ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2015 р. Справа № 922/2698/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гончар Т. В. , суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Томіній І.В.

за участю представників сторін:

позивача - Федорченка А.В. за довіреністю № 20 від 20.05.2015 р.

Князєв В.О. за договором № 04/1/2014 ЮР від 23.06.2014 р.

відповідача - Сологуб О.І. директор

Сливинськая Н.В. заст. директора

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ПП "Град-Н" (вх. № 3704Х/3-11) на рішення господарського суду Харківської області від 18.06.2015 р. у справі № 922/2698/15

за позовом ПП "Град-Н", м. Харків

до ПАТ "Реал Банк", м. Харків

про спонукання укласти договір

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2015 р. ПП "Град-Н" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області із позовною заявою до ПАТ "Реал Банк" (відповідача) про спонукання укласти з позивачем договір відступлення відповідачем права вимоги до ТОВ "Луатара Трейд" за договором кредитної лінії №92 від 13.08.2013 р. на суму 1 798 533,00 грн., який забезпечений активами ТОВ "Луатара Трейд" відповідно до договору від 13.08.2013 р., які названі у вказаній офіційній інформації відповідача.

В обґрунтування позову посилається на те, що листом від 13.06.2014 р. № 14-047/2752 уповноважена особа Фонду гарантування внесків фізичних осіб Кадиров В.В. повідомив позивачу про те, що Постановою Правління Національного банку України № 295 від 21.05.2014 р. відкликано банківську ліцензію ПАТ "Реал Банк" та розпочато процедуру ліквідації банку. У даному листі також зазначено, що позивач є кредитором банку у відповідності до Закону України "Про банки і банківську діяльність" та Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", що порядок та строки подання кредиторських вимог встановлено статтями 45 і 49 Закону України "Про систему гарантування внесків фізичних осіб". Крім того, у даному листі позивача проінформовано про те, що з огляду на початок процедури ліквідації ПАТ "Реал банк" не може задовольнити кредиторські вимоги позивача поза процедурою ліквідації в іншій черговості, ніж передбачено законом (а.с. 23).

Проте позивач вважає, що Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", на який посилається відповідач у листі від 13.06.2014 р. № 14-047/2752, не регулює правові відносини банку з юридичними особами, які виникають на підставі договорів банківських рахунків. Крім того, позивач вказує на те, що у газеті "Час" від 19.03.2015 р. №30 відповідач розмістив оголошення конкурсу з реалізації майна банку іншим фінансовим установам шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов'язань. У пункті 37 даного оголошення зазначено про те, що право вимоги за договором про надання кредитної лінії № 92 від 13.08.2013 р., укладеним між ПАТ "Реал Банк" та ТОВ "Лутара Трейд" та договором забезпечення за договором про надання кредитної лінії №92 від 13.08.2013 р. кредитна заборгованість - 1 798 553,37 грн. Дата закінчення договору -12.08.2014 р. На підставі викладеного позивач, керуючись статтями 16, 23 ГК України, ст. 14.1.255 Податкового кодексу України, просив спонукати відповідача укласти з позивачем договір відступлення права вимоги до ТОВ "Луатара Трейд" за договором кредитної лінії №92 від 13.08.2013 р. на суму 1 798 533 грн., що забезпечений активами ТОВ "Луатара Трейд" відповідно до договору від 13.08.2013р., які названі у вказаній офіційній інформації відповідача.

Рішенням господарського суду Харківської області від 18.06.2015 р. (суддя Макаренко О.В) у позові відмовлено повністю.

Позивач з зазначеним рішенням не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов, посилаючись на те, що судом першої інстанції було помилково застосовано до спірних правовідносин положення Закону України «Про систему гарантування внесків фізичних осіб».

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 08.07.2015 р. прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 27.07.2015 р.

Відповідач 25.07.2015 р. надав за вх. № 11059 відзив на апеляційну скаргу, в якому проти апеляційної скарги позивача заперечує, просить її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджені усі фактичні обставини справи, яким надана належна правова оцінка. Крім того, відповідач зазначив, що позивач є кредитором ПАТ „Реал Банк" і на нього розповсюджуються норми Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Задоволення вимог кредиторів здійснюється у порядку, строки та черговості, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Порядок задоволення вимог кредиторів, визнаних ліквідатором, під час ліквідації банку не передбачає можливості індивідуального задоволення вимог конкретного кредитора. На підставі викладеного, відповідач вважає, що позивач має право отримати грошові кошти виключно в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та підзаконними актами до нього, відповідно до встановленого порядку.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне:

Як свідчать матеріали справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, 28.10.2012 року між позивачем (Клієнт) та відповідачем (Банк) було укладено договір № 628/08-1/Б банківського рахунку суб'єкта господарювання (а.с. 15).

Відповідно до п. 1.1. даного договору Банк відкриває Клієнту поточний рахунок в національній та іноземній валютах, для зберігання коштів клієнта і зобов'язується здійснювати розрахунково-касове обслуговування Клієнта за рахунками відповідно до вимог чинного законодавства України, банківських правил (нормативно-правових актів НБУ, внутрішніх положень Банку тощо) та умов цього договору, а Клієнт зобов'язується своєчасно здійснювати оплату наданих банком послуг, здійснювати операції за рахунком відповідно до вимог чинного законодавства України, банківських правил та умов цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Національного банку України № 295 від 21.05.2014 р. відкликано банківську ліцензію ПАТ "Реал Банк" (а.с. 36).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування внесків фізичних осіб від 21.05.2014 року № 34 розпочато ліквідацію ПАТ "Реал Банк" з відшкодування з боку Фонду коштів за вкладами з 21.05.2014 р. Уповноваженою особою на ліквідацію ПАТ "Реал Банк" призначено Кадирова Владислава Володимировича (а.с. 37).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 146 від 16.12.2014 р. призначено з 17.12.2014 р. Уповноваженою особою на ліквідацію ПАТ "Реал Банк" Федорченка Андрія Володимировича (а.с. 38).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 94 від 05.05.2015 р. продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ "Реал Банк" строком на один рік до 20.05.2016 р. включно (а.с. 39).

Листом від 25.03.2014 р. № 08-107/962 уповноважена особа Фонду гарантування внесків фізичних осіб Кадиров В.В. на запит позивача повідомив останньому про те, що залишок грошових коштів ПП "Град-Н", код № 32565314 на поточних рахунках № 536, № 536 в ПАТ Реал банк" складає 644 277,99 грн. (а.с. 22).

Як свідчать матеріали справи, позивач подав до ПАТ "Реал Банк" кредиторську вимогу від 27.05.2014 р. вих.№31, в якій просив визнати себе кредитором ПАТ „Реал Банк" на суму 644 277,99 грн., яка внесена до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ „Реал Банк" та віднесена до сьомої черги (а.с. 80-82).

Листом від 13.06.2014 р. № 14-047/2752 уповноважена особа Фонду гарантування внесків фізичних осіб Кадиров В.В. на запит позивача повідомив ПП "Гранд-Н" про те, що постановою Правління Національного банку України № 295 від 21.05.2014 р. відкликано банківську ліцензію ПАТ "Реал Банк" та розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Реал банк", що позивач є кредитором банку у відповідності до Закону України "Про банки і банківську діяльність" та Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", що порядок та строки подання кредиторських вимог встановлено статтями 45 і 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", що у процесі ліквідаційної процедури визначається заборгованість кожному кредитору банку та встановлюється черговість погашення їх вимог (а.с. 23).

У газеті "Час" від 19.03.2015 р. №30 відповідач розмістив оголошення конкурсу з реалізації майна банку іншим фінансовим установам шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов'язань. У пункті 37 даного оголошення зазначено про те, що право вимоги за договором про надання кредитної лінії №92 від 13.08.2013 р., укладеним між ПАТ "Реал Банк" та ТОВ "Луатара Трейд" та договором забезпечення за договором про надання кредитної лінії №92 від 13.08.2013 р. Кредитна заборгованість - 1798553,37 грн. Дата закінчення договору -12.08.2014 р.

Позивач зазначає, що Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", на який посилається відповідач у листі від 13.06.2014 р. № 14-047/2752, регулює лише правові відносини банку з фізичними особами-вкладниками і поширюється на правові відносини банку з юридичними особами, які виникають на підставі договорів банківських рахунків.

На цій підставі позивач, керуючись статтями 16, 23 ГК України, ст.14.1.255 Податкового кодексу України, просить суд спонукати відповідача укласти з позивачем договір відступлення відповідачем права позивачу вимагати з ТОВ "Луатара Трейд" за договором кредитної лінії №92 від 13.08.2013 р. на суму 1 798 533 грн., який забезпечений активами ТОВ "Луатара Трейд" відповідно до договору від 13.08.2013р., які названі у вказаній офіційній інформації відповідача.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав вимог і заперечень колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Так, відповідно до статті 1 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" цим законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Отже, з моменту введення у банку тимчасової адміністрації або ліквідації, зокрема, й за для захисту прав і законних інтересів вкладників та кредиторів банка, відповідач у своїй діяльності зобов'язаний керуватися нормами Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

У позовній заяві та апеляційній скарзі позивач зазначає, що процедура ліквідації банку, врегульована Законом України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", не розповсюджується на правовідносини банку з юридичними особами, а кредитори про які йдеться мова в цьому законі - це фізичні особи вкладники.

Колегія суддів не погоджується з даними твердженнями позивача з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 2 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вкладник - це фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про банки і банківську діяльність" кредитор банку - це юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Отже, законодавець чітко відмежує поняття вкладника від поняття кредитор, ці особи мають різний статус та порядок повернення коштів відповідно до Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Як свідчать матеріали справи, позивач подав до ПАТ "Реал Банк" кредиторську вимогу від 27.05.2014 р. вих.№31, в якій просив визнати себе кредитором ПАТ „Реал Банк" на суму 644277,99грн. Дана грошова вимога позивача віднесена до сьомої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ „Реал Банк" (а.с. 80-82).

Таким чином, позивач є кредитором ПАТ „Реал Банк" і на нього поширюються норми Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Отже, задоволення вимог кредиторів здійснюється у порядку, строки та черговості, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Порядок задоволення вимог кредиторів, визнаних ліквідатором, під час ліквідації банку не передбачає можливості індивідуального задоволення вимог конкретного кредитора.

Щодо задоволення вимог позивача поза процедурою ліквідації банку, в інший ніж передбачено законом порядок колегія суддів вважає за потрібне зазначити таке.

Як встановлено вище, Постановою Правління Національного банку України № 295 від 21.05.2014 р. було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації ПАТ „Реал Банк".

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21.05.2014 р. № 34 уповноваженою особою на ліквідацію ПАТ „Реал Банк" призначено Кадирова Владислава Володимировича.

Особливості процедури ліквідації банку встановлюються Законом України „Про банки і банківську діяльність" (ч. 4 ст. 110 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 6. ст. 77 Закону України „Про банки і банківську діяльність" Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Згідно з ч. 3 ст. 1 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Відповідно до ч. 8 Перехідних Положень зазначеного Закону законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Задоволення вимог кредиторів реалізується в процедурі ліквідації банків відповідно до розділу VIII „Ліквідація банків" вказаного Закону, в якій згідно з порядком, передбаченим цим Законом, складається реєстр акцептованих вимог кредиторів та здійснюються заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ч. 6. ст. 49 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури.

Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що у процесі ліквідаційної процедури визначається заборгованість кожному кредитору банку та встановлюється черговість погашення їх вимог.

Відповідно до ч. 4. ст. 52 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги.

Таким чином, задоволення вимог кредиторів здійснюється в порядку, строки та черговості, передбачених Законом України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Враховуючи те, що з 21.05.2014 р. розпочато процедуру ліквідації, ПАТ "Реал Банк" не може задовольнити кредиторські вимоги позивача поза процедурою ліквідації, в іншій ніж передбачено законом черговості.

За таких умов, ПАТ "Реал Банк" не має права здійснити позивачеві виплату коштів в спосіб або порядку іншому, ніж визначений законом порядок задоволення вимог кредиторів.

Крім того, колегія суддів зазначає, що самостійною підставою відмови у задоволенні позову є невідповідність позовних вимог базовим принципам цивільного права, зокрема, свободи договору (ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України.

Згідно ст. 627 ЦК України «відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості».

З норми ст. 627 ЦК України є виключення, зокрема, ч. 3 ст. 179 ГК України встановлено, що укладання господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо, зокрема, існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання, чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Отже, з аналізу вказаних норм витікає, що спонукання до укладення договору за рішенням суду може бути за наявності однієї з таких підстав:

- укладення договору необхідне у сфері державних закупівель;

- обов'язковість укладення договору прямо передбачена законом;

- укладення договору випливає з попереднього договору;

- укладення договору передбачене будь-яким іншим договором.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Як вбачається з матеріалів справи, у даному випадку позивач із заявою про укладення спірного договору відступлення права вимоги до ПАТ „Реал Банк" не звертався. При цьому, укладання спірного договору не є обов'язковим для відповідача і останній не має наміру укладати такий договір.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що в даному випадку відсутні обставини, за наявності яких договір має бути укладений в обов'язковому порядку.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України, особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цими статтями способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Серед способів захисту, передбачених ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України, не передбачено такого способу захисту, як установлення правовідносин, в тому числі шляхом зобов'язання особи до укладення договору.

Аналогічна позиція відображена у постанові Верховного Суду України від 10.10.2012 року у справі № 6-110цс12, в якій зазначено про те, що особа вправі звернутися до суду за захистом своїх прав на підставі п. 1 ч. 2 ст. 6 ЦК України з позовом про визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативно - правовим актом, що містить відповідний обов'язок, а спонукання укласти договір у судовому порядку не відповідає способам захисту прав, передбачених ст. 16 ЦК України.

Такий висновок вищої судової інстанції повністю відповідає системному тлумаченню законодавства, оскільки позовні вимоги ПП «Гранд-Н» не вирішують ані питання щодо неможливості примусового виконання такого рішення; об'єктивної неможливості укладання договору, одна із сторін якого відмовляється від узгодження суттєвих умов правочину.

Більше того, в судовому засідання представники позивача не надали колегії суддів раціональних пояснень того, з яких підстав вони вимагають передання їм забезпеченого іпотекою права вимоги в розмірі 1 798 533,00 грн. при наявності боргу банку перед позивачем в значно меншому розмірі - 644 277,99 грн.

Тому, оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту свого права не відповідає способам захисту прав, передбаченим ст. 16 ЦК України.

Окрім того, вимоги позивача суперечать приписам норм матеріального права в тій частині, що позивач не є фінансовою установою, тому не має права придбання права вимоги у спірних правовідносинах.

Так, відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно п. 8.1. Глави 8 розділу V рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб "Про затвердження Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку" № 2 від 05.07.2012 р. реалізація майна банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов'язання здійснюється шляхом проведення конкурсу між фінансовими установами (банками та небанківськими фінансовими установами - юридичними особами, крім кредитних спілок).

Фактором може бути банк або інша фінансова установа, а також фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності, яка згідно із законом має право здійснювати факторингові операції (ч. 3 ст. 1079 ЦК України).

Факторинг - це комплекс фінансових послуг (і за законом підлягає ліцензуванню), який надаються клієнтові фактором.

З огляду на викладене, вимога позивача про відступлення права вимоги відповідача до третьої особи (ТОВ "Луатара Трейд") суперечить нормам чинного законодавства України.

Враховуючи вищенаведені обставини і приписи закону, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у позивача правових підстав вимагати від відповідача укласти з позивачем договір відступлення відповідачем права вимоги до ТОВ "Луатара Трейд" за договором кредитної лінії №92 від 13.08.2013 р. на суму 1 798 533,00 грн., який забезпечений активами ТОВ "Луатара Трейд" відповідно до договору від 13.08.2013 р.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги є неправомірними, необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, повністю дослідив обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування або зміни вказаного рішення відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 33, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ПП "Град-Н" на рішення господарського суду Харківської області від 18.06.2015 р. у справі № 922/2698/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 18.06.2015 р. у справі № 922/2698/15 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 30.07.15

Головуючий суддя Слободін М.М.

Суддя Гончар Т. В.

Суддя Гребенюк Н. В.