ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2015 р. Справа № 923/772/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Ситюка В.Г., при секретарі Бабіжаєві К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Херсон

до Скадовської міської ради, м. Скадовськ Херсонської області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3, м. Херсон

про визнання недійсним рішення Скадовської міської ради від 24.12.2014 р. № 917

за участю представників сторін:

від позивача: Міхалков В.С., адвокат, договір про надання правової допомоги № 9г від 18.05.2015 р.

від відповідача: не з'явився,

3 - тя особа: ОСОБА_5, представник, дов. у справі

в с т а н о в и в:

Приватний підприємець ОСОБА_1 звернулася до господарського суду Херсонської області з позовом до відповідача Скадовської міської ради про визнання недійсним рішення Скадовської міської ради від 24.12.2014 р. № 917 "Про врегулювання земельних відносин".

Ухвалою господарського суду від 09.06.2015 р., у зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача та за клопотанням третьої особи, розгляд справи відкладено, зобов'язано позивача та відповідача надати до суду дані щодо результатів розгляду Скадовським районним судом цивільної справи № 663/694/15-ц, третій особі виконати дії, зазначені в ухвалі про порушення справи.

Ухвалою господарського суду 14.07.2015 р. за клопотанням третьої особи, строк розгляду справи продовжено, розгляд справи відкладено.

Представником позивача позовні вимоги підтримано з підстав зазначених у позові, посилаючись на прийняття відповідачем оспорюваного рішення, яким визначено припиненим договір оренди земельної ділянки від 20.04.2007 р., надано згоду третій особі на розроблення проекту землеустрою та зобов'язано позивача оформити право оренди земельної ділянки пропорційно частці у праві власності на майно, шляхом отримання дозволу на розробку проекту землеустрою, без дотримання вимог чинного законодавства, зокрема припинення (розірвання) договору оренди без повідомлення та згоди орендаря та у відсутність підстав для розірвання договору оренди. Також зазначено на відсутність підстав для прийняття такого рішення і в порядку ст. 31 Закону України "Про оренду землі" та ст. 377 ЦК України, оскільки право власності на нерухоме майно (будівлю, споруду) до третьої особи не переходило, а будівництво до цього часу не завершено. Окрім того, зазначено на скасування касаційною інстанцією рішення Скадовського районного суду від 14.10.2014 р. та ухвали апеляційного суду Херсонської області від 26.11.2014 р., які також покладені в основу оспорюваного рішення відповідача. Просить задовольнити позовні вимоги і визнати недійсним рішення сесії Скадовської міської ради Херсонської області від 24.12.2014 р. № 917 "Про врегулювання земельних відносин".

Відповідачем подано до суду відзив на позов, реєстраційні документи. Позовні вимоги не визнаються з підстав правомірності прийняття рішення, виходячи з положень ст. 377 ЦК України, ст. ст. 7, 31 Закону України "Про оренду землі" та ст. 120 ЗК України, відповідно до яких, до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду переходить право власності, право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, без зміни її призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Враховуючи, що позивач за договором купівлі-продажу продала у власність третьої особи 1/2 частину центру відпочинку та розваг готовністю 53 %, до нового власника перейшло право користування земельною ділянкою у відповідній частині та відповідно припинився договір оренди земельної ділянки. Просить відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, та подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Клопотання відповідача, з урахуванням думки представників позивача та третьої особи, судом відхилено, оскільки останній належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і не був позбавлений права забезпечити участь свого представника в судовому засіданні. При цьому судом враховано і факт надання відповідачем відзиву на позов та подання раніше до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника.

Третя особа вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з посиланням на укладення з позивачем 08.11.2011 р. договору купівлі-продажу 1/2 частини центру відпочинку та розваг, готовністю 53 %, реєстрації права власності та набуття у зв'язку з цим та відповідно до ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України права на користування земельною ділянкою, на якій знаходиться нерухоме майно та відповідно припинення у зв'язку з цим права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача. Також вважає, що позов не підлягає розгляду в господарському суді, оскільки оспорюване рішення стосується фізичної особи, яка повинна бути відповідачем у справі. Просить відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши представників позивача, третьої особи, розглянувши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного Кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких ця земельна ділянка належала попередньому землевласнику (землекористувачу). У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Відповідно до ст. 141 Земельного кодексу України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

Згідно ст. 7 Закону України "Про оренду землі" до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Відповідно до підпунктів 2.10, 2.11 пункту 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 р. "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" у вирішенні спорів щодо переходу права власності на земельну ділянку внаслідок переходу права власності на житлові будинки, будівлі, споруди, що на них розміщені, судам необхідно досліджувати умови договору купівлі-продажу зазначеного нерухомого майна, наявність у продавця визначених законом документів, що посвідчують право на земельну ділянку, відповідність нерухомого майна, розміщеного на відповідних земельних ділянках, ознакам житлового будинку (будівлі, споруди), здійснення державної реєстрації права власності особи, яка придбала відповідне нерухоме майно, з урахуванням положень статей 331, 376 ЦК України, статей 116, 123, 124, 126 ЗК України. Правочин, за яким переходить право власності на житлові будинки, будівлі, споруди, тягне за собою перехід права на земельну ділянку, на якій знаходиться відповідне нерухоме майно. Новий власник будинку (будівлі, споруди) у зв'язку з цим не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень". У застосуванні положень статей 377 ЦК України та 120 ЗК України щодо переходу права користування земельною ділянкою внаслідок переходу права на розташований на ній житловий будинок, будівлю, споруду господарським судам слід враховувати, що положення відповідних статей обох кодексів мають один і той же предмет регулювання, а тому підлягають застосуванню в сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем - Приватним підприємцем ОСОБА_1 та відповідачем Скадовською міською радою 20.04.2007 р. укладено договір оренди земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,0520 га для будівництва центру дозвілля, розташованої у м. Скадовську на АДРЕСА_1 який зареєстровано у Скадовському реєстраційному окрузі Херсонської регіональної філії ДП "Центр ДЗК", про про що в Державному реєстрі земель 07.06.2007 р. зроблено запис № 4АА72800037.

В подальшому, 14.11.2013 р. сторонами укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки, про що 01.12.2013 р. внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, якою строк оренди земельної ділянки продовжено до 20.07.2017 р.

Відповідачем - Скадовською міською радою 24.12.2014 р. прийнято рішення № 917 "Про врегулювання земельних відносин" відповідно до якого третій особі ОСОБА_3 надано згоду на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду за рахунок земель житлової та громадської забудови м. Скадовська під 1/2 частини центру відпочинку та розваг готовністю 53 % у м. Скадовську по АДРЕСА_2 орієнтовною площею 260 кв.м., припинено договір оренди землі від 07.06.2007 р., укладений з приватним підприємцем ОСОБА_1, у зв'язку з набуттям права власності на частину недобудованої будівлі іншою особою та зобов'язано позивача оформити право оренди земельної ділянки пропорційно до її частини у праві власності майна шляхом отримання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Підставою прийняття відповідачем оспорюваного рішення стало набуття третьою особою права власності на 1/2 частини центру відпочинку та розваг та виділення в натурі частки у спірному майні відповідно до рішення Скадовського районного суду від 14.10.2014 р. у справі № 663/1952/14-ц та ухвали апеляційного суду Херсонської області від 26.11.2014 р.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору купівлі-продажу від 08.11.2011 р., укладеного між позивачем та третьою особою, третя особа набула права власності на майно - 1/2 частини центру відпочинку та розваг готовністю 53 %, площею забудови 374,8 кв. м., що знаходиться за адресою - АДРЕСА_3 на земельній ділянці площею 520 кв.м., що орендується за договором оренди від 20.04.2007 р.

Також, 08.11.2011 р. позивачем та третьою особою укладено договір про співробітництво співвласників в процесі завершення будівництва спільної часткової власності та додаткова угода до договору від 10.06.2013 р., відповідно до умов якого сторони домовилися про співробітництво у завершенні будівництва, по завершенню якого, об'єкт здається в експлуатацію та оформлюється право власності за кожною стороною в рівних частках по 1/2 частини, відповідно до плану-розділу.

На цей час, будівництво не завершено та не введено в експлуатацію, що не заперечується сторонами та підтверджується ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.03.2015 р., яким скасовано рішення Скадовського районного суду від 14.10.2014 р. та ухвала апеляційної інстанції від 26.11.2014 р., справу направлено на новий розгляд.

Відповідно ж до ч. 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, зазначені обставини свідчать про незавершення будівництва і неприйняття об'єкта в експлуатацію, що в свою чергу свідчить про ненабуття третьою особою після купівлі незавершеного будівництва права користування земельною ділянкою, відповідно до положень ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України, які передбачають перехід права користування земельною ділянкою внаслідок переходу права на розташований на ній житловий будинок, будівлю, споруду.

Окрім того, оспорюване рішення щодо припинення права користування (розірвання договору оренди) відповідачем прийнято і у відсутність згоди позивача (орендаря земельної ділянки), відповідна заява на добровільну відмову від частини земельної ділянки останнім не подавалася, навпаки позивачем подано до міської ради заперечення щодо надання земельної ділянки третій особі, - лист від 04.12.2014 р., що в свою чергу також свідчить і про порушення вимог ст. ст. 30, 31 Закону України "Про оренду землі" відповідно до яких зміна умов договору та розірвання договору оренди в односторонньому порядку не допускається.

Також, оспорюваним рішенням припинено право користування земельної ділянки позивачу, тоді як строк дії договору оренди не закінчився і позивач є орендарем та співвласником недобудованого майна, і у разі набуття іншою особою права власності на частину будівлі, споруди право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності, без припинення договору оренди земельної ділянки попереднього землекористувача, шляхом внесення змін до договору оренди у відповідній частині.

Таким чином, вказані обставини свідчать про прийняття Скадовською міською радою рішення без врахування приписів ст. 377 ЦК України, ст. ст. 120, 141 Земельного кодексу України, ст. ст. 7, 30 Закону України "Про оренду землі", щодо набуття особою права на земельну ділянку у зв'язку переходом права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, оскільки за договором купівлі-продажу позивачем продано незавершене будівництво, яке до цього часу не добудовано і не прийнято в експлуатацію, та без добровільної відмови орендаря від частини земельної ділянки і на підставі судових рішень, які скасовано в касаційному порядку.

Заперечення відповідача та третьої особи щодо набуття права на частину нерухомого майна судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки на момент укладення договору купівлі-продажу та на цей час нерухоме майно не добудоване і не прийнято в експлуатацію, що передбачено ст. 331 ЦК України, тоді як відповідно до ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України підставою переходу права користування земельною ділянкою є перехід права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, якими не є придбане майно. Також посилання третьої особи на непідвідомчість спору господарському суду безпідставне, оскільки відповідно до п. 6 ч.1 ст. 12 ГПК України, господарським судам, зокрема, підвідомчі справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів. Даний спір не є публічно-правовим, а стосується орендних правовідносин, однією стороною (орендарем) яких є позивач - суб'єкт господарської діяльності, та стосується рішення відповідача, а не дій третьої особи.

Відповідно до ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

За таких обставин позовні вимоги позивача цілком обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 116, 120, 141, 152, 155 ЗК України, ст. ст. 16, 377 ЦК України, ст. ст. 7, 31 Закону України "Про оренду землі", керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним рішення сесії Скадовської міської ради Херсонської області від 24.12.2014 р. № 917 "Про врегулювання земельних відносин".

3. Стягнути з Скадовської міської ради, Херсонська область, м. Скадовськ, вул. Гагаріна, 63, ідентифікаційний код 26285017 на користь приватного підприємця ОСОБА_1, м. Херсон, АДРЕСА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 - 1218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення складено 29.07.2015 р.

Суддя В.Г. Ситюк