РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2015Справа №910/10863/15

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Азінко»

До Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія»

Про стягнення 3060,58 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача Нікітюк Є.О., довіреність № б/н від 04.07.2015р.

від відповідача Власюк В.В., довіреність № 42 від 26.06.2015р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Азінко» (далі -позивач) подало на розгляд господарського суду міста Києва позов до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (далі - відповідач) про стягнення 3060,58 грн.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що відповідачем не виконуються умови договору перестрахування № ФП.11-003 від 25.07.2011р.

Ухвалою суду від 28.04.2015р. порушено провадження у справі № 910/10863/15 та призначено розгляд на 12.06.2015 р.

03.06.2015р. позивач подав через канцелярію суду документи по справі.

12.06.2015р. представник позивача надав пояснення по справі, підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав, про причини своєї відсутності суд не повідомив.

Суд відклав розгляд справи на 20.07.2015р., у зв'язку з відсутністю представника відповідача.

17.07.2015р. відповідач подав через канцелярію суду відзив на позов.

20.07.2015р. представник позивача у судовому засіданні надав пояснення по справі, підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову частково заперечив.

Судом оголошено перерву у судовому засіданні до 24.07.2015р.

22.07.2015р. позивач подав через канцелярію суду письмові пояснення по справі.

24.07.2015 р. представник позивача у судовому засіданні надав пояснення по справі, підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову частково заперечив.

Суд вирішив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Згідно ст.87 Господарського процесуального кодексу України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

« 25» липня 2011р. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Азов» (на час розгляду справи назву змінено на ПрАТ «СК «АЗІНКО») (далі - Позивач) та Приватне акціонерне товариство «Українська охоронно-страхова компанія» (надалі - Відповідач) уклали Договір про співробітництво у галузі факультативного перестрахування та ретроцессії № ФП. 11-003 (далі - Договір №ФП.11-003) п.1.1. якого закріплює, що предметом цього Договору № ФП.11-003 є основоположні та загальні умови перестрахування та ретроцессії страхових ризиків, що взаємно передаються та приймаються Сторонами на факультативній (необов'язковій) основі, а також основні взаємні права і обов'язки Сторін, пов'язані з передачею та прийняттям страхових ризиків в перестрахування або ретроцессію.

Відповідно до п. 1.2. Договору № ФП.11-003 кожна із сторін на добровільній основі передає іншій Стороні в перестрахування та приймає від іншої Сторони в перестрахування страховий ризик на умовах чинного законодавства України, цього Договору № ФП.11-003 та конкретного договору перестрахування, який укладається Сторонами на умовах, викладених в цьому Договорі № ФП.11-003.

Згідно до п.1.7. Сторони укладають конкретні договори перестрахування у формі Ковер-Нотів на підставі та на умовах Договору № ФП.11-003 окремо за кожним страховим ризиком та предметом. Відповідно до п.1.7. Договору № ФП.11-003 кожен Ковер-Нот іменується «Договір перестрахування». У відповідності до п. 1.8. Договору № ФП.11-003 страхові ризики, передані та прийняті за Договором № ФП.11-003, вважаються перестрахованими у повній відповідності до умов первинного (оригінального) Договору страхування та Правил страхування Страховика, що уклав первинний Договір страхування. У випадку протиріччя положень конкретного Договору перестрахування положенням Договору № ФП.11-003, застосовуються положення Договор; перестрахування (п. 1.10.).

В порушення умов укладеного Договору № ФП.11-003 та Договору перестрахування, Відповідач не виконує свої договірні зобов'язання щодо сплати своєї частини страхового відшкодування в межах прийнятого на себе утримання за укладеним Договором перестрахування № 45277/30 від 21.01.2014р. (далі - Договір перестрахуванню № 45277/30), за страховими випадками які сталися 09.10.2014р та 23.12.2014р. з застрахованим автомобілем Subaru Outback (реєстр. № АН 1010 AM).

21 січня 2014 р. на підставі Договору № ФП.11-003 між Позивачем та Відповідачем був укладений Договір перестрахування № 45277/30, за яким Позивач передав Відповідачеві у перестрахування ризики настання страхового випадку з автомобілем Subaru Outback (реєстр. № АН 1010 AM), який був застрахований Позивачем на підставі Договору страхування наземного транспорту (крім залізничного) № 45270/А від 21.01.2014р.

09 жовтня 2014 року з автомобілем Subaru Outback (реєстр. № АН 1010 AM), стався страховий випадок.

Відповідно до п.п.3.1.5 Договору № ФП.11-003, Перестрахувальник зобов'язується письмово сповістити Перестраховика про настання випадку, що може бути визнаний страховим по перестрахованому ризику, протягом 5 (п'яти) робочих днів із моменту письмового одержання інформації про настання такого випадку. Керуючись п.3.1.5 Договору № ФП.11-003, 09 жовтня 2014 р. Позивач повідомив Відповідача про настання страхового випадку за Договором перестрахування № 45277/30.

05 грудня 2014 р. Позивач надіслав на адресу Відповідача лист-вимогу №СКА- 1799-14 з розрахунком збитку та надав усі наявні у нього документи, що підтверджують настання страхового випадку, розмір завданого ТЗ збитку та просив Позивача провести оплату його долі страхового відшкодування у розмірі 2111,38 грн. Цей пакет документів був отриманий Відповідачем 10.12.2014р.

Відповідно до п.17.4 Договору перестрахування № 45277/30 від 21.01.2014р. при настанні страхового випадку Перестраховик зобов'язаний в повному обсязі перерахувати Перестрахувальнику в межах свого утримання відповідну долю страхового відшкодування протягом 10 (десяти) робочих днів після отримання Перестраховиком копії Страхового акту та документів підтверджуючих настання страхового випадку. Таким чином, Відповідач повинен був сплатити свою долю у страховому відшкодуванні до 24.12.2014р. включно. Але не сплатив, не виконавши свій обов'язок у встановлений у Договорі" перестрахування № 45277/30 строк.

19.01.2015р. на адресу Відповідача Позивачем був надісланий лист № СКА-52-15, в якому останній просив Відповідача сплатити частину заборгованості по зазначеному страховому випадку в розмірі 2111,38 грн, проте, незважаючи на вищевикладене, порушуючи умови п.17.4 Договору перестрахування № 45277/30 Відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань.

До Відповідача також було направлено претензію № СКА 232-15 від 24.02.15, яку він отримав 02.03.2015р, але Відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань.

23.12.2014р. року з автомобілем Subaru Outback (реєстр. № АН 1010 AM), знову стався страховий випадок.

Враховуючи вимоги п.п.3.1.5 Договору № ФП.11-003, Позивач повідомив 25. 12.2014р. Відповідача про настання страхового випадку за Договором перестрахування № 45277/30.

17.02.2015р. Позивач надіслав на адресу Відповідача лист-вимогу №СКА-189-15 віл 16.02.2015р. з розрахунком збитку та надав усі наявні у нього документи, що підтверджують настання страхового випадку, розмір завданого ТЗ збитку та просив відповідача провести оплату його долі страхового відшкодування в розмірі 426,29 грн.

21 12..2015р. пакет документів по страховому випадку, який стався 23.12.2014р був отриманий відповідачем. Таким чином, Відповідач повинен був сплатити свою долю в страховому відшкодуванню до 06.03.2015р. включно, але не виконав у строк , прийняті на себе зобов'язання.

18.03.2015р. Позивачем був направлений лист №СКА-305-15 від 16.03.2015р. Відповідачу щодо сплати долей у страхових відшкодуваннях за двома страховими випадками на загальну суму 2537,67 грн. Лист був отриманий Відповідачем 20.03.2015р., але договірні зобов'язання відповідачем не виконані.

Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача 3060,58 грн. боргу, з яких: 2537,67 грн. - борг по виплати частки за договором перестрахування, 26,49 грн. - пені, 21,77 грн. - 3% річних, 474,65 грн. - інфляційних втрат та судовий збір у розмірі 1827,00 грн.

Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до договору; одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Укладений між сторонами договір за своєю юридичною природою є договором перестрахування.

У відповідності до ст.987 ЦК України, за договором перестрахування страховик, який уклав договір страхування, страхує в іншого страховика (перестраховика) ризик виконання частини своїх обов'язків перед страхувальником. Страховик, який уклав договір страхування, залишається відповідальним перед страхувальником у повному обсязі відповідно до договору страхування.

Відповідно до 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання.

Відповідно до ч. 2 ст.193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 173 ГК України, один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позовних вимог, посилаючись на те, що позовні вимоги щодо виплати страхового відшкодування в розмірі 2 272, 09 грн. за попадання каміння у застрахований автомобіль не підлягають задоволенню у зв 'язку з тим, що до матеріалів справи Позивачем не надано ані звіту про визначення матеріального збитку завданого застрахованому автомобілю, ані технічного паспорту застрахованого автомобілю. Таке заперечення спростовується тим, що відповідно до п. 7.4. Договору добровільного страхування наземного транспорту № 45270/А від 21.01.2014 року (копія наявна в матеріалах справи), документами, що підтверджують розмір понесених збитків внаслідок страхової події є:

7.4.1. документи, що складені спеціалізованими станціями технічного обслуговування на ім'я Страхувальника або Вигодонабувача, які підтверджують необхідні витрати на ремонт застрахованого ТЗ та додаткового обладнання - кошторис ремонтних робіт, рахунок-фактура, наряди-замовлення. акти виконаних робіт і т.п.

7.4.2. звіт про оцінку вартості відновлювального ремонту або розміру матеріального збитку, завданого власнику застрахованого ТЗ (у відповідності з пунктом 3.4. даного Договору), складеного спеціалізованою організацією.

Виходячи з об'єктивних обставин випадку та умов даного Договору Страховик визначає перелік документів, які підтверджують розмір збитку, на підставі яких буде здійснюватися розрахунок та виплата страхового відшкодування.

Враховуючи те, що у застрахованого автомобіля був пошкоджений лише задній лівий ліхтар, суд вважає, що позивач правомірно прийняв рішення про достатність рахунку-фактури № 802 від 24.12.2014 року, виписаного на ім'я страхувальника, для визначення розміру збитку та виплати страхового відшкодування (копія рахунку наявна)

Відносно заперечень відповідача, щодо відсутності копії технічного паспорту на пошкоджений автомобіль, то такі твердження спростовуються тим, що в матеріалах справи наявні письмові докази того, що позивач направляв на адресу відповідача такий документ разом з листом - вимогою СКА-189-15 від 16.02.2015р.

Заперечення відповідача , щодо того що та підставі п. 7.7. Договору добровільного страхування наземного транспорту № 45270/А від 21.01.2014 року, позивач не мав права виплачувати страхове відшкодування без отримання від Страхувальника відповідної довідки з ДАІ, для того щоб визначити чи підпадає дана дорожньо-транспортна пригода під страховий випадок спростовуються тим, що в страховому акті № ИС-15-01 від 14.01.2015 року зазначено, що у застрахованого автомобіля був пошкоджений задній лівий ліхтар у зв'язку із попаданням з-під коліс іншого автомобіля - каміння, а згідно п. 3.1.3. Договору добровільного страхування наземного транспорту № 45270/А від 21.01.2014 року, попадання каміння та/або інших предметів з-під коліс інших транспортних засобів - учасників дорожнього руху - є ризиком, у разі настання якого страхова виплата може бути здійснена без надання довідки ДАІ.

Стосовно застосування франшизи при виплаті страхового відшкодування, то враховуючи той факт, що в результаті страхового випадку застрахований автомобіль отримав тріщину скла заднього лівого ліхтаря, а також керуючись положеннями п. 3.8.2. Договору добровільного страхування наземного транспорту № 45270/А від 21.01.2014 року, при розрахунку розміру страхового відшкодування франшиза не застосовувалась.

Стосовно зменшення суми страхового відшкодування на суму попередньої виплати страхового відшкодування, то суд зазначає, що відповідно до п. 7.19. Договору добровільного страхування наземного транспорту № 45270/А від 21.01.2014 року, при наступних виплатах страхового відшкодування зменшена страхова сума не дає підстав для недострахування та застосування у зв'язку з цим принципу пропорційності (п. 7.16 даного Договору страхування).

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 4 статті 35 Господарського процесуального кодексу України визначено, що рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши докази наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача у повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити .

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (, адреса: 03056, м. Київ, вул. Борщагівська 145) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АЗІНКО» (, адреса: 04071, м. Київ, пров. Хорива 4, офіс 2) суму заборгованості в розмірі 2537 (дві тисячі п'ятсот тридцять сім) грн. 67 коп. - боргу по виплаті частки за договором перестрахування, 26 (двадцять шість) грн. 49 коп. - пені, 21 (двадцять одну) грн. 77 коп. - 3% річних, 474 (чотириста сімдесят чотири) грн. 65 коп. - інфляційних втрат та судовий збір у розмірі 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн.

3. Видати наказ відповідно до ст. 116 Господарського процесуального кодексу України.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

(Повний текст рішення складено: 31.07.2015)

Суддя Мельник В.І.