ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2015 р. Справа № 923/968/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Ярошенко В.П. при секретарі Борхаленко О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПЕРІЯ-АГРО", м. Київ,

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "КАС-САД", м. Херсон,

про стягнення 64 640 грн. 60 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - не прибув

від відповідача - уповноважена особа Бєла Є.Ю. довір. № 17-03 від 17.03.2015 р.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІМПЕРІЯ-АГРО" (позивач) звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПЕРІЯ-АГРО" (відповідач) суму основного боргу в розмірі 24601,50 грн., дооцінку вартості неоплаченого товару в розмірі 19189,17 грн., 36% річних в розмірі 8007,28 грн., пеню в розмірі 7922,35 грн. та штраф в розмірі 4920 грн.

Позивач в судове засідання не з'явився, надіслав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позові.

Відповідач позовні вимоги в частині основного боргу визнав. У зв'язку з скрутним становищем, просив зменшити розмір штрафних санкцій.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, суд, -

в с т а н о в и в:

Між сторонами 20.03.1014 р. було укладено договір поставки № ХН-13/14 (далі договір), за умовами якого (п.1.1.) позивач зобов'язався передавати у власність відповідача продукцію виробничо-технічного призначення, а відповідач зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього грошову суму визначену договором.

Відповідно до п. 2.2. Договору, ціна продукції, що поставляється за цим Договором, вказується у Додатках в національній валюті та визначається в залежності від виду товару (Засоби Захисту Росли (ЗЗР), Насіння, Насіння Вітчизняного виробництва, Міндобрива та Мікродобрива.

Загальна сума Договору визначається сукупністю та/або накладних та/або рахунків-фактур, що зазначені в п.2.1. Договору та які є невід'ємною частиною цього Договору. У випадку розбіжностей даних у Додатках щодо кількості і ціни товару в порівнянні з даними у відповідній видатковій накладній, перевагу має видаткова накладна (п.2.3. Договору).

Відповідно до п. 3.2. Договору, порядок розрахунків за поставлений товар визначається в Додатках до даного Договору.

Позивач виконуючи умови договору поставив відповідачу товар на загальну суму 37679 грн., що підтверджується видатковими накладними № 478 від 24.03.2014 р. на суму 2534 грн., № 3682 від 14.05.2014 р. на суму 35145 грн.

Відповідно до частини 2 статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший порядок оплати товару.

Згідно з п.1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 року № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Відповідно до п. 3.1. Договору, порядок розрахунків за поставлений товар визначається в Додатках до даного Договору.

Матеріали справи містять додаток до Договору № 1 від 21.03.2014 р. та № 2 від 12.05.2015 р., відповідно до умов яких кінцевою датою оплати за поставлений товар є 01.07.2014 р.

Позивач зазначає, що відповідач провів часткову оплату в розмірі 13077,50 грн., тим самим частково погасив суму заборгованості, підтверджується випискою по рахунку від 24.03.2014 р. на суму 2534 грн., платіжним дорученням від 13.05.2014 р. на суму 10000грн., платіжним дорученням від 14.05.2014 р. на суму 543,50 грн.

Відповідач в порушення умов договору свої зобов'язання за договором щодо своєчасної оплати отриманого товару належним чином не виконав, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в сумі 24601,50 грн.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України одностороння відмова від виконання умов договору не допускається, а тому несплата відповідачем заборгованості є порушенням господарських зобов'язань за вказаним договором, у зв'язку з чим позовні вимоги щодо стягнення основної заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У відповідності до п.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 7.8. Договору передбачено, що в разі невиконання відповідачем зобов'язань щодо оплати отриманого товару та невиконання зобов'язань передбачених розділом 3 цього Договору відповідач, відповідно до ст.625 ЦК України, сплачує на користь позивача крім суми заборгованості 36% річних, якщо інший розмір річних не встановлено відповідним Додатком до Договору. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати.

Позивач нарахував відповідачу 36% річних в сумі 8007,28 грн.

Здійснивши перевірку правильності зазначених нарахувань, суд дійшов висновку, що позовні вимоги відповідають наведеним нормам, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Пунктом 2.4. Договору, сторони передбачили, що у разі зміни курсу гривні до долара США, позивач проводить перерахунок (до оцінку) вартості поставленого, але не оплаченого відповідачем товару.

Пунктом 3.2. Договору, сторони погодили застосувати при проведенні розрахунків за цим Договором курс долара США до гривні, що встановлений на міжбанківській валютній біржі на день підписання Договору.

Відповідно до п.3.3. Договору, в тому випадку коли курс на міжбанківській валютній біржі, щодо продажу дол. США до гривні на день проведення розрахунків (перерахування коштів) є вищим за курс відповідної іноземної валюти на день укладання Договору, сторони для визначення суми належної до оплати використовують таку формулу: С = А1/А2хВ, де С - сума належна до оплати, В - ціна товару на момент підписання додатку, А1 - (курс на міжбанківській валютній біржі, щодо продажу дол. США до гривні) на день перерахування коштів, А2 - (курс на міжбанківській валютній біржі, щодо продажу дол. США до гривні) на день підписання відповідного додатку. При проведенні розрахунків, сума в гривнях, яку відповідач зобов'язаний сплатити позивачу, як належну оплату повної вартості товару, визначається з врахуванням умов ч.1 цього пункту шляхом множення грошового еквівалента вартості неоплаченого товару в доларах США на курс на міжбанківській валютній біржі щодо продажу дол. США до гривні на день проведення оплати.

Пунктом 3.4 Договору передбачено, що всі платежі за цим договором здійснюються відповідачем з урахуванням п.3.4. Договору.

Відповідно до ст. 524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Станом на 27.05.2015 р. міжбанківський курс гривні по відношенню до долара США (курс долара - продаж, мін.) - 21.2000 грн. за 1 дол.

Позивач нарахував відповідачу дооцінки вартості неоплаченого товару в сумі 19189,17 грн. грн.

Здійснивши перевірку правильності зазначених нарахувань, суд дійшов висновку, що позовні вимоги відповідають наведеним нормам, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 7.1.1. Договору передбачено, що за невчасну оплату продукції відповідач сплачує пеню у розмірі подвійної обліком ставки НБУ від суми боргу, а також додатково сплачує штрафні санкції у розмірі 20% від суми несплаченого боргу за кожен день прострочення.

Оскільки, штрафна санкція, яка встановлена п. 7.1.1 Договору розраховується у відсотках (у розмірі 20%) від суми несплаченого боргу та має одноразовий характер нарахування, то по своїй правовій природі вона являється штрафом.

У зв'язку з несвоєчасними розрахунками відповідача за Договором позивач нарахував відповідачу пеню в сумі 7922,35 грн. та штраф в сумі 4920,30 грн.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Пунктом 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до пункту 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню.

При цьому слід враховувати, що правила частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов'язання боржником.

З врахування вищенаведеного, суд вважає, що штрафні санкції у сумі 12842,65грн. при основній сумі боргу 24601,50 грн., 36% річних в сумі 8007,28 грн. та дооцінки вартості несплаченого товару в розмірі 19189,17 грн. є занадто великими, таким чином вбачається невідповідність розміру стягуваної суми штрафних санкцій з сумою боргу, тому суд зменшує розмір штрафних санкцій до 1 гривні.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач позовні вимоги належними та доступними засобами доказування не спростував, а наявні в матеріалах справи документи свідчать про обґрунтованість позовних вимог.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги документально підтверджені, а отже такі, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до пункту 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у розмірі 1827 грн. відшкодовуються йому за рахунок відповідача, з вини якого спір доведено до врегулювання у судовому порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КАС-САД" (73000, м.Херсон, вул.Сенявіна, 132, кв. 128, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПЕРІЯ-АГРО" (м. Київ вул. Ямська 8, ) основний борг в розмірі 24601,50 грн., дооцінку вартості неоплаченого товару в розмірі 19189,17 грн., 36% річних в розмірі 8007,28 грн., штрафних санкцій в розмірі 1грн. та витрат по сплаті судового збору в розмірі 1827 грн.

3. В решті вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 31.07.2015р.

Суддя В.П.Ярошенко