ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.07.15р. Справа № 904/5173/15

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. при секретарі судового засідання Яковлєвій А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

За позовом Комунального підприємства "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпропетровської міської Ради, м. Дніпропетровськ

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Дніпропетровськ

про стягнення суми основного боргу за поставлену теплову енергію в розмірі 2125грн.00коп., пені в розмірі 1157грн.17коп., 3% річних в розмірі 268грн.52коп. та суми інфляційної складової в розмірі 6865грн.78коп.

Представники:

Від позивача: Бондаренко В.В., дов. №9 від 05.01.2015р.

Від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ: Комунальне підприємство "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпропетровської міської Ради звернулось до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 з позовом про стягнення суми основного боргу за поставлену теплову енергію в розмірі 14745грн.00коп., пені в розмірі 268грн.52коп., 3% річних в розмірі 1157грн.17коп. та суми інфляційної складової в розмірі 6865грн.78коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору про постачання теплової енергії №648 від 01.12.2011р.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.06.2015р. порушено провадження у справі. Справа призначалась до розгляду в судових засіданнях на 08.07.2015р. та 29.07.2015р.

Позивач 08.07.2015р. надав заяву №2362 від 08.07.2015р. про уточнення позовних вимог, яка фактично є заявою про зменшення розміру позовних вимог. Відповідно до тексту зазначеної заяви, внаслідок часткової оплати відповідачем суми основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача суму основного боргу за договором постачання теплової енергії в розмірі 2125грн.00коп., пеню в розмірі 268грн.52коп., 3% річних в розмірі 1157грн.17коп. та суму інфляційної складової в розмірі 6865грн.78коп.

Перевіривши повноваження особи, яка підписала вказану заяву про зменшення розміру позовних вимог та встановивши, що надана позивачем заява, відповідає вимогам чинного законодавства України, суд прийняв її до розгляду.

13.07.2015р. на адресу суду надійшла заява Комунального підприємства "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпропетровської міської Ради №2363 від 08.07.2015р. про уточнення позовних вимог. У вказаній заяві позивач зазначає, що при викладенні позовних вимог в резолютивній частині позовної заяви №2193 від 10.06.2015р. та резолютивній частині заяви про уточнення позовних вимог №2362 від 08.07.2015р. було допущено помилку в розмірах сум 3% річних та пені. Відповідно до тексту зазначеної заяви позивач просить стягнути з відповідача суму основного боргу за договором постачання теплової енергії в розмірі 2125грн.00коп., пеню в розмірі 1157грн.17коп., 3% річних в розмірі 268грн.52коп. та суму інфляційної складової в розмірі 6865грн.78коп.

Перевіривши повноваження особи, яка підписала вказану заяву про уточнення позовних вимог та встановивши, що надана позивачем заява, відповідає вимогам чинного законодавства України, суд прийняв її до розгляду.

Таким чином, з урахуванням заяви №2362 від 08.07.2015р. про зменшення розміру позовних вимог та заяви №2363 від 08.07.2015р. про уточнення позовних вимог, наданих позивачем, предметом розгляду у справі є стягнення з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпропетровської міської Ради суми основного боргу за поставлену теплову енергію в розмірі 2125грн.00коп., пені в розмірі 1157грн.17коп., 3% річних в розмірі 268грн.52коп. та суми інфляційної складової в розмірі 6865грн.78коп.

У зв'язку з невиконанням відповідачем вимог суду, викладених в ухвалах господарського суду Дніпропетровської області від 18.06.2015р., 08.07.2015р. та нез'явленням у судові засідання, розгляд справи відкладався.

Вказані ухвали суду були направлені відповідачу у справі в установленому порядку на адресу, вказану у спеціальному витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 18.06.2015, який наявний в матеріалах справи.

Оскільки ухвали суду від 18.06.2015р. та 08.07.2015р. були повернуті до господарського суду Дніпропетровської області з посиланням органу поштового зв`язку на закінчення строку зберігання поштового відправлення, відповідач вважається повідомленим належним чином про час і місце розгляду справи судом з огляду на вимоги частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом першої статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

На день розгляду справи у судовому засіданні від 29.07.2015р. будь-яких письмових заяв та клопотань від відповідача щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи, що від відповідача повідомлення щодо неможливості участі у судовому засіданні 29.07.2015р. до господарського суду Дніпропетровської області не надходило, відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, встановив.

01.12.2011р. між Комунальним підприємством "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпропетровської міської Ради (далі - теплопостачальне підприємство) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (далі - споживач) підписаний договір постачання теплової енергії №648 від 01.12.2011р. (далі - договір). За умовами зазначеного договору теплопостачальне підприємство бере на себе забов`язання виробляти та постачати споживачу теплову енергію, а споживач зобов`язується одержати теплову енергію та сплатити теплопостачальному підприємству її вартість, за встановленими тарифами (цінами) в терміни та на умовах, передбаченими договором.

Відповідно до п. 3.3 договору фактично отриманий обсяг теплової енергії споживачем від теплопостачального підприємства фіксується сторонами актом здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період за формою, визначеною сторонами в додатку №3 до договору.

За приписами п. 6.2 договору облік споживання теплової енергії споживачем здійснюється за показниками комерційного приладу обліку, встановленого за адресою: АДРЕСА_2.

Пунктом 4.2.2 передбачено, що споживач теплової енергії зобов`язується до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, отримати від теплопостачального підприємства рахунок разом з актом здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період та, розглянувши останній, не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, підписати та направити поштою (або іншим засобом) один екземпляр на адресу теплопостачального підприємства. У разі незгоди із зазначеним в акті здачі-прийняття теплової енергії за відповідний розрахунковий період, визначеним теплопостачальним підприємством обсягом поставленої теплової енергії, споживач зобов`язаний надати на адресу теплопостачального підприємства мотивоване заперечення ( з контррозрахунком спожитої теплової енергії, або з відповідним актом, про встановлення факту, складеного за участю теплопостачального підприємства) у письмовому вигляді протягом 5 календарних днів з моменту одержання акту здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період.

Згідно з пунктом 6.9 договору споживач здійснює кінцевий розрахунок за спожиту теплову енергію до двадцятого числа місяця, наступного за розрахунковим.

Пунктом 9.4.4 договору передбачено, що у разі прострочення споживачем виконання грошового зобов`язання за договором, споживач на вимогу теплопостачального підприємства зобов`язаний виплатити йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, трьох відсотків річних, а також пеню за весь час прострочення у розмірі 1% від несплаченої суми за кожен день прострочення платежу за весь період неналежного виконання забов`язання споживачем.

Як вбачається з актів здачі-приймання теплової енергії №9626 від 30.11.2013р., №10563 від 31.12.2013р., №694 від 31.01.2014р., №1058 від 28.02.2014р., №1969 від 31.03.2014р., №2909 від 30.04.2014р., 8040 від 31.10.2014р., №8902 від 30.11.2014р., №9853 від 31.12.2014р., №152 від 31.01.2015р., №1017 від 28.02.2015р., №1865 від 31.03.2015р. та №2925 від 30.04.2015р. позивач за період з листопада 2013р. по квітень 2015р. включно поставив відповідачу теплову енергію на загальну суму 15395грн.00коп. та виставив відповідачу рахунки №№9626 від 30.11.2013р., №10563 від 31.12.2013р., №694 від 31.01.2014р., №1058 від 28.02.2014р., №1969 від 31.03.2014р., №2909 від 30.04.2014р., 8040 від 31.10.2014р., №8902 від 30.11.2014р., №9853 від 31.12.2014р., №152 від 31.01.2015р., №1017 від 28.02.2015р., №1865 від 31.03.2015р. та №2925 від 30.04.2015р. на оплату наданих послуг. Доказів наявності у споживача заперечень у письмовому вигляді з приводу обсягів поставленої теплової енергії суду не надано.

Відповідач розрахувався за послуги, надані згідно з договором постачання теплової енергії №648 від 01.12.2011р. частково, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість в розмірі 14745грн.00коп.

З метою досудового врегулювання спору позивач направив відповідачу досудове попередження №2135 від 08.06.2015р., яке залишилось без задоволення.

З урахуванням часткової оплати відповідачем суми основного боргу під час судового провадження, на теперішній час залишається несплаченою заборгованість Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 за договором постачання теплової енергії №648 від 01.12.2011р. в розмірі 2125грн.00коп. за період з березня 2015р. по квітень 2015р.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Згідно статті 202 Господарського кодексу України та статті 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідачем не були виконані грошові зобов'язання, доказів припинення відповідних зобов'язань перед позивачем у будь-який інший передбачений законом спосіб, відповідачем до матеріалів справи не надано.

Згідно із положенням статті 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог про стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 2125грн.00коп. підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем. Тому суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача в цій частині.

Позивач на підставі пункту 9.4.4 договору нарахував та просить стягнути з відповідача пеню за період з 22.12.2013р. по 01.06.2015р. в розмірі 1157грн.17коп.

За результатами зробленого судом розрахунку, пеня через несвоєчасну оплату відповідачем суми боргу за період з 22.12.2013р. по 01.06.2015р. становила суму в більшому розмірі, ніж заявлено позивачем до стягнення.

Разом з тим, суд не наділений правом збільшувати розмір позовних вимог, це виключне право позивача. При цьому, стягнення суми в меншому розмірі є правом позивача. З огляду на викладене, суд задовольняє вимоги позивача про стягнення пені в розмірі 1157грн.17коп.

Крім того, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивачем заявлено до стягнення суму інфляційних витрат в розмірі 6865грн.78коп. за період з грудня 2013р. по травень 2015р. та 3% річних в розмірі 268грн.52коп. за період з 22.12.2013р. по 01.06.2015р.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми інфляційної складової в розмірі 6865грн.78коп. підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

За результатом зробленого судом розрахунку сума інфляційної складової, нарахована внаслідок несвоєчасної оплати відповідачем теплової енергії отриманої на підставі договору про постачання теплової енергії №648 від 01.12.2011р. в період з листопада 2013р. по березень 2015р., становить 5893грн.47коп. При цьому належний період нарахування суми інфляційної складової становить січень 2014р. - травень 2015р.

Враховуючи викладене, стягненню з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 підлягає сума інфляційної складової в розмірі 5893грн.47коп.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення суми інфляційної складової в розмірі 972грн.31коп. слід відмовити.

За результатами зробленого судом розрахунку сума 3% річних через несплату суми боргу становила суму в більшому розмірі ніж заявлено позивачем до стягнення.

Разом з тим, суд не наділений правом збільшувати розмір позовних вимог, це виключне право позивача. При цьому, стягнення суми в меншому розмірі є правом позивача. З огляду на викладене, суд задовольняє вимоги позивача про стягнення суми 3% річних в розмірі 268грн.52коп.

Судові витрати розподіляються відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене та керуючись нормами статей Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 4, 21, 22, 33, 34, 36, 49, 75, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпропетровської міської Ради до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення суми основного боргу за поставлену теплову енергію в розмірі 2125грн.00коп., пені в розмірі 1157грн.17коп., 3% річних в розмірі 268грн.52коп. та суми інфляційної складової в розмірі 6865грн.78коп. - задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_1; Місцезнаходження: 49064, АДРЕСА_1) на користь Комунального підприємства "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпропетровської міської Ради (; Місцезнаходження: 49000, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Короленко, буд. 22) суму основного боргу за поставлену теплову енергію в розмірі 2125грн.00коп., пеню в розмірі 1157грн.17коп., 3% річних в розмірі 268грн.52коп., суму інфляційної складової в розмірі 5893грн.47коп. та суму сплаченого судового збору в розмірі 1656грн.87коп.

Відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення суми інфляційної складової в розмірі 972грн.31коп.

Видати наказ після набрання чинності рішенням.

В судовому засіданні від 29.07.2015р. проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст підписаний 03.08.2015р.

Суддя Р.Г. Новікова