ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2015 р. Справа № 914/736/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Матущака О.І.

суддів Дубник О.П.

Скрипчук О.С.

розглянув апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Галичина"

м. Радехів, Львівська область

на рішення господарського суду Львівської області від 15.04.2015 р.

у справі № 914/736/15

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАКТОС УКРАЇНА" м. Львів

до відповідача: приватного акціонерного товариства "Галичина"

м. Радехів, Львівська область

про стягнення 275 431,90 грн.

за участю представників сторін від:

позивача: не з'явився;

відповідача: не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 15.04.2015р. (суддя О.З. Долінська) позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з приватного акціонерного товариства "Галичина" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАКТОС Україна" 238 539, 51 грн. основного боргу, 33 873,07 грн. інфляційних втрат, 3 019, 32 грн. 3% річних, 8000, 00 грн. витрат на оплату послуг адвоката та 5 508, 64 грн. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що сторонами обумовлено пунктом 4.4 договору коригування вартості поставленого та неоплаченого товару, в тому числі за поставлений товар згідно специфікації № 15 від 30.12.2013 р. до договору поставки № 10/10-13 від 24.10.2013 р. та яка становить у зв'язку з простроченням 238 539,51 грн.

Відповідачем подано апеляційну скаргу на зазначене рішення суду, в якій просить рішення місцевого господарського скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в ході виконавчого провадження ВП №46271850 між сторонами було врегульовано усі спірні відносини за договором поставки №10/10-13 від 24.10.2013 р., про що позивачем подано органу ДВС відповідну заяву від 06.02.2015 р. про виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором.

Позивачем подано заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Свої заперечення обґрунтовує тим, що заява, на яку посилається скаржник є виключно суб'єктивним баченням щодо реалізації права позивача на стягнення коштів з відповідача.

В судове засідання представники сторін повторно не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. А тому, суд вважає за можливе розгляд справи провести без їх участі за наявними в справі документами, враховуючи положення ст.75 ГПК України.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним господарським судом, 24.10.2013 р. між ТзОВ «Лактос Україна» та ПРАТ «Галичина» укладено договір поставки № 10/10-13, відповідно до умов якого, постачальник здійснює поставки покупцю товару - масла солодковершкового на умовах вказаного договору.

Відповідно до п.4.4 вказаного договору, загальна кількість товару, його найменування, одиниця виміру товару та ціна товару визначаються сторонами у специфікаціях та накладних, що є невід'ємними частинами договору. У випадку, якщо сторони не підписали специфікації, то кількість, найменування і ціна товару визначаються згідно накладних, по яких товар поставлений з належним оформленням первинних документів та прийнятий покупцем.

Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, 22.09.2014 р. у справі №914/3360/14 ТзОВ «Лактос Україна» звернулось до господарського суду Львівської області з позовом до відповідача ПрАТ «Галичина» про стягнення коштів по вищезазначеному договору поставки в сумі 1 014 339, 39 грн. основного боргу. Заявлена до стягнення сума боргу розраховувалась позивачем з врахуванням суми поставленого товару по ціні встановленій сторонами договору на день поставки товару в сумі 750 000,00 грн. та з врахуванням вартості товару на дату виконання покупцем своїх зобов'язань в частині оплати за отриманий товар в сумі 264,339 грн. Донарахована відповідачу сума боргу 264,339 грн., стягнення якої розглядалось господарським судом Львівської області у межах вимог позивача у справі № 914/3360/14, була пред'явлена до оплати позивачем відповідачу у зв'язку з поставкою товару 30.12.2013 р. в к-ті 10 000 кг згідно специфікації № 15 від 30.12.2013р. до договору поставки № 10/10-13 від 24.10.13 р.

Однак, 29.10.2014 р. в ході розгляду вказаної справи ПрАт «Галичина» подало клопотання про зупинення провадження у ній у зв'язку з розглядом справи про визнання вказаної специфікації недійсною. У зв'язку з цим, 06.11.2014 р. з метою уникнення зупинення провадження у справі, позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог на суму коригування заборгованості контрагента згідно спірної на той час специфікації, тим самим, залишивши за собою право на стягнення спірної суми боргу.

Рішенням господарського суду Львівської області від 14.11.2014 р. у справі №914/3360/14, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12.01.2015 р., стягнуто з відповідача основну суму боргу в сумі 750 000,00 грн. без врахування суми корегування та повернув у зв'язку з цим зайвосплачений судовий збір відповідною ухвалою.

Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Львівської області від 04.11.2014 р. у справі № 914/3656/14, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 03.02.2015 р. та постановою Вищого господарського суду України від 01.04.2015 р. відмовлено ПрАТ «Галичина» у визнанні недійсною специфікації № 15 від 30.12.2013 р. до договору поставки № 10/10-13 від 24.10.2013 р., укладеного з ТзОВ «Лактос Україна».

Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду про стягнення боргу в тому числі за поставлений товар згідно специфікації № 15 від 30.12.2013 р. до договору поставки № 10/10-13 від 24.10.2013 р. та вартістю цього товару з врахуванням встановленого договором коригування, що застосовано у зв'язку з простроченням, яка становить 238 539,51 грн. згідно поданого розрахунку.

При прийнятті постанови судова колегія виходила з такого.

Відповідно до ст. 193, 265 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. А за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п.4.4 вказаного договору, загальна кількість товару, його найменування, одиниця виміру товару та ціна товару визначаються сторонами у специфікаціях та накладних, що є невід'ємними частинами договору. У випадку, якщо сторони не підписали специфікації, то кількість, найменування і ціна товару визначаються згідно накладних, по яких товар поставлений з належним оформленням первинних документів та прийнятий покупцем.

Таким чином, специфікація № 15 від 30.12.2013 р. до договору поставки № 10/10-13 від 24.10.2013 р. є невід'ємною частиною вказаного договору та встановлює істотні умови договору поставки.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що станом на 31.12.2013р. ТзОВ «Лактос Україна» поставило товару ПрАТ "Галичина" на загальну суму 6 366 175,00 грн. згідно договору поставки. Відповідач здійснив часткову оплату за поставлений до 31.12. 2013 р. товар по даному договору товар на суму 3 013 750,00 грн. Товар по специфікації № 15 від 30.12.2013 р. був поставлений відповідачу по видатковій накладній №113 від 30.12. 2013р. в к-ті 10000 кг по ціні 57,00 грн з ПДВ на суму 570000,00 грн. в т.ч.ПДВ: 95000,00 грн. У зв'язку з договірним відстроченням оплати за товар (згідно п.9 специфікації № 15 від 30.12.2013р.), перший день прострочення по договору у відповідача виникає 31.01.2014 р.

Однак, станом на день поставки у відповідача перед позивачем існувала заборгованість на суму 2 782 425, 00 грн. Відповідач оплатив заборгованість за поставки товару, що передували поставці від 30.12.2014 р., частковими траншами - з 19.01.2014 р. по 25.04.2014р. з врахуванням укладеної між сторонами угоду № 1 від 31.01.2014 р. про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якої, суму боргу відповідача зменшено на 1350000,00 грн.

Відтак, поставка товару згідно специфікації № 15 від 30.12.2013 р. по видатковій накладній №113 від 30.12.2013 р. в к-ті 10000 кг оплачувалась відповідачем у безготівковому порядку та в сумах, які зараховувались позивачем з врахуванням вимог специфікації про коригування вартості товару пропорційно коригуванню курсу долара США в наступній послідовності з використанням погоджених сторонами інформаційних джерел та формули, наведеній у специфікації з визначенням відповідного коефіцієнта.

З огляду на вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, що різниця між сумою, стягнутою з відповідача згідно рішення господарського суду Львівської області від 14.11.2014 р. у справі № 914/3360/14 та сумою боргу, в тому числі за поставлений товар згідно специфікації № 15 від 30.12.2013 р. до договору поставки № 10/10-13 від 24.10.2013 р. та вартістю цього товару з врахуванням встановленого договором коригування, що застосовано у зв'язку з простроченням, яка становить 238 539,51грн.

Що стосується стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат необхідно зазначити наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією господарського суду першої інстанції про стягнення з відповідача 33 873,07 грн. інфляційних втрат та 3 019, 32 грн. 3% річних за період з 30.09.2014 р. по 02.03.2015 р., здійснених з урахуванням вимог, встановлених у наведеній ст.625 ЦК України.

Щодо стягнення з відповідача послуг на адвоката, судова колегія зазначає таке.

Відповідно до приписів ст.44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 3 ст.48 ГПК України, витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Відповідно до ст.ст. 1, 26 вказаного Закону, адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Окрім цього, судова колегія звертає увагу на наступне.

Витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом за наявності документального підтвердження витрат, як-то угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

З огляду на вищевикладене, необхідно зазначити, що в матеріалах справи є наявний договір про надання юридичних послуг б/н від 20.08.2014 р., укладений між адвокатом Хворовою Наталією Володимирівною, що діє на підставі свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю №1160 від 22.02.2007 р. згідно рішення атестаційної палати Львівської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 26.10.2000 р. та товариством з обмеженою відповідальністю «Лактос Україна». Крім цього. в матеріалах справи є наявний акт наданих послуг по вказаному договору з детальним описом дій, вчинених адвокатом та квитанція доприбуткового касового ордеру №2/03/15 від 02.03.2015р. на суму 15 000 грн.

Враховуючи вищевикладене, а також кількість та тривалість судових засідань, обсяг поданої представником позивача доказової бази, а також те, що представником позивача надано суду відповідні докази на підтвердження надання послуг адвокатом у вказаній справі, оплати таких послуг позивачем, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про часткове задоволення позовної вимоги в цій частині та стягнення 8000,00 грн. в рахунок відшкодування витрат позивача на послуги адвоката.

Згідно ст. 33, абзацу 2 ст. 34, ст. 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржником не подано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували обґрунтованість вимог, заявлених у апеляційній скарзі.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що рішення прийняте із дотриманням норм чинного законодавства та у відповідності до обставин справи, тому підстав для його зміни чи скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Львівської області від 15.04.2015 р. у справі

№ 914/736/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи скеровуються в господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови підписано 03.08.2015 р.

Головуючий-суддя Матущак О.І.

Судді Дубник О.П.

Скрипчук О.С.