УХВАЛА

про повернення позовної заяви

05.08.2015Справа № 910/19918/15

за позовом: Колективного підприємства «Будова», м.Одеса

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Лотос-Енергія», м.Київ

про розірвання договору та стягнення 51 237,06 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Колективне підприємство «Будова», м.Одеса звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Лотос-Енергія», м.Київ про:

- розірвання договору поставки №ОД-318/Т від 01.02.2014р.;

- стягнення 51 237,06 грн.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, господарським судом встановлено наступне:

Згідно із п.2 ч.1 ст.57 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов'язаний при поданні позову надати суду докази відправлення відповідачу копії позовної заяви і всіх доданих до неї документів.

Відповідно до ч.1 ст.56 вказаного Кодексу України позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

За змістом ч.2 ст.34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом п.61 Правил надання поштового зв'язку, затверджених Постановою №270 від 05.03.2009р. Кабінету Міністрів України, у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

За таких обставин належним доказом надіслання копії позовної заяви з доданими до неї всіма документами відповідачу є опис вкладення відправленої поштової кореспонденції, засвідчений підписом працівника відділення поштового зв'язку та відбитком календарного штемпеля цього відділення.

Аналогічна правова позиція підтримана постановою від 26.03.2015р. Вищого господарського суду України по справі №904/8482/14.

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п.п.2, 4 ч.3 ст.129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст.ст.4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

Як встановлено судом, в якості доказу виконання обов'язку, передбаченого п.2 ч.1 ст.57 Господарського процесуального кодексу України, Колективним підприємством «Будова» до матеріалів позову надано опис вкладення б/н від 20.07.2015р. Будь-яких інших доказів направлення позову та доданих до нього документів на адресу відповідача Колективним підприємством «Будова» не представлено.

Наразі, до господарського суду міста Києва позивачем подано позов, датований 30.07.2015р., з додатками.

Тобто, представлений Колективним підприємством «Будова» опис вкладення б/н від 20.07.2015р., датований раніше, ніж складений сам позов, а отже вказаний документ не може бути належним та допустимим доказом надсилання відповідачу копії позовної заяви б/н від 30.07.2015р.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові від 08.06.2015р. Вищого господарського суду України по справі №914/535/15.

Вищевказана обставина є суттєвою, оскільки приписами статті 59 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву, тоді як у даному випадку Товариство з обмеженою відповідальністю «Лотос-Енергія» позбавлене можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву, з урахування всіх обставин, на які посилається Колективне підприємство «Будова» у позовній заяві, та поданих позивачем доказів.

Аналогічна правова позиція міститься в Постанові від 18.12.2013р. Вищого господарського суду України по справі №910/15306/13.

При цьому, п.4 ч.1 ст.65 Господарського процесуального кодексу України надає можливість судді витребувати від сторін лише ті документи, які можуть бути необхідні саме для вирішення спору.

Як зазначено у ст.38 Господарського процесуального кодексу України, суд обмежений у праві самостійного витребування доказів. Тому суд у разі порушення позивачем ст.57 Господарського процесуального кодексу України не має права скористатися приписами ст.ст.38, 65 Господарського процесуального кодексу України, а навпаки є зобов'язаним виконати вимоги ст.63 зазначеного Кодексу України.

Одночасно, п.3.5 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», встановлено, що недодержання вимог ст.54, ст.56 та п.п.2, 3 ч.1 ст.57 Господарського процесуального кодексу України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені ст.63 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами п.6 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву та додані до неї документи без розгляду у випадку неподання доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Крім того, відповідно до п.3 ч.1 ст.57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються, зокрема, документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно із ст.ст.1, 2 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду.

Статтею 4 вказаного Закону України встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» мінімальна заробітна плата з 01.01.2015р. становить 1218 грн.

За приписами ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір встановлюється у розмірі 2% ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати (1827 грн.) та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат (73080 грн.). З позовних заяв немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 мінімальної заробітної плати (1218 грн.).

При цьому, згідно із п.2.10 Постанови №7 від 21.02.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу» у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач звертається до суду з декількома позовними вимогами як майнового, так і немайнового характеру. Отже, за розглядуваний позов, заявником мав бути сплачений судовий збір в розмірі 3 045 грн. (1 827 грн.+1 218 грн.)

Проте, як встановлено судом, позивачем до матеріалів позову надано платіжне доручення №6606 від 21.07.2015р., яке підтверджує сплату Колективним підприємством «Будова» судового збору за розглядуваним позовом у розмірі 1 827 грн., тобто лише за одну заявлену вимогу майнового характеру. Будь-яких інших доказів на підтвердження сплати судового збору у встановленому законом розмірі за вимогами немайнового характеру Колективним підприємством «Будова» не надано.

Наразі, господарський суд зазначає, що Колективне підприємство «Будова», не входить до переліку осіб, звільнених від сплати судового збору відповідно ст.5 Закону України «Про судовий збір».

За приписами п.4 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву та додані до неї документи без розгляду у випадку неподання доказів сплати судового збору у передбаченому порядку та розмірі.

За таких обставин, у зв'язку з ненаданням позивачем доказів направлення відповідачу копії позову та всіх доданих до нього документів (опису вкладення), приймаючи до уваги відсутність належних доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі, а також враховуючи приписи ст.57, п.п.4, 6 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню заявнику без розгляду.

За приписами ч.3 ст.63 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.57, п.п.4, 6 ч.1 ст.63, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву Колективного підприємства «Будова», м.Одеса до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Лотос-Енергія», м.Київ про розірвання договору поставки №ОД-318/Т від 01.02.2014р. та стягнення 51 237,06 грн. та додані до неї документи заявнику без розгляду.

Роз'яснити Колективному підприємству «Будова», що повернення позовної заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Суддя М.О. Любченко