ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.08.15 Справа № 904/4799/15

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Тулс", м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю "Гід", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про визнання права власності

Суддя: Євстигнеєва Н.М.

Представники:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: не з'явився

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тулс" звернулося до господарського суду із позовом, яким просить визнати право власності на нерухоме майно, розташоване за адресами: вул. Желябова, в районі будинку 35; вул. Орджонікідзе, в районі будинку 39; вул. Передова, в районі будинку 173; вул. Передова, в районі будинку 528; вул. Петрозаводська, в районі будинку 397; вул. Саранська, в районі будинку 8; вул. Широка, в районі будинку 16; вул. Шолохова, в районі будинку 15; вул. Янтарна, в районі будинку 32; вул. Данили Нечая, в районі будинку 23; вул. Карла Лібкнехта, в районі будинку 85; вул. Комбрига Петрова, в районі будинку 24; вул. Мукаша Салакунова, в районі будинку 16; вул. Мандриківська, в районі будинку 137; пр. Праці, в районі будинку 24; пр. Миру, в районі будинку 18; вул. Осіння, в районі будинку 15; вул. Усенка, в районі будинку 11; Фестивальний провулок, в районі будинку 12; вул. Щербини, в районі будинку 17; пр. Ілліча, в районі будинку 19; вул. Мініна, в районі будинку 9; вул. Новосельна, в районі будинку 2; вул. Кедріна, в районі будинку 36; вул. Криворізька, в районі будинку 33;вул. Чичеріна, в районі будинку 104; вул. Бібікова, в районі будинку 29; вул. Ближня, в районі будинку 29; вул. Ближня, в районі будинку 31; вул. Братів Трофимових, в районі будинку 435; вул. Коммунарівська, в районі будинку 26; вул. Коробова, в районі будинку 1; вул. Моніторна, в районі будинку 10; вул. Набережна Заводська, в районі будинку 101; вул. Новоорлівська, в районі будинку 34; вул. Савкіна, в районі будинку 2; вул. Андрощука Івана, в районі будинку 21; вул. Агнії Варто, в районі будинку 17; вул. Академіка Корольова, в районі будинку 31; вул. Буковинська, в районі будинку 1; вул. Липова, в районі будинку 16; вул. Молодогвардійська, в районі будинку 69; вул. Томська, в районі будинку 2; пос. Таромське, вул. Берегова, в районі будинку 3.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за умовами договору оренди від 11.10.2013, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "Тулс" та товариством з обмеженою відповідальністю "Гід", прийняв у строкове платне користування без права викупу нерухоме майно - будівлі торгівельних павільйонів. Строк дії договору оренди визначено до 11.12.2014, проте, ТОВ "Гід" досі використовує в своїй діяльності нерухоме майно, що було передано позивачу в оренду. Жодного повідомлення з боку товариства з обмеженою відповідальністю "Гід" про припинення дії даного договору не надходило, тому позивач вважає договір оренди продовженим на тих же умовах і на той же строк. За доводами позивача, при укладенні договору оренди товариству з обмеженою відповідальністю "Тулс" не були надані документи, що підтверджували б право власності товариства з обмеженою відповідальністю "Гід" на спірне нерухоме майно та державну реєстрацію такого права. Позивач вважає, що відповідач не є власником нерухомого майна, що було передане в оренду ТОВ "Тулс". Враховуючи, що товариство з обмеженою відповідальністю "Тулс" відкрито і постійно користується нерухомим майном, здійснює необхідний поточний ремонт та обслуговування прибудинкової території, позивач вважає, що саме йому належить право власності на перелічені вище будівлі торгівельних павільйонів. При цьому, позивач посилається на ст.ст. 328, 334, 344 Цивільного кодексу України.

Відповідач, товариство з обмеженою відповідальністю "Гід", відзиву на позов та витребувані документи не надало.

Позивач та відповідач у судове засідання не з'явилися, явку повноважних представників не забезпечили, витребуваних господарським судом документів не надали, про день, час, місце розгляду справи повідомлені належним чином (поштові повідомлення про вручення поштових відправлень (ухвали суду) містяться в матеріалах справи, а.с.26-27).

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами (ст. 75 Господарського процесуального кодексу України).

Розгляд справи був відкладений з 22.06.2015 на 03.08.2015.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

11 жовтня 2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Гід" (орендодавець) в особі директора Мордовіна Вадима Васильовича та товариством з обмеженою відповідальністю "Тулс" (орендар) в особі директора Пащенко Антона Вадимовича укладено договір оренди №4 нерухомого майна, відповідно до умов якого (п.1.1.) орендодавець передає орендарю в строкове платне користування без права викупу нерухоме майно - торгові павільйони, що розташовані в м. Дніпропетровськ за адресами:

вул. Желябова, в районі будинку 35; вул. Орджонікідзе, в районі будинку 39; вул. Передова, в районі будинку 173; вул. Передова, в районі будинку 528; вул. Петрозаводська, в районі будинку 397; вул. Саранська, в районі будинку 8; вул. Широка, в районі будинку 16; вул. Шолохова, в районі будинку 15; вул. Янтарна, в районі будинку 32; вул. Данили Нечая, в районі будинку 23; вул. Карла Лібкнехта, в районі будинку 85; вул. Комбрига Петрова, в районі будинку 24; вул. Мукаша Салакунова, в районі будинку 16; вул. Мандриківська, в районі будинку 137; пр. Праці, в районі будинку 24; пр. Миру, в районі будинку 18; вул. Осіння, в районі будинку 15; вул. Усенка, в районі будинку 11; Фестивальний провулок, в районі будинку 12; вул. Щербини, в районі будинку 17; пр. Ілліча, в районі будинку 19; вул. Мініна, в районі будинку 9; вул. Новосельна, в районі будинку 2; вул. Кедріна, в районі будинку 36; вул. Криворізька, в районі будинку 33;вул. Чичеріна, в районі будинку 104; вул. Бібікова, в районі будинку 29; вул. Ближня, в районі будинку 29; вул. Ближня, в районі будинку 31; вул. Братів Трофимових, в районі будинку 435; вул. Коммунарівська, в районі будинку 26; вул. Коробова, в районі будинку 1; вул. Моніторна, в районі будинку 10; вул. Набережна Заводська, в районі будинку 101; вул. Новоорлівська, в районі будинку 34; вул. Савкіна, в районі будинку 2; вул. Андрощука Івана, в районі будинку 21; вул. Агнії Варто, в районі будинку 17; вул. Академіка Корольова, в районі будинку 31; вул. Буковинська, в районі будинку 1; вул. Липова, в районі будинку 16; вул. Молодогвардійська, в районі будинку 69; вул. Томська, в районі будинку 2; пос. Таромське, вул. Берегова, в районі будинку 3.

Відповідно до п.1.2. договору оренди вказане в п.1.1. цього договору нерухоме майно належить орендодавцю на праві власності, що підтверджується правовстановлюючими документами у відповідності з вимогами чинного законодавства України.

Балансова вартість орендованого приміщення з урахуванням індексації на момент укладення цього договору становить 430 000,00грн. (п.1.3. договору оренди).

Відповідно до п.2.1.1 договору протягом трьох днів з моменту підписання цього договору орендодавець зобов'язаний передати орендарю нерухоме майно по акту приймання-передачі із зазначенням стану нерухомого майна і переліку обладнання, меблів, інвентарю, при їх наявності, на момент передачі їх в оренду.

Якщо по закінченню строку дії цього договору та підписання акта приймання-передачі (повернення) нерухомого майна, орендар не звільнив нерухоме майно від майна протягом строку, вказаного в п.2.2.18 цього договору і залишив нерухоме майно, орендодавець має право звільнити нерухоме майно від майна орендаря, склавши відповідний акт (п.2.3.3. договору).

За оренду нерухомого майна, зазначеного в п.1.1. договору, орендар сплачує орендодавцю щомісячно орендну плату (договірну) в розмірі 29 000,00грн., в тому числі податок на додану вартість (п.3.1. договору).

Договір оренди укладений на строк з 11 жовтня 2013 року до 11 грудня 2014 року (п.6.1. договору).

На виконання умов п. 2.1.1. договору сторони склали та підписали акт прийому-передачі від 11.10.2013 до договору оренди нерухомого майна №4 від 11.10.2013 (а.с.18-19).

Позивач, посилаючись на положення статей 328, 334, 344 Цивільного кодексу України, просить визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке є об'єктом оренди згідно договору оренди нерухомого майна №4 від 11.10.2013 (перелік майна наведено в п.1.1. договору), що і є причиною спору.

Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 Цивільного кодексу України).

В силу положень статей 15 та 16 Цивільного кодексу України та тотожних положень статті 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання, зокрема, шляхом визнання в судовому порядку права.

Зміст права власності полягає у праві власника володіти, користуватись та розпоряджатись майном (ст. 317 ЦК України).

При цьому, володіння означає можливість мати майно у своєму безпосередньому віданні та у сфері свого господарського чи іншого впливу.

Право користування - це юридично закріплена можливість особи користуватись майном, використовувати його корисні можливості.

Як передбачено наведеною нормою дві ознаки права власності щодо спірного майна у позивача відсутні.

За доводами позивача, товариство з обмеженою відповідальністю "Тулс" набуло право власності на спірні об'єкти на підставі договору оренди від 11.10.2013. Разом з тим, укладення договору оренди спірного майна та передача цього майна орендарю на підставі акту приймання-передачі, використання орендованого майна протягом строку дії договору, здійснення поточного ремонту цього майна та його обслуговування, не свідчить про виникнення у орендаря права власності на об'єкти оренди.

Відповідно до ст. 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно.

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Виходячи зі змісту ч.4 ст.334 ЦК України моментом виникнення прав на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, є момент такої реєстрації, але аж ніяк не момент передання майна та його використання на підставі договору оренди.

Стосовно посилань позивача на положення ст. 344 Цивільного кодексу України, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Отже, задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст. 344 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов:

- добросовісності заволодіння, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву стосовно правомірності набуття майна; встановлення характеру володіння (добросовісне і недобросовісне) при виникненні спору здійснюється судом з урахуванням обставин справи, з якої виникло володіння чужою річчю;

- відкритості: володіння має бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним;

- безперервності: володіння має бути безперервним упродовж визначених законом строків (для нерухомого майна - упродовж 10 років, а для рухомого майно - 5 років);

- безтитульності володіння.

Норми цієї статті не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалося на підставі договірних зобов'язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), чи у будь-який інший передбачений законом спосіб, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Крім того, оскільки право власності за набувальною давністю набувається за рішенням суду, то на момент прийняття рішення право володіння позивача не має бути припинено.

За змістом статті 398 ЦК України право володіння припиняється у разі:

- відмови володільця від володіння майном;

- витребування майна від володільця власником майна або іншою особою;

- знищення майна.

Право володіння припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок доказування визначається предметом спору. За загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Враховуючи відсутність доказів належного володіння спірним майном, ненадання позивачем доказів набуття права власності на торгівельні павільйони з підстав, що встановлені законом, ненадання жодних доказів на підтвердження обставин, викладених в позовній заяві, суд вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 1. 2, 33,34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Судові витрати віднести на позивача.

Суддя Н.М.Євстигнеєва