок погашення наступної частини страхового платежу за договором страхування № УБ 736009 згідно заяви страхувальника від 06.11.2012 на підставі пункту 7.6. цього договору.

Цивільно-правова відповідальність винуватця вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, Кольцова Володимира Петровича, на момент її скоєння була застрахована у відповідача, що підтверджується полісом № АВ/1142877.

Вищевказаним полісом передбачено ліміт відповідальності за шкоду майну в розмірі 50000,00грн. та франшизу в розмірі 1000,00грн.

Позивач звернувся до відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування в порядку регресу №09-06-06/17475 від 17.09.2014 в розмірі 10288,12грн. Дана заява отримана відповідачем 18.09.2014, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач листом № 261 від 16.10.2014 року відмовив позивачу у здійсненні страхового відшкодування в повному обсязі. Доводи ПАТ СК «ХМСК» базуються на застосуванні п. 37.1.4. ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на момент виплати страхового відшкодування), згідно якого підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

У зв'язку із невідшкодуванням відповідачем шкоди, позивач звернувся з даним позовом, в якому просив стягнути на свою користь суму в розмірі 9288,12грн. (фактичний збиток (10288,12грн.) за мінусом франшизи (1000,00грн.) відповідно полісу №АВ/1142877).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно частини 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Стаття 38 Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов.

У відповідності до положення пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Отже, відповідно до вищенаведених вимог позивач після виплати страхового відшкодування за Договором страхування №УБ736009 від 12.06.2012 отримав право зворотної вимоги до відповідача як страховика цивільно-правової відповідальності особи, винної у скоєнні ДТП, згідно поліса №АА/1142877.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак відповідачем не надано належних та допустимих доказів відсутності обов'язку щодо відшкодування шкоди.

Доводи відповідача, які наведені у його листі №261 від 16.10.2014, не приймаються до уваги судом, виходячи з наступного.

Посилання відповідача на те, що позивачем пропущено річний строк на звернення з вимогою про страхове відшкодування в порядку регресу є помилковим, оскільки умови п.п. 37.1.4. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не поширюються на відносини, що виникають в порядку регресу.

Так, положеннями пп. 37.1.4 п.37.1 ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено одну з підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) - неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, зазначені в цій нормі строки обчислюються з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Натомість, як роз'яснив Верховний Суд України у своїх постановах від 27.03.2012р. зі справи господарського суду міста Києва № 58/168, від 07.08.2012р. зі справи господарського суду Рівненської області № 12/207, від 28.08.2012р. зі справи господарського суду Харківської області № 5023/4833/11, право вимоги на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» виникає після виплати страхового відшкодування, а не з моменту виникнення страхового випадку.

Спір у даній справі виник в зв'язку із стягненням виплаченого страхового відшкодування, тобто із правовідносин, які регулюються положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», згідно яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Разом з тим, згідно преамбули Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», він регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Таким чином Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює інші, відмінні від правовідносин, які виникли у даній справі, а приписи п. 37.1.4. ст.37 цього Закону до даних правовідносин не застосовуються.

Також, не стосується правовідносин, що виникають в порядку регресу, і положення пункту 33.3 статі 33 Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки вона регламентує правовідносини водіїв (власників транспортних засобів), причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власників пошкодженого майна та призначених страховиком представників (працівників, аварійних комісарів або експертів).

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення 9288,12грн. шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія" (61001, м.Харків, вул.Плеханівська, 63, код 21186813) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (02081, м.Київ, вул.Здолбунівська, 7-Д, код 00034186) шкоду в розмірі 9288,12грн. та 1827,00грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене в установленому законодавством порядку.

Повне рішення складено 31.07.2015 р.

Суддя М.В. Калантай