ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2015 р. Справа № 915/947/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Ярошенко В.П. при секретарі Борхаленко О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім "Альфа-Миколаїв" м. Миколаїв

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агромастер-Плюс" с. Бобровий Кут Великоолександрівського району Херсонської області

про стягнення 64333грн. 00коп.

за участю представників сторін:

від позивача - Трещанович О.І., уповноважений представник, дов. від 23.03.2015р.

від відповідача - не прибули

Товариство з обмеженою відповідальністю Торговий дім "Альфа-Миколаїв" звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Агромастер-Плюс" заборгованість у розмірі 64333,00 грн., з якої: 40000,00 грн. - сума передоплати, 9853,00 грн. - проценти за користування чужими коштами та 14480,00 грн. - сума пені.

Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав зазначених у позові.

Відповідач в засідання суду двічі не прибув і витребуваних судом доказів не надав з невідомих причин, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення йому ухвали від 16.06.2015р. про порушення провадження у справі та ухвали від 01.07.2015р. про призначення справи до розгляду в засіданні суду 23.07.2015р.

Ухвали від 16.06.2015р. та від 01.07.2015р. надсилались відповідачу за адресою, зазначеною в позовній заяві та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

За таких підстав, відповідно до статті 75 ГПК України справа розглядається без участі представника відповідача, за наявними в ній доказами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Після закінчення розгляду справи в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд -

в с т а н о в и в:

Між сторонами 07.05.2012 р. було укладено договір поставки № 1/07/05-2012 (далі договір), за умовами якого (п.1.1.) відповідач зобов'язався в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, поставити і передати у власність позивача товар, визначений у п. 1.2 цього договору (насіння соняшника, урожай 2012р.), а позивач зобов'язався в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, прийняти та оплатити товар.

Згідно з п. 2.3 договору загальна вартість товару складає 40000грн. 00коп., враховуючи ПДВ.

Відповідно до п. 6.1, 6.2 договору розрахунки за товар здійснюються в готівковому порядку протягом п'яти банківських днів з дня укладення договору та надання відповідачем рахунку, шляхом стовідсоткової передплати за товар. Оплата здійснюється шляхом внесення позивачем грошових коштів в касу відповідача.

На виконання умов договору позивач сплатив 40000грн. 00коп. відповідачу, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера № 43 від 07.05.2012р. на суму 10000грн. 00коп., № 44 від 08.05.2012р. на суму 10000грн. 00коп., № 45 від 10.05.2012р. на суму 5000грн. 00коп., № 46 від 17.05.2012р. на суму 5000грн. 00коп., №47 від 18.05.2012р. на суму 10000грн. 00коп.

Згідно з п. 5.1, 5.3, 5.6 договору товар поставляється позивачу на умовах самовивозу з міста поставки - с. Бобровий Кут Великоолександрівського району Херсонської області, в строк до 1 жовтня 2012 року (включно).

Відповідно до частини 2 статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 664 ЦК України передбачено, що обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Однак, відповідач в порушення умов договору та ч. 1 ст. 664 ЦК України не поставив позивачу товар, у зв'язку з чим позивач надіслав відповідачу претензію від 01.04.2015р., якою вимагав повернути 40000грн. 00коп. попередньої оплати, а також 9853грн. процентів і 14480грн. пені. Відповідач отримав претензію 18.04.2015р. відповідно до поштового повідомлення про вручення, однак залишив претензію без відповіді.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України одностороння відмова від виконання умов договору не допускається, а тому несплата відповідачем заборгованості є порушенням господарських зобов'язань за вказаним договором, у зв'язку з чим позовні вимоги щодо стягнення основної заборгованості в сумі 40000грн. 00коп. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 3 ст. 693 ЦК України на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Договором поставки від 07.05.2012р. № 1/07/05-2012 сторони не встановили розмір процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до ст. 1057 ЦК України договором, виконання якого пов'язане з переданням у власність другій стороні грошових коштів або речей, які визначаються родовими ознаками, може передбачатися надання кредиту як авансу, попередньої оплати, відстрочення або розстрочення оплати товарів, робіт або послуг (комерційний кредит), якщо інше не встановлено законом. До комерційного кредиту застосовуються положення статей 1054 - 1056 цього Кодексу (Кредитний договір), якщо інше не встановлено положеннями про договір, з якого виникло відповідне зобов'язання, і не суперечить суті такого зобов'язання.

Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Юридична природа комерційного кредитування характеризується можливістю авансування, попередньої оплати, відстрочення або розстрочення оплати товарів, робіт або послуг. Особливість комерційного кредитування полягає в тому, що правовим діям однієї сторони, зумовленим переданням у власність грошових коштів або речей, які визначаються родовими ознаками, кореспондуються правові дії другої сторони по передачі товару, виконанню робіт або наданню послуг. Суб'єктами комерційного кредитування можуть виступати будь-які юридичні особи та фізичні особи - підприємці. На відміну від надання позики або банківського кредиту комерційне кредитування не може бути оформлене як самостійна договірна конструкція. Здійснюється комерційне кредитування у межах відповідного зобов'язання з реалізації товарів, виконання робіт або надання послуг. Так, наприклад, на виконання зобов'язань за договором купівлі-продажу комерційний кредит може бути наданий покупцем продавцю у формі авансу або попередньої оплати товарів і навпаки - продавцем покупцю шляхом відстрочення або розстрочення оплати товарів. При цьому товар, що передається продавцем покупцеві, може належати до категорії як родових, так і індивідуально визначених речей.

До комерційного кредиту застосовуються положення відповідних статей ЦК, що регулюють відносини за кредитним договором та договором позики, якщо інше не встановлено положеннями про договір, з якого виникло відповідне зобов'язання, і не суперечить суті такого зобов'язання. Частиною 2 ст. 1057 ЦК встановлюється правило про те, що надання комерційного кредиту можливе лише у зв'язку з виконанням певного зобов'язання.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позивачем нараховано 9853грн. процентів за користування чужими коштами за період з 01 жовтня 2012 року по березень 2015року в розмірі облікової ставки НБУ, передбаченою ч. 1 ст. 1048 ЦК України.

Позивач нараховує проценти за користування чужими коштами з 1 жовтня 2012року, однак п. 5.3 договору передбачено, що товар повинен бути поставлений до 1 жовтня 2012 року (включно).

Здійснивши перевірку правильності нарахувань процентів за користування чужими коштами, суд дійшов висновку, що він має помилки та додає свій розрахунок.

Сума боргу (грн)Період Кількість днів Розмір облікової ставки НБУРозмір облікової ставки НБУ в деньСума процентів за користування чужими коштами
4000002.10.2012 - 09.06.20132517.5000 %0,020%2057,38
4000010.06.2013 - 12.08.2013647.0000 %0,019%490,96
4000013.08.2013 - 14.04.20142456.5000 %0,0171745,21
4000015.04.2014 - 16.07.2014939.5000 %0,026%968,22
4000017.07.2014 - 12.11.201411912.5000 %0,034%1630,13
4000013.11.2014 - 05.02.20158514.0000 %0,038%1304,11
4000006.02.2015 - 03.03.20152619.5000 %0,053555,61
4000004.03.2015 - 31.03.20152830.0000 %0,082%920,55
Таким чином, загальна сума процентів за користування чужими коштами становить 9672грн. 17коп.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення процентів за користування чужими коштами підлягають частковому задоволенню в сумі 9672грн. 17коп.

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення 14480грн. 00коп. пені, суд враховує наступне.

У відповідності до п.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 5.3 договору передбачено, що товар повинен бути поставлений до 1 жовтня 2012 року (включно).

Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки (в тому числі і пені); відшкодування збитків.

Штрафними санкціями за вимогами статті 230 Господарського Кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), які учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Укладаючи договір поставки № 1/07/05-2012 від 07.05.2012 року сторони пунктом 7.4 передбачили, що за прострочення поставки товару відповідач сплачує позивачу за вимогою останнього пеню у розмірі 0,2 % за кожний день затримки поставки товару.

Оскільки позивач просить стягнути пеню за невиконання відповідачем зобов'язань щодо поставки товару, тобто негрошового зобов'язання, тому обмеження розміру пені, передбачені ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та ч. 2 ст. 343 ГК України, не застосовуються.

Здійснивши перевірку правильності нарахувань пені, суд дійшов висновку, що він має помилки та додає свій розрахунок.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір пені за кожний день простроченняСума пені за період прострочення
4000002.10.2012 - 02.04.20131830.2 %14640.00

Таким чином, за здійсненим судом розрахунком, сума пені 14640грн. є більшою, ніж така, яка заявлена позивачем.

Проте, відповідно до правових норм ГПК України, суд позбавлений права самостійно виходити за межі позовних вимог, тобто у даному випадку самостійно стягнути суму пені, яка перевищує суму, яка заявлена позивачем до стягнення.

З огляду на викладене, вимога щодо стягнення суми пені у розмірі 14480 грн. 00коп. підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач позовні вимоги належними та доступними засобами доказування не спростував, а наявні в матеріалах справи документи свідчать про часткову обґрунтованість позовних вимог.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню.

Понесені позивачем витрати зі сплати судового збору відшкодовуються йому за рахунок відповідача пропорційно стягнутій сумі відповідно до ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Агромастер-Плюс" (с.Бобровий Кут Великоолександрівського району Херсонської області вул. Молодіжна 18, код 34437360) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім "Альфа-Миколаїв" (м. Миколаїв пров. Парусний 11А, ) - 40000грн.00коп. - сума передоплати, 9672грн. 17коп. - проценти за користування чужими коштами, 14480грн.00 коп. пені та 1821грн. 86коп. витрат зі сплати судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Копію наказу видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 28.07.2015р.

Суддя В.П.Ярошенко