РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2015Справа №910/26757/14

За позовомTRADING FIRM LTD /ТРЕЙДІНГ ФІРМ ЛТД
до 1. UNICON DEVELOPMENT LTD /ЮНІКОН ДЕВЕЛОПМЕНТ ЛТД
2. Товариства з обмеженою відповідальністю «ПКТБ-ЦІННІ ПАПЕРИ»
про розірвання договору
Суддя Яковенко А.В.
Представники сторін:
позивача:Горкуша В. В. б/н від 15.01.2015р.
відповідача 1:не з'явилися
відповідача 2:не з'явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

TRADING FIRM LTD /ТРЕЙДІНГ ФІРМ ЛТД звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до UNICON DEVELOPMENT LTD /ЮНІКОН ДЕВЕЛОПМЕНТ ЛТД та Товариства з обмеженою відповідальністю «ПКТБ-ЦІННІ ПАПЕРИ» про розірвання Договору купівлі-продажу цінних паперів №Б/2010/258 від 10.09.2010, крім того просив судові витрати у розмірі 1 218,00 грн. покласти солідарно на відповідачів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.09.2014 через повіреного - Товариство з обмеженою відповідальністю «ПКТБ-ЦІННІ ПАПЕРИ» між TRADING FIRM LTD /ТРЕЙДІНГ ФІРМ ЛТД та TRADING FIRM LTD /ТРЕЙДІНГ ФІРМ ЛТД укладено Договір купівлі-продажу цінних паперів №Б/2010/258, відповідно до якого позивач зобов'язався передати у власність відповідача-1 цінні папери, а останній прийняти та оплатити такі цінні папери, проте в результаті неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором стосовно оплати цінних паперів позивач вказує на підстави для розірвання договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.2014 порушено провадження у справі №910/26757/14 та призначено розгляд справи на 26.01.2015.

23.01.2015 на адресу Господарського суду міста Києва від відповідача-2 надійшов відзив з додатками, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2015 провадження у справі №910/26757/14 зупинено до 27.07.2015 та відкладено розгляд справи на 27.07.2015.

Представник позивача у судове засідання 27.07.2015 з'явився, надав пояснення по суті справи, відповідно до яких просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представники відповідача-1 та відповідача-2 у судове засідання 27.07.2015 не з'явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили, вимог ухвали суду не виконали.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач-1 та відповідач-2 повідомлені про час та місце судового розгляду належним чином.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач-1 та відповідач-2 були належним чином повідомлені, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд в нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення у справі №910/26757/14.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 27.07.2015 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10.09.2010 між TRADING FIRM LTD /ТРЕЙДІНГ ФІРМ ЛТД (далі - Продавець, Позивач) та UNICON DEVELOPMENT LTD /ЮНІКОН ДЕВЕЛОПМЕНТ ЛТД (далі - Покупець, Відповідач-1) за участі Товариства з обмеженою відповідальністю «ПКТБ-ЦІННІ ПАПЕРИ» (далі - Повірений, Відповідач-2) укладено Договір купівлі-продажу цінних паперів №Б/2010/258 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1.Договору Продавець зобов'язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити цінні папери: Вид цінних паперів (далі - ЦП): інвестиційні сертифікати, іменні; Назва емітента ЦП: ПЗНВІФ «СітіФонд»; код ЄДРПОУ емітента ЦП: 33302670, код ISIN: UA102183FA06; номінальна вартість одного ЦП: 10,00 грн.: Кількість ЦП: 9 766 624 (дев'ять мільйонів сімсот шістдесят шість тисяч шістсот двадцять п'ять) штук.

Згідно з п. 1.2. Договору загальна вартість ЦП, що зазначені в п. 1.1. цього Договору, становить 97 666 250,00 грн., що за курсом НБУ становить 12 349 997,47 доларів США.

Сторони погодили, що Покупець зобов'язується сплатити Продавцю загальну вартість ЦП, зазначену у п. 1.1. Договору, у строк до 15.09.2011 (п. 2.1. Договору).

Перехід права власності на ЦП від Продавця до Покупця здійснюється в межах депозитарної системи України.

У відповідності до приписів п. 2.4. Договору сторони підтверджують, що зобов'язання Покупця за цим Договором будуть вважатися належним чином виконаними з моменту зарахування загальної вартості ЦП в повному обсязі від Покупця на банківський рахунок Продавця.

Даний договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по ньому. Факт виконання Договору засвідчується підписанням сторонами Акту виконання договору купівлі-продажу ЦП (п. 6.1. Договору).

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку Позивача, виконанням Відповідачем грошового зобов'язання по оплаті проданих на підставі Договору цінних паперів, у зв'язку з чим Позивач вказує на наявність підстав для розірвання спірного Договору.

Судом встановлено, що укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок».

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст.ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України, і згідно ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 ГК України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1. ст. 12 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» інвестиційний сертифікат є цінним папером, який розміщується інвестиційним фондом, інвестиційною компанією, компанією з управління активами пайового інвестиційного фонду та посвідчує право власності інвестора на частку в інвестиційному фонді, взаємному фонді інвестиційної компанії та пайовому інвестиційному фонді.

Положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 4 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» передбачено, що до особи, яка набула право на цінний папір, одночасно переходять у сукупності всі права, які ним посвідчуються (права за цінним папером), крім випадків, установлених законом або правочином. Обмеження прав на цінні папери або прав за цінними паперами може бути встановлено тільки у випадках і в порядку, що передбачені законом. Права на іменний цінний папір та права за іменним цінним папером переходять до іншої особи у порядку, встановленому законодавством про депозитарну систему України.

Інформацію про власників іменних цінних паперів емітент одержує у формі реєстру власників іменних цінних паперів. Перехід прав на іменні цінні папери і реалізація прав за ними потребує обов'язкової ідентифікації власника депозитарною установою, що веде рахунок у цінних паперах такого власника.

У відповідності до приписів ч. 8. ст. 17 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» правочини щодо цінних паперів повинні вчинятися за участю або посередництвом торгівця цінними паперами, крім випадків: розміщення емітентом власних цінних паперів; викупу та продажу емітентом власних цінних паперів; проведення розрахунків з використанням неемісійних цінних паперів; розміщення казначейських зобов'язань України; внесення цінних паперів до статутного (складеного) капіталу юридичних осіб; дарування цінних паперів; спадкування та правонаступництва цінних паперів; вчинення правочинів, пов'язаних з виконанням судових рішень; вчинення правочинів у процесі приватизації.

Правочини щодо цінних паперів, вчинені без участі (посередництва) торговця цінними паперами, крім випадків, передбачених частиною восьмою цієї статті, є нікчемними (ч. 9 ст. 17 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок»).

Таким чином, відповідно до умов чинного законодавства, укладення договору купівлі-продажу цінних паперів здійснюється за обов'язкової участі професійного учасника ринку цінних паперів - торговця цінними паперами, яким стосовно спірного Договору виступає Відповідач-2.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 ЦК України, п. 2.1. Договору Покупець зобов'язується сплатити Продавцю загальну вартість ЦП, зазначену у п. 1.1. Договору, у строк до 15.09.2011.

Однак, як указує Позивач, Відповідач загальну ціну цінних паперів, передбачену п. 1.2. Договору у розмірі 97 666 250,00 грн., не сплатив, тим самим порушивши умову п. 2.1. Договору.

Приписами ч.ч. 1-2 ст. 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданорї цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

З матеріалів справи вбачається, що 17.09.2010 складено, підписано без заперечень уповноваженими представниками сторін та скріплено печатками підприємств Акт виконаних робіт (далі - Акт), який є додатком до Договору купівлі-продажу цінних паперів №Б/2010/258 від 10.09.2010.

Згідно з п. 4. Акту переоформлення права власності на ЦП, що є предметом Договору здійснено в депозитарній системі України шляхом поставки ЦП з рахунку в цінних паперах Продавця на рахунок в цінних паперах Покупця.

Пунктом 5 Акту передбачено, що останній набуває чинності з моменту підписання і становить невід'ємну частину Договору. З моменту підписання цього Акту сторонами Договір припиняє свою дію в зв'язку з виконанням.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У зв'язку з укладанням Акту виконаних робіт від 17.09.2010, враховуючи положення п. 6.1 Договору, відповідно до якого факт виконання Договору засвідчується підписанням сторонами Акту виконання договору купівлі-продажу ЦП, суд приходить до висновку про належне виконання Відповідачем-1 умов спірного Договору та відсутність підстав для його розірвання.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачем не були надані суду належні та допустимі докази на підтвердження викладеного в позові.

Враховуючи вищевикладене, на підставі всебічного і повного з'ясування всіх фактичних обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність порушень спірного Договору зі сторони Відповідача-1 та Відповідача-2, у зв'язку з чим позовні вимоги Позивача про розірвання Договору купівлі-продажу цінних паперів №Б/2010/258 від 10.09.2010 є необґрунтованими та недоведеними, а тому таким, що не підлягають задоволенню судом.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.2012 "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України, витрати, пов'язані з розглядом справи, у якому відмовлено у задоволенні позовних вимог, покладаються на Позивача.

За таких обставин, на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 49, 82-85,Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

3. Дата складання повного тексту рішення 05.08.2015.

Cуддя А.В.Яковенко