РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2015Справа №910/14052/15

За позовом Приватного акціонерного товариства "АГРО-СОЮЗ"

до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «АГРО-СОЮЗ»

про визнання поруки припиненою

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від позивача: Жаботинська К.А. - довіреність б/н від 09.03.2015 року;

від відповідача: Ковалев В.М. - довіреність №36 від 28.01.2015 року;

від третьої особи: не з'явилися;

Обставини справи :

Приватне акціонерне товариство "АГРО-СОЮЗ" звернулося до господарського суду м. Києва з позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання поруки припиненою.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на думку позивача до кредитного договору №1/12/К від 29.02.2012 року були внесені зміни, що збільшили обсяг відповідальності позичальника (ТОВ «Виробниче підприємство «АГРО-СОЮЗ»), а саме збільшено процентну ставку, передбачено штраф за невиконання умов про надання інформації, збільшено розмір оплати за внесення у відповідний реєстр відомостей про обтяження майна. Внесення зазначених змін відбулось без згоди Поручителя (ПрАТ «Агро-Союз», позивач), що на думку позивача є достатньою підставою вважати поруку припиненою внаслідок того, що внесення змін до кредитного договору відбулось у часі раніше, ніж внесення відповідних змін до договору поруки, Поручитель вважає, що порука на той момент вже припинилась, і внесення змін до вже припиненого договору поруки було незаконним.

З цих підстав, позивач просив задовольнити позов, визнавши поруку Приватного акціонерного товариства «АГРО-СОЮЗ» за Договором поруки № 1/12/к/П-З від 29.02.2012 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», Приватним акціонерним товариством «АГРО-СОЮЗ» і Товариством з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «АГРО- СОЮЗ», та всіма додатковими договорами до нього, такою, що припинена.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.06.2015 року порушено провадження по справі, призначено розгляд справи на 01.07.2015 року та залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРО-СОЮЗ".

В судове засідання, призначене на 01.07.2015 року представник позивача з'явився.

Представники відповідача, третьої особи в судове засідання 01.07.2015 року не з'явилися, хоча про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі не виконали.

Враховуючи те, що нез'явлення представників відповідача, третьої особи у судове засідання перешкоджає вирішенню спору по суті, суд вважав за доцільне відкласти розгляд справи на 21.07.2015 року.

17.07.2015 року через канцелярію суду представник відповідача подав відзив на позовну заяву.

В судове засідання 21.07.2015 року представник третьої особи не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

В судовому засіданні 21.07.2015 року представники позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просили суд їх задовольнити, представник відповідача позовні вимоги не визнав.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 21.07.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

29.02.2012 року між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк "Укргазбанк" (далі по тексту - Банк, відповідач, кредитор, ПАТ АБ "Укргазбанк") та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «АГРО-СОЮЗ» (далі по тексту - тертя особа, позичальник, ТОВ «Виробниче підприємство «АГРО-СОЮЗ») укладено Кредитний договір (далі по тексту - Кредитний договір), за умовами якого (п. 1.1. Кредитного договору, з врахуванням змін внесених Договором про внесення змін та доповнень №3 від 31.03.2014 року)

банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію (далі - кредит, або кредитна лінія) з загальним лімітом в сумі 40 000 000,00 грн., а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в межах строку кредитування з 29.02.2012 р. по 30.03.2014 р. в розмірі 19% річних, в межах строку кредитування з 31.03.2014 р. по 27.02.12015 р. в розмірі 22% річних.

Кредитна лінія відкривається з 29.02.2012 року по 27.02.2015 року (п. 1.3.1. Кредитного договору, з врахуванням змін внесених Договором про внесення змін та доповнень №3 від 31.03.2014 року).

29.02.2012 року між ПАТ АБ "Укргазбанк" (кредитор, відповідач), ТОВ «Виробниче підприємство «АГРО-СОЮЗ» (позичальник) та Приватним акціонерним товариством «АГРО-СОЮЗ» (далі по тексту - позивач, поручитель) укладено Договір поруки №1/12/к/П-3 (далі по тексту - Договір поруки), відповідно до якого Позивач як поручитель зобов'язався перед Відповідачем як кредитором відповідати за виконання ТОВ «ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «АГРО-СОЮЗ» як позичальником зобов'язань за Кредитним Договором.

31.03.2014 року між ПАТ АБ "Укргазбанк" та ТОВ «Виробниче підприємство «АГРО-СОЮЗ» укладено договір про внесення змін та доповнень №3 до Кредитного договору №1/12/к від 29.02.2012р., за умовами якого п. 5.2. Кредитного договору було доповнено підпунктом 5.2.23. наступного змісту: «Позичальник зобов'язаний щоквартально до 15 числа місяця, наступного за місяцем закінчення кварталу, надавати до банку інформацію щодо фактичних обсягів реалізації товарів/робіт/послуг за даними на кінець кожного звітного кварталу та року. У випадку порушення даної умови Позичальник сплачує штраф у розмірі 10 000,00 грн. за кожен випадок такого невиконання. У випадку відхилення фактичних показників від планових більш ніж на 30% (при цьому, під відхиленням слід розуміти зміну показника, при якому зміна його значення є меншим від запланованого показника передбаченого наданим до Банку на момент розгляду вищевказаних запитуваних змін прогнозом руху грошових коштів), Банк має право вимагати дострокового повного виконання Позичальником своїх зобов'язань по цьому Договору». Також п. 5.2.12. Кредитного договору було викладено у новій редакції.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що до кредитного договору №1/12/К від 29.02.2012 року були внесені зміни, що збільшили обсяг відповідальності позичальника а саме збільшено процентну ставку, передбачено штраф за невиконання умов про надання інформації, збільшено розмір оплати за внесення у відповідний реєстр відомостей про обтяження майна. Внесення зазначених змін відбулось без згоди позивача, що на думку позивача є достатньою підставою вважати поруку припиненою внаслідок того, що внесення змін до кредитного договору відбулось у часі раніше, ніж внесення відповідних змін до договору поруки, поручитель вважає, що порука на той момент вже припинилась, і внесення змін до вже припиненого договору поруки було незаконним.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, згода поручителя була отримана - 31.03.2014 року, одночасно з укладенням договору про внесення змін №3 від 31.03.2014 року до кредитного договору №1/12/к, Поручителем був укладений договір про внесення змін №1 до договору поруки №1/12/к/П-3. Цим договором, був змінений пункт 1.1. договору поруки, в якому зазначається обсяг зобов'язань ТОВ «Виробниче підприємство «Агро-Союз» за основним договором, за виконання яких поручається ПАТ «Агро-Союз». Отже, пункт 1.1. договору поруки було викладено в наступній редакції: « 1.1. ПОРУЧИТЕЛЬ зобов'язується перед КРЕДИТОРОМ відповідати за виконання ПОЗИЧАЛЬНИКОМ зобов'язань по Кредитному договору №1/12/к від 29 лютого 2012 року (далі по тексту - ДОГОВІР), укладеному КРЕДИТОРОМ з ПОЗИЧАЛЬНИКОМ, згідно з яким ПОЗИЧАЛЬНИКУ відкривається відновлювальна кредитна лінія з загальним лімітом кредитування в сумі 40 000 000,00 (Сорок мільйонів гривень 00 копійок) грн., на строк з 29 лютого 2012 року по 27 лютого 2015 року, із сплатою процентів за користування кредитними коштами у межах строку кредитування з 29.02.2012 р. по 30.03.2014 р., виходячи з 19,0 (дев'ятнадцять цілих нуль десятих) % річних, в межах строку кредитування з 31.03.2014 р. по 27.02.2015 р., виходячи з 22,0 (двадцять дві цілих нуль десятих) % річних, сплатити проценти за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені Договором (прострочена заборгованість), а саме в період з 29.02.2012 р. по 30.03.2014 р. виходячи з 24,0 (двадцять чотири цілих нуль десятих) % річних, починаючи з 31.03.2014 р. виходячи з 27,0 (двадцять сім цілих нуль десятих) % річних, при настанні умов, передбачених п.п.3.10. Договору, сплатити проценти за користування кредитними коштами у межах строку кредитування з 29.02.2012 р. по 30.03.2014 р. у розмірі 22,0 (двадцять дві цілих нуль десятих) % річних, у межах строку кредитування з 31.03.2014 р. по 27.02.2015 р., виходячи з 25,0 (двадцять п'ять цілих нуль десятих» % річних, з врахуванням змін та доповнень, якщо такі будуть прийняті сторонами Договору.».

Інші пункти договору поруки 1/12/к/П-З були залишені без змін і сторони підтвердили по них свої зобов'язання. В тому числі залишився незмінним п. 1.3. договору поруки, згідно якого, Поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитом в тому ж обсязі, що і Позичальник - за повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитом, комісій, неустойки (штрафу, пені) за неналежне виконання зобов'язань - в повному обсязі.

Суд констатує, що уклавши з Банком договір про внесення змін №1 до договору поруки №1/12/к/П-3, Поручитель тим самим погодив зміни, внесені до основного зобов'язання, підтвердив свої зобов'язання, як поручителя за зміненим основним зобов'язанням. При цьому, зміни, що стосуються суттєвих умов кредитного договору №1/12/к (збільшення строку кредитування та процентної ставки) перелічені детально, а інші змінені умови (в тому числі додаткові штрафи та комісії) узагальнені фразою «...з врахуванням змін та доповнень, якщо такі будуть прийняті сторонами Договору».

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «АГРО-СОЮЗ» про визнання поруку Приватного акціонерного товариства «АГРО-СОЮЗ» за Договором поруки № 1/12/к/П-З від 29.02.2012 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», Приватним акціонерним товариством «АГРО-СОЮЗ» і Товариством з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «АГРО-СОЮЗ», та всіма додатковими договорами до нього, такою, що припинена - є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 32, 33, 49, 82 - 85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Якименко М.М.

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 27.07.2014 року.