ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2015 р.Справа № 922/3541/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання Лук'яненко Ю.Ю.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гофропак ЛТД", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "С-Транс" м. Зміїв
простягнення коштів
за участю представників сторін:

від позивача - Морозова Л.М. (№ 42 від 01.07.2015 року);

від відповідача - Гаврилюк В.М. (б/н від 14.01.2015 року).

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гофропак ЛТД" (позивач) звернулось до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "С-Транс" (відповідач) про стянення з відповідача суму боргу у розмірі 40200,00 грн. з яких 10000,00 грн. заборгованість за поставлений товар, 29200,00 плата за зберігання товару на складі, 1000 грн. штрафу, а також просить покласти на відповідача судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань по договору на постачання товару №11 від 01.07.2014 року в частині повної та своєчасної оплати за отриманий товар.

Ухвалою від 19.06.2015 року порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 09.07.2015 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09.07.2015 року розгляд справи було відкладено на 21.07.2015 року.

20 липня 2015 року на адресу суду позивачем надано заяву про уточнення розміру позовних вимог № 46 від 17.07.15 р. (вх. 28861).

Представник позивача у судовому засіданні пояснив що не підтримує вищезазначену заяву та просить суд залишити її без розгляду, про що було письмово зазначено у заяві про зменшення розміру позовних вимог (вх. 29240 від 21.07.2015 року).

Клопотання представника позивача не суперечить чинному законодавству, інтересам сторін, тому приймається судом та підлягає задоволенню, у зв'язку із чим заява про уточнення розміру позовних вимог (вх. 28861) залишена без розгляду та розгляд справи здійснюється без її урахування.

21.07.2015 року позивачем через канцелярію суду надано клопотання (вх. 29306) про долучення документів до матеріалів справи, які досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні 21.07.2015 року представник позивача надав заяву (вх.№29240) про зменшення розміру позовних вимог, в якій вказує на зменшення суми позовних вимог на суму 10000,00 грн., у зв'язку зі сплатою, та на відсутність претензій до відповідача стосовно розміру плати за зберігання товару на складі на суму 29200грн., тому остаточно просить суд припинити провадження, щодо суми основного боргу відповідно до вимог ст. 80 п.1.1 ГПК України та стягнути з відповідача штраф у розмірі 1000,00 грн., а також просить покласти на відповідача судові витрати.

Враховуючи положення ст. 22 ГПК України, якими визначено право позивача до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог, суд приймає заяву позивача до розгляду та продовжує розгляд справи з її урахуванням.

Судом у судовому засіданні 21.07.2015 року прийнято заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог (вх.№29240) та подальший розгляд справи ведеться із її урахуванням.

Представник позивача в судовому засіданні 21.07.2015 року підтримав заявлені позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог (вх.№29240), у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти вимог позивача заперечує з підстав, викладених у відзиві на позов.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши представника позивача, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

01 липня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Гофропак ЛТД" (позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "С-Транс" (відповідач, покупцем), укладено договір поставки № 11, за умовами якого постачальник зобов'язався виготовляти та передавати покупцю гофротару, надалі - «товар», а покупець зобов'язався приймати і своєчасно здійснювати оплату товару на умовах цього Договору(а.с 15-17).

Згідно пункту 1.2 Договору кількість, асортимент, ціна товару вказуються сторонами в рахунках і видаткових накладних, складених і підписаних уповноваженими представниками сторін.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що оплата товару здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на умовах 100% відстрочки платежу вартості партії товару, на термін до 14 (чотирнадцяти) календарних днів згідно відвантажувальних документів.

У пункті 2.2.4. Договору встановлено обов'язок відповідача отримати виготовлений товар зі складу позивача, кількістю згідно відвантажувальних документів, протягом 5 робочих днів від дати надходження товару на склад постачальника, але не більше чотирнадцяти днів, незалежно від умов поставки.

У відповідності до пункту 6.1 Договору у разі порушення покупцем термінів отримання товару зі складу постачальника, передбачених п. 2.2.4. даного договору, з покупця стягується плата за зберігання товару з розрахунку 100,00 грн. за 1 кв.м. площі приміщення складу, яка зайнята не отриманим товаром, за кожен день прострочення отримання товару сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Згідно п. 6.5. договору, за необґрунтовану, безпідставну та не передбачену чинним законодавством України відмову покупця від приймання товару від постачальника згідно умов п. 2.2.4, або прострочення у прийманні товару, покупець зобов'язаний на вимогу постачальника сплатити постачальнику штраф в розмірі 10% від вартості товару даної поставки, та витрати постачальника, пов'язані з поставкою даної партії товару.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, на виконання своїх зобов'язань за договором, відповідно до заявки № 351 від 18.02.2015 р., було виготовлено та передано на склад товар в кількості 20050 шт. на загальну суму 25062,50 грн.

Відповідач 27.02.2015 року згідно видаткової накладної № 123 від 27.02.2015 р. отримав частину замовлення № 346В/02: ящик 200*160*45 "Дипломат" в кількості 12050 шт. на суму 15062,50 грн.

Залишок замовлення № 346В/02, а саме 8000 шт. вартістю 10000,00 грн. залишився на складі ТОВ "Гофропак ЛТД".

Листом № 572 від 25.03.2015 р. відповідач підтвердив свої зобов'язання за договором поставки № 11 від 01.07.2014 р., проте не виконав їх у повному обсязі(а.с.30).

Листом № 24 від 16.04.2015 р. позивач звернувся до відповідача з проханням отримати залишок товару та сплатити його вартість.

Залишок замовлення № 346В/02, а саме 8000 шт. вартістю 10000,00 грн. було отримано відповідачем 26.05.2015 року, згідно видаткової накладної № 939 та на підставі довіреності на отримання матеріальних цінностей № 510 від 20.05.2015 року.

За твердженням позивача, відповідач своїх зобов`язань за договором належним чином не виконав, а саме частково не здійснив оплату товару в сумі 10000,00 грн. та своєчасно не отримав товар зі складу постачальника, що й стало підставою для звернення останнього до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, враховуючи те, що відповідач, ТОВ "С-Транс", в порушення умов договору, на протязі 14 календарних днів згідно відвантажувальних документів не здійснив повної оплати за товар, та протягом 5 робочих днів від дати надходження товару на склад постачальника не отримав виготовлений товар, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов'язання зі своєчасного отримання та оплати поставленого Товариством з обмеженою відповідальністю "Гофропак ЛТД" за договором постачання № 11 від 01.07.2014 року товару.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Виходячи з п. 6.5. договору, за необґрунтовану, безпідставну та не передбачену чинним законодавством України відмову покупця від приймання товару від постачальника згідно умов п. 2.2.4, або прострочення у прийманні товару, покупець зобов'язаний на вимогу постачальника сплатити постачальнику штраф в розмірі 10% від вартості товару даної поставки, та витрати постачальника, пов'язані з поставкою даної партії товару.

Приймаючи до уваги, що відповідач не виконав передбачені договором зобов'язання по своєчасному отриманню виготовленого товару у визначений п. 2.2.4. договору строк та враховуючи встановлену у договорі відповідальність за невиконання договірних зобов'язань у вигляді штрафу у розмірі 10 % від вартості товару даної поставки(згідно видаткової накладної № 939), позивачем обґрунтовано пред'явлено до стягнення суму штрафу у розмірі 1000,00 грн., у зв'язку із чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 10000,00 грн. за поставлений товар, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та визнається відповідачем сума основного боргу у розмірі 10000,00 грн. була сплачена позивачу 13.07.2015 року, що підтверджується платіжним дорученням № 5994 від 13.07.2015 року, тобто після подання позовної заяви, у зв'язку з чим провадження у справі в цій частині слід припинити на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80 ГПК України у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

За результатами розгляду справи, керуючись статтями 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає необхідним витрати по сплаті судового збору за подачу позову в розмірі 1827,00 грн. покласти на відповідача з вини якого спір доведено до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 509, 525, 526, 611 ЦК України, ст. 193 ГК України, ст.ст. 1, 4, 12, 33-34, 38, 43, 44, 49, п.1-1 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82-85, Господарського процесуального кодексу України.

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "С-ТРАНС" (63403, Харківська область, м. Зміїв, вул. Таранівське шосе, 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОФРОПАК ЛТД" (61177, м. Харків, вул. Залютинська, 4, ) 1000,00 грн. штрафу та 1827 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині вимог про стягнення основного боргу в сумі 10000,00грн. провадження у справі припинити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повне рішення складено 27.07.2015 р.

Суддя О.О. Ємельянова