ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" липня 2015 р.Справа № 916/2238/15

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Придніпровський експериментально-механічний завод"

Відповідач: Публічне акціонерне товариство "Одеський нафтопереробний завод"

Про стягнення

Суддя Н.В. Рога

Представники:

Від позивача: Романенко П.В. - згідно довіреності від 01.08.2014 р.

Від відповідача: Майорова Н.М. - згідно довіреності №1021 від 09.02.2015р.

В судовому засіданні брали участь:

Від позивача: не з'явився.

Від відповідача: не з'явився.

Суть спору: Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Придніпровський експериментально-механічний завод", звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) "Одеський нафтопереробний завод" про стягнення пені у розмірі 5 796грн. 43коп., 3% річних у розмірі 4 580грн. 43коп. та інфляційних збитків у розмірі 98 279грн. 28коп.

22 червня 2015р. позивач надав заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 5 796грн. 43коп., 3% річних у розмірі 4 916грн. 89коп. та інфляційні збитки у розмірі 104 410грн. 12коп.

Представник позивача уточнену позовну заяву підтримує та просить суд позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечує у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

02 червня 2014р. між Публічним акціонерним товариством "Одеський нафтопереробний завод" (надалі - Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Придніпровський експериментально-механічний завод" (надалі - Постачальник) був укладений Договір на поставку № 14/114, згідно умов якого Постачальник зобов'язується поставити (передати у власність) Покупцю продукцію виробничо-технічного призначення (далі - товар) партіями в асортименті і кількості, зазначеній в специфікаціях до даного договору, які є його невід'ємною частиною, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар в порядку, передбаченому даним договором.

За приписами п. 3.2. Договору оплата здійснюється покупцем в національній валюті України по безготівковому розрахунку в наступному порядку: на протязі 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання сторонами відповідної додаткової угоди до даного договору Покупець, на підставі рахунку Постачальника, перераховує на поточний рахунок Постачальника аванс в розмірі 50% від загальної вартості партії товару, вказаної в додатковій угоді до даного договору; на протязі 5 (п'яти) банківських днів з моменту підписання сторонами видаткової накладної на відповідну партію товару Покупець, на підставі рахунку Постачальника, перераховує на поточний рахунок Постачальника решту суми за поставлену партію товару, прийняту Покупцем згідно видаткової накладної.

Відповідно до п. 10.1.Договору даний договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2014 року або до спливу гарантійного строку на товар у залежності від того, що наступить пізніше. У випадку, якщо на момент закінчення дії договору сторони не завершили розрахунки між собою, строк дії Договору в частині виконання грошових зобов'язань підлягає автоматичній пролонгації до повного завершення розрахунків між сторонами.

02 червня 2014р. між Публічним акціонерним товариством "Одеський нафтопереробний завод" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Придніпровський експериментально-механічний завод" було укладено Додаткову угоду №1 до Договору на поставку № 14/114, відповідно до якої, кількість і асортиментний перелік партії товару, а також ціна за одиницю товару, який поставляється за даною додатковою угодою, визначені в специфікації, яка являється Додатком №1 до даної додаткової угоди та є невід'ємною частиною договору.

Згідно п. 1.3. Додаткової угоди загальна вартість партії товару, яка поставляється за даною додатковою угодою, складає 371 566грн. 27коп. (в т.ч. ПДВ 20% 61 927грн. 71коп.).

Позивач зазначає, що на виконання умов Договору, згідно Додаткової угоди №1 від 02.06.2014р. та Специфікації поставив відповідачу товар на загальну суму 371 566грн. 27коп.

03червня 2014р., на підставі виставленого позивачем рахунку № 306 від 02.06.2014р., відповідач сплатив позивачу аванс у розмірі 50% від вартості товару в сумі 185 783грн. 14 коп., що підтверджується банківською випискою ПАТ "УКРСОЦБАНК" по рахунку №3246 від 03.06.2014р.

Проте, в порушення умов Договору, відповідач за поставлений товар не розрахувався у повному обсязі, у зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість у розмірі 185 783грн. 13 коп.

Позивач зазначає, що вказані обставини були встановлені рішенням господарського суду Одеської області від 14.11.2014р. по справі №916/3102/14, яким стягнуто з ПАТ "Одеський нафтопереробний завод" на користь ТОВ "Придніпровський експериментально-механічний завод" суму заборгованості за Договором №14/114 від 02.06.2014р. у розмірі 185 783грн. 13 коп., пеню у розмірі 1 150грн. 21коп. та 3% річних у розмірі 472грн. 70коп.

Позивач стверджує, що відповідач рішення господарського суду Одеської області від 14.11.2014р. по справі №916/3102/14 на даний досі час не виконав, що підтверджується наявною в матеріалах справи інформацією про виконавче провадження від 24.06.2015р., з якої вбачається, що виконавче провадження відкрите та триває.

Відповідно до п. п. 7.1., 7.2 Договору за невиконання або неналежне виконання обов'язків, передбачених даним договором, сторони несуть майнову відповідальність, передбачену даним договором та діючим законодавством України. У випадку невиконання або неналежного виконання умов даного договору винна сторона зобов'язана відшкодувати іншій стороні спричинені таким невиконанням або неналежним виконанням збитки.

Згідно п 7.8. Договору у випадку затримки кінцевої оплати у строки вказані в даному договорі, покупець виплачує постачальнику пеню в розмірі 0,02% від суми неповерненої передоплати за кожен день прострочки.

На підставі зазначеного пункту Договору позивач нарахував відповідачу пеню за період з 30.07.2014р. по 02.01.2015р. у сумі 5 796грн. 43коп.

Позивач також зазначає, що відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі зазначеної норми законодавства позивач нарахував відповідачу 3% річних у сумі 4 916грн. 89коп. за період з 30.07.204р. по 16.06.2015р. та інфляційні втрати у сумі 104 410грн. 12коп. за період з серпня 2014р. по травень 2015р.

Відповідач проти позову заперечує у повному обсязі, в обґрунтування відзиву на позовну заяву відповідач посилається на те, що позивачем невірно, з порушенням вимог ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України розраховано пеню. Відповідач зазначає, що позивачем визначено загальну суму заборгованості та період нарахування з 30.07.2014р. по 02.01.2015р., тоді як слід було визначити період нарахування пені виходячи з дати поставки по кожній накладній плюс п'ять банківських днів.

Розглянув матеріали справи, на підставі чинного законодавства України, суд доходить до такого висновку:

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 червня 2014р. між Публічним акціонерним товариством "Одеський нафтопереробний завод" (надалі - Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Придніпровський експериментально-механічний завод" (надалі - Постачальник) був укладений Договір на поставку № 14/114, згідно умов якого Постачальник зобов'язується поставити (передати у власність) Покупцю продукцію виробничо-технічного призначення (далі - товар) партіями в асортименті і кількості, зазначеній в специфікаціях до даного договору, які є його невід'ємною частиною, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар в порядку, передбаченому даним договором.

За приписами п. 3.2. Договору, оплата здійснюється покупцем в національній валюті України по безготівковому розрахунку в наступному порядку: на протязі 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання сторонами відповідної додаткової угоди до даного договору покупець на підставі рахунку постачальника перераховує на поточний рахунок постачальника аванс в розмірі 50% від загальної вартості партії товару, вказаної в додатковій угоді до даного договору; на протязі 5 (п'яти) банківських днів з моменту підписання сторонами видаткової накладної на відповідну партію товару покупець на підставі рахунку постачальника перераховує на поточний рахунок постачальника решту суми за поставлену партію товару, прийняту покупцем згідно видаткової накладної.

02 червня 2014р. між Публічним акціонерним товариством "Одеський нафтопереробний завод" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Придніпровський експериментально-механічний завод" було укладено Додаткову угоду №1 до Договору на поставку № 14/114, відповідно до якої, кількість і асортиментний перелік партії товару, а також ціна за одиницю товару, який поставляється за даною додатковою угодою, визначені в специфікації, яка являється Додатком №1 до даної додаткової угоди та невід'ємною частиною договору.

Згідно до умов Договору, Додаткової угоди №1 від 02.06.2014р., Постачальник поставив Покупцю товар на загальну суму 371 566грн. 27коп., який Покупцем був оплачений частково, у сумі 185 783грн. 13коп.

Вказані обставини були встановлені рішенням господарського суду Одеської області від 14.11.2014р. (підписане 14.11.2014р.), яке набрало законної сили по справі №916/3102/14, яким стягнуто з ПАТ "Одеський нафтопереробний завод" на користь ТОВ "Придніпровський експериментально-механічний завод" суму заборгованості за договором №14/114 від 02.06.2014р. у розмірі 185 783грн. 13 коп., пеню у розмірі 1 150грн. 21коп. та 3% річних у розмірі 472грн. 70коп.

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішення господарського суду Одеської області від 14.11.2014р., по справі №916/3102/14 на даний час не виконано, що підтверджується наявною в матеріалах справи інформацією про виконавче провадження від 24.06.2015р.

Відповідно до ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

За приписами ст. 230 Господарського кодексу України учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання штрафні (господарські) санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно п 7.8. Договору, у випадку затримки кінцевої оплати у строки вказані в даному договорі, покупець виплачує постачальнику пеню в розмірі 0,02% від суми неповерненої передоплати за кожен день прострочки.

За таких обставин, виходячи з п. 7.8 Договору та норм чинного законодавства, перевіривши наданий позивачем до суду розрахунок, суд вважає, що позивач правомірно нарахував відповідачу пеню у розмірі 5 796грн. 43коп. за період з 30.07.2014р. по 02.01.2015р.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі зазначеної статті позивач правомірно нарахував відповідачу 3% річних у сумі 4 916грн. 89коп. за період з 30.07.2014р. по 16.06.2015р.

Перевіривши розрахунок позивача щодо стягнення інфляційних збитків у розмірі 104 410грн. 12коп. за період заявлений до стягнення - з серпня 2014р. по травень 2015р., суд встановив, що позивач, при здійснення даного розрахунку, допустив помилки та здійснив невірний розрахунок, у зв'язку з чим, суд зробив власний розрахунок, відповідно до якого сума інфляційних збитків складає104 469грн. 45коп.

Враховуючи, що у суду відсутні повноваження щодо збільшення позовних вимог, а таке право відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України належить виключно позивачу, суд не виходить за межі позовних вимог та приймає заявлену позивачем до стягнення суму інфляційних втрат у розмірі 104 410грн. 12коп.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем доказів належного виконання умов Договору щодо оплати отриманого товару до суду не надано.

Відповідач доказів повного та належного виконання своїх зобов'язань за Договором не надав, Викладені у відзиві на позовну заяву обставини судом сприймаються критично, оскільки посилання відповідача на те, що позивачем невірно, з порушенням вимог ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України розраховано пеню, спростовуються наданими позивачем уточненим розрахунком. Крім того, судом було здійснено власний розрахунок пені, відповідно до вимог чинного законодавства, та встановлено, що позивачем правомірно нараховано пеню у сумі 5 796грн. 43коп.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Придніпровський експериментально-механічний завод" підлягають задоволенню у повному обсязі, як такі що є обґрунтованими, та підтвердженими матеріалами справи.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст.ст. 44, 49 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 44,49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Товариство з обмеженою відповідальністю "Придніпровський експериментально-механічний завод" - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Одеський нафтопереробний завод" (65041, м. Одеса, вул. Шкодова гора, 1/1, р/р9812 в ПАТ "ВТБ Банк", МФО 321767, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Придніпровський експериментально-механічний завод" (52005, Дніпропетровська обл., Дніпропетровський район, смт. Ювілейне, вул. Польова, 1, р/р3246 в ПАТ "Укрсоцбанк" МФО 300023, )пеню у розмірі 5 796грн. 43коп., 3% річних у розмірі 4 916грн. 89коп., інфляційні збитки у розмірі 104 410грн. 12коп. та витрати по сплаті судового збору у сумі 2 302грн. 47коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 03 серпня 2015р.

Суддя Н.В. Рога