РІШЕННЯ

"29" липня 2015 р.Справа № 921/543/15-г/7

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стадник М.С.

Розглянув матеріали справи

за позовом: Державного підприємства "Тернопільський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" (ДП "Тернопільстандартметрологія") вул. Оболоня, 4, м.Тернопіль, 46008

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Козівський цукровий завод" вул. Заводська, 1, смт.Козова, Козівський район, Тернопільська область, 47600

про cтягнення 5 229, 91 грн.

За участю представників сторін:

позивача: юрисконсульт Куліковська Ю.П., довіреність №22 від 21.07.2015р.;

відповідача: не з'явився.

Суть справи:

Державне підприємство "Тернопільський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" (ДП "Тернопільстандартметрологія") звернулося з позовом про cтягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Козівський цукровий завод" 5 229, 91 грн. .із яких 3320,58 грн. заборгованість за надані послуги, 1458,73 грн. інфляційні нарахування, 394,10 грн. пені, та 56,50 грн. річних.

Ухвалою господарського суду від 28 травня 2015 року порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 23 червня 2015 року.

У судовому засіданні 23.06.2015 р. позивачем подано не повний перелік витребуваних матеріалів, а саме не виконано вимогу суду щодо проведення звірки розрахунків між сторонами. Наданий позивачем акт звірки підписаний особою без зазначення прізвища ім'я по батькові, підпис якої не засвідчений печаткою підприємства та не подано доказів направлення такого відповідачу.

Ухвалою суду від 23.06.2015р., за усним клопотанням представника позивача, розгляд справи відкладено на 14.07.2015р. для надання можливості сторонам подати витребувані судом документи.

У судовому засіданні 14.07.2015р. представник позивача надав клопотання №01/3-07/1916 від 13.07.2015р. про уточнення позовних вимог у прохальній частині позовної заяви щодо зазначення боржника , та просить стягнути заборгованості в сумі 5229,91 грн. з ТОВ "Козівський цукровий завод", також подав акт звірки взаєморозрахунків, та усно повідомив суд, що надіслав його на адресу відповідача 13.07.2015р., а докази надіслання надасть у наступне судове засідання.

Представником позивача подано клопотання №б/н від 14.07.2015р. про продовження строку розгляду справи, яке судом задоволено, розгляд справи продовжено до 11.08.2015р.

Ухвалою суду від 14.07.2015 р. розгляд справи відкладено на 29.07. 2015 року.

В судовому засіданні 29.07.2015р. представнику позивача роз'яснено його права і обов'язки, передбачені ст. 22 ГПК України.

Позивач підтримав позовні вимоги та просить їх задовольнити. Щодо результатів розгляду відповідачем акту звірки розрахунків пояснив, що не володіє такою інформацією. так як такий не повернувся на адресу позивача.

Відповідач витребувані ухвалами суду від 28.05.2015р., 23.06.2015р., 14.07.2015р. матеріали не подав, участь повноважного представника у судове засідання не забезпечив, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши в процесі розгляду спору представника позивача, встановив:

- між Державним підприємством "Тернопільський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" (далі - Виконавець) та ТОВ "Козівський цукровий завод" (далі - Замовник) укладено 24.09.2014р. договір №09-10/310, відповідно до умов якого Замовник доручив, а Виконавець прийняв на себе виконання проведення перевірки атестованих лабораторій у порядку та терміни відповідно до вимог "Правил уповноваження та атестації у державній метрологічній системі", затв. Наказом Держспоживстандарту україни від 29.03.2005р. №71;

- згідно пунктів 3, 4,7 Договору, за виконану роботу Замовник перераховує вартість робіт Виконавцю згідно з протоколом погодження договірної ціни, яка, з врахуванням ПДВ, становить: 3320,58 грн., в тому числі ПДВ: 553,43 грн. Замовник здійснює оплату за надані послуги після виконання послуг, підтвердженням надання яких є Актом здачі-приймання робіт, але не пізніше 31 грудня 2014 року.

При порушенні замовником п.4 Договору Замовник зобов'язаний оплатити Виконавцю пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діє у період за який сплачується пеня, за кожний прострочений день (п.12 Договору).

Термін дії договору з 24.09.2014р. і до повного виконання сторонами своїх зобов'язань п.16 договору).

На виконання умов Договору позивачем надано відповідачу послуги загальна вартість яких становить 3320,58 грн., що підтверджується Актом приймання-здачі виконаних робіт (послуг) № без номера від 30.10.2014 р., який підписаний без будь-яких зауважень представниками сторін, та затверджений його керівниками підписи яких засвідчені печатками підприємств.

На оплату вартості наданих послуг позивач надав рахунок №015522 від 24.09.2014 р. на суму 3320,58 грн.

У зв'язку із не оплатою вартості виконаних робіт у встановлені договором терміни, з метою досудового врегулювання спору, позивачем на адресу відповідача направлено претензію за №01/3-05/4-532 від 24.04.2015р. з вимогою провести оплату в сумі 3320 грн. 58 коп. в семиденний строк з моменту її отримання, яка отримана відповідачем 27.04.2015р. та залишена ним без розгляду та оплати.

Взаємовідносини, що склалися між сторонами, за своєю правовою природою є такими, що випливають із договору про надання послуг, згідно якого одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст. 901 Цивільного кодексу України).

Сторони повинні належним чином та в установлений договором чи законом строк виконувати взяті зобов'язання, при цьому, кожна сторона, повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони (ст.ст. 526, 527 ЦК України, ст.193 ГК України).

Як встановлено матеріалами справи, сума боргу 3320 грн. 58 коп. на день прийняття судом рішення відповідачем не сплачена, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення як обґрунтовано заявлений.

У разі порушення зобов'язання, яким згідно ст.610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, настають наслідки встановлені договором або законом, в тому числі стягнення санкцій (ст.611ЦК України).

Згідно ст.258 ЦК України та п.6 ст.231, п.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано та стягуються такі санкції протягом строку позовної давності в один рік.

Як випливає із розрахунку суми пені, позивачем нарахована пеня у розмірі - 394,10 грн. за період з 30.10.2014р. по 24.05.2015р., тоді як п.4 Договору передбачено, що Замовник здійснює оплату за надані послуги після виконання послуг, але не пізніше 31 грудня 2014 року, а тому пеня за період з 01.01.2015р. по 24.05.2015р. складає 631,55 грн. Оскільки, позивачем заявлена до стягнення менша сума пені, а тому суд задовольняє її, як правомірно заявлену.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, повинен на вимогу кредитора сплатити борг з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачені ст. 625 ЦК України втрати пов'язані з інфляційними процесами в державі, за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а проценти річних - платою за користування коштами, що не були своєчасно оплачені боржником, тому дані платежі не є відповідальністю за порушення грошового зобов'язання і не відносяться до санкцій.

Заявлені до стягнення позивачем - 56,10 грн. - річних підлягають до задоволення за період з 01.01.2015р. по 24.05.2015р. і складають 39,30грн. В частині стягнення 16,80грн. - 3% річних відмовляється, як надмірно заявлених.

Нараховані позивачем на суму простроченої заборгованості 1458,73 грн. збитки від інфляції, підлягають до задоволення за період з 01.01.2015р. по 24.05.2015р. в сумі 1331,55 грн., а в частині стягнення 127,18грн. - інфляційних втрат відмовляється, як надмірно заявлених.

Відповідно до ст.ст.33,34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В процесі розгляду справи відповідач не надав доказів на підтвердження виконання грошового зобов'язання у строки встановлені договором, не надав суду доказів на підтвердження причин несвоєчасного виконання взятих на себе зобов'язань, тим самим не спростував заявлені позивачем вимоги.

Судовий збір в сумі 1776,70 грн. покладається на відповідача відповідно до ст.49ГПК України пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33,34,43,49,82,84 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Козівський цукровий завод" (вул. Заводська, 1, смт.Козова, Козівський район, Тернопільська область, 47600, ідентифікаційний ) на користь Державного підприємства "Тернопільський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" (вул.Оболоня, 4, м.Тернопіль, 46008, ідентифікаційний ) - 3320 (три тисячі триста двадцять) грн. 58 коп. заборгованості, 394 (триста дев'яносто чотири) грн. 10коп. - пені, 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн. 55коп. - інфляційних втрат; 39 (тридцять дев'ять) грн. 30коп. - річних та 1776 (одна тисяча сімсот сімдесят шість) грн. 70коп. - судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В частині стягнення 16,80грн. - 3% річних та 127,18грн. - інфляційних втрат в позові відмовити.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня підписання рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено "30" липня 2015р.

Суддя М.С. Стадник