ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2015 року Справа № 912/1064/15-г

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дмитренко Г.К.- доповідач

суддів: Крутовських В.І., Орєшкіної Е.В.

при секретарі: Однорог О.В.

За участю представників сторін:

від позивача: Пронюк В.Я., представник, довіреність №14-182 від 15.07.14;

від відповідача: Бандуровська Д.О., представник, довіреність №19 від 08.09.14;

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Кіровоградської області від 03.06.2015 року у справі № 912/1064/15-г

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до комунального підприємства "Теплоенергетик", м. Кіровоград

про стягнення 1156158 грн. 43 коп.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 03.06.2015 року (суддя Тимошевська В.В.) публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" відмовлено у позові про стягнення з комунального підприємства "Теплоенергетик" 150405 грн. 04 коп. 3 % річних за несвоєчасні розрахунки та 1005753 грн. 39 коп. інфляційних втрат.

Не погоджуючись з рішенням суду публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить зазначене рішення скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Комунальне підприємство "Теплоенергетик" у відзиві на апеляційну скаргу просить в її задоволенні відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

30.09.2011 року між національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (продавець) і комунальним підприємством "Теплоенергетик" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу природного газу № 14/2386/11.

За п.1.1 договору поставки продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 4 кварталі 2011 року та у 2012 році імпортований природний газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД , ввезеного на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України") для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями, а покупець зобов'язується приймати та оплачувати газ на умовах цього договору.

Пунктом 1.1 договору (в редакції додаткової угоди від 02.07.2012 року № 4) передбачено, що продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2012 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД , для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками, а покупець зобов'язується приймати та оплачувати газ на умовах цього договору.

Факт передачі публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" відповідачу природного газу у період з жовтня 2011 року по квітень 2012 року на загальну суму 19423566 грн. 17 коп. та невиконання з боку комунального підприємства "Теплоенергетик" зобов'язання по оплаті вартості поставленого природного газу у визначений договором строк встановлений рішенням господарського суду Кіровоградської області від 21.12.2012 року у справі № 5013/1476/12.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 21.12.2012 року у справі №5013/1476/12 з комунального підприємства "Теплоенергетик" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" стягнуто 15659704 грн. 94 коп. основного боргу за договором про закупівлю природного газу від 30.09.2011 року № 14/2386/11, 74927 грн. 77 коп. інфляційних втрат, 286 337 грн. 18 коп. 3% річних, 358344 грн. 97 коп. пені, 360354 грн. 20 коп. штрафу за прострочення оплати за природний газ, поставлений протягом жовтня 2011 року - квітня 2012 року, які нараховані за період прострочення виконання зобов'язання з 15.11.2011 року по 24.09.2012 року за вказаним договором, а також стягнуто 64380 грн. судового збору. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено (а.с. 45-53).

Факт передачі публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" відповідачу природного газу у період з жовтня 2012 року по грудень 2012 року на загальну суму 8837233 грн. 53 коп. та невиконання з боку комунального підприємства "Теплоенергетик" зобов'язання по оплаті вартості поставленого природного газу у визначений договором строк встановлений рішенням господарського суду Кіровоградської області від 17.04.2014 року у справі № 912/389/14.

Рішенням господарського суду від 17.04.2014 року у справі №912/389/14 з комунального підприємства "Теплоенергетик" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" стягнуто 8 837233 грн. 53 коп. основного боргу за договором про закупівлю природного газу від 30.09.2011 року № 14/2386/11, 12602 грн. 24 коп. інфляційних втрат, 483 570 грн. 32 коп. 3% річних, 297433 грн. 44 коп. пені, 192845грн. 39 коп. штрафу за прострочення оплати за поставлений природний газ протягом листопада 2011 року - квітня 2012 року та жовтня-грудня 2012 року, які нараховані за період прострочення виконання зобов'язання з 25.09.2012 року по 09.01.2014 року за вказаним договором, а також стягнуто 73080 грн. судового збору. В решті позову відмовлено (а.с. 54-59).

Частиною третьої ст. 35 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У березні 2015 року публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду з позовною заявою про стягнення з комунального підприємства "Теплоенергетик" 150405 грн. 04 коп. донарахованої суми 3% річних за прострочення виконання зобов'язання з оплати за природний газ, отриманий у березні-грудні 2012 року, (за період з 10.01.2014 року по 15.10.2014 року) та 1005753 грн. 39 коп. донарахованої суми інфляційних втрат за період з січня 2014 року по вересень 2014 року.

Частинами 1,7 ст. 193 Господарського кодексу України унормовано, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності із ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (п.п. 3.1, 4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Згідно п.7.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно статті 20 Закону України «Про теплопостачання» тарифи на теплову енергію повинні забезпечувати відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб'єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими.

Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, крім тарифів на виробництво теплової енергії для суб'єктів господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, затверджуються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законодавством.

Тариф на теплову енергію для споживача визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Тарифи повинні враховувати повну собівартість теплової енергії і забезпечувати рівень рентабельності не нижче граничного рівня рентабельності, встановленого Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

У разі якщо тимчасово тариф на теплову енергію встановлено нижче її собівартості з урахуванням граничного рівня рентабельності, то орган, яким установлено цей тариф, повинен передбачити механізми компенсації цієї різниці в порядку, встановленому законодавством.

Пунктом 24 ст.14 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» визначено, що у 2014 році кошти, отримані до спеціального фонду Державного бюджету України згідно з відповідними пунктами частини третьої статті 15, частини третьої статті 29 і частини третьої статті 30 Бюджетного кодексу України, спрямовуються на реалізацію програм та заходів, визначених частиною четвертою статті 30 Бюджетного кодексу України, а кошти, отримані до спеціального фонду Державного бюджету України згідно з відповідними пунктами статей 11, 12 і 13 цього Закону, спрямовуються відповідно на субвенцію з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (за рахунок джерел, визначених пунктами 14, 15, 16, 17 і 20 статті 11, пунктом 5 статті 12 та пунктом 10 статті 13 цього Закону).

Пунктом 2 ст. 16 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» передбачено надати право Кабінету Міністрів України здійснити випуск облігацій внутрішньої державної позики понад обсяги, встановлені у додатку № 2 до цього Закону, у сумі 11.117.724 тис. гривень із зарахуванням отриманих коштів до спеціального фонду державного бюджету і спрямуванням на субвенцію з державного бюджету місцевим бюджетам, визначену пунктом 24 статті 14 цього Закону, для проведення розрахунків за природний газ з публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та компенсації різниці в тарифах на виробництво теплової енергії для населення на теплогенеруючих установках з використанням будь-яких видів палива та енергії за виключенням природного газу у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з відповідним коригуванням показників фінансування і видатків державного бюджету та граничного обсягу державного боргу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 року №30 затверджено Порядок та умови надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування.

Відповідно п. 4 вищезгаданого Порядку підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається підприємствами, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію населенню або надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення (далі - надавачі послуг), та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості (далі - учасники розрахунків), у тому числі у разі заміни сторони у зобов'язанні під час здійснення розрахунків за придбану/реалізовану на оптовому ринку електричну енергію та відступлення прав вимоги щодо заборгованості за природний газ на користь Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», згідно з довідкою, що підтверджує наявність в учасників розрахунків кредиторської та/або дебіторської заборгованості на дату підписання такого договору.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання п. 24 ст. 14 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Кіровоградській області, Департаментом фінансів Кіровоградської облдержадміністрації, фінансовим управлінням Кіровоградської міської ради, Головним управлінням житлово-комунального господарства Кіровоградської міської ради, комунальним підприємством "Теплоенергетик" та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" укладено договори від 13.02.2014 року № 145/30, від 02.10.2014 року №534/30 та від 05.12.2014 року № 1068/30 про організацію взаєморозрахунків (а.с. 70-71, 73-74, 78-79).

У вищезазначених договорах сторони дійшли згоди погасити заборгованість комунального підприємства "Теплоенергетик" за спожитий природний газ перед публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за 2012 рік згідно договору від 30.09.2011 № 14/2386/11 і заборгованість з урахуванням пені, штрафних санкцій згідно з судовими рішеннями у справах №№ 5013/1476/12, 912/389/14 за рахунок коштів субвенції з загального фонду державного бюджету для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України , оскільки уклавши договори про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно договору купівлі-продажу природного газу від 30.09.2011 року № 14/2386/11.

Отже, для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договорами про організацію взаєморозрахунків, відповідно до пункту 16 яких сторони засвідчили, що після виконання договорів вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

За змістом підпунктів 2, 3 пункту 11 договорів про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору та перераховувати кошти наступній стороні.

Розрахунок за поставлений газ відбувся в повному обсязі та у порядку і строки, передбачені договорами про організацію взаєморозрахунків.

На виконання договорів про організацію взаєморозрахунків від 13.02.2014 року № 145/30, від 02.10.2014 року №534/30 та від 05.12.2014 року № 1068/30 комунальним підприємством "Теплоенергетик" проведено оплати платіжними дорученнями від 05.03.2014 року № 1 на суму 3 336 320 грн., від 15.10.2014 року № 3 на суму 4976993 грн. 25 коп., від 18.12.2014 року № 10 та № 11 на суму відповідно 1079964 грн. 12 коп. та 838722 грн. 77 коп. (а.с. 72, 75, 82).

Оскільки розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку та строки, які передбачені договорами про організацію взаєморозрахунків від 13.02.2014 року № 145/30, від 02.10.2014 року №534/30 та від 05.12.2014 року № 1068/30, господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що підстави для стягнення з відповідача річних та втрат від інфляції, нарахованих за порушення строку розрахунку за договором на купівлю-продаж природного газу від 30.09.2011 року № 14/2386/11, відсутні.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що господарським судом дана правильна юридична оцінка обставинам справи, тому висновки суду є законними, обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи, нормам матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 03.06.2015 року у справі № 912/1064/15-г залишити без змін, а скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" без задоволення.

Головуючий суддя Г.К. Дмитренко

Суддя В.І. Крутовських

Суддя Е.В. Орєшкіна

повний текст постанови виготовлений 03.08.15р.