ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2015 р. Справа№ 914/1259/15

Господарський суд Львівської області у складі судді Бортник О.Ю. при секретарі судових засідань Децик С.Я., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства (надалі - ПАТ) "Львівобленерго", м. Львів,

до відповідача 1 Львівського комунального підприємства «Дністер», м. Львів,

до відповідача 2 Публічного акціонерного товариства (надалі - ПАТ) Торгово-виробнича компанія «Зелений континент», м. Львів,

про стягнення 19163,38 грн.

За участю представників:

від позивача - не з'явився,

від відповідача 1 - Любашевський В.П. - представник,

від відповідача 2 - не з'явився.

Суть спору: ПАТ "Львівобленерго", м. Львів, звернулось до господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з Львівського комунального підприємства «Дністер», м. Львів, 19163,38 грн. вартості недорахованої електричної енергії, недоврахування якої спричинено самовільним підключенням електроустановок, струмоприймачів до електричної мережі енергопостачальника. Позовні вимоги мотивовані самовільним підключенням електроустановок відповідача на сходових клітках та у підвалі житлового будинку по вул. Меблярська, 14, у м. Львові до електричної мережі, а також нормами Правил користування електричною енергією, ст. 26. 27 Закону України «Про електроенергетику», ст.ст. 1212, 1213 ЦК України.

Ухвалою суду від 05.05.2015 р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача балансоутримувача будинку по вул. Меблярська, 14, у м. Львові ВАТ «Львівський меблевий комбінат». Судом встановлено, що відповідно до Виписки № 1 з протоколу загальних зборів акціонерів товариства від 12.05.2015 р. та Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 24.02.2015 р. від 24.02.2015 р. ВАТ «Львівський меблевий комбінат» змінило назву на ПАТ Торгово-виробнича компанія «Зелений континент». Ухвалою суду від 08.06.2015 р. за письмовим клопотанням позивача залучено до участі у справі в якості іншого відповідача ПАТ Торгово-виробнича компанія «Зелений континент» та виключено його з числа третіх осіб у справі.

Представник позивача у судових засіданнях, в яких він був присутнім, позовні вимоги до відповідача 1 підтримував повністю. Відповідач 1 проти позову заперечив, посилаючись на те, що Договір на постачання електричної енергії до будинку № 14 по вул. Меблярській у м. Львові між ним та позивачем не укладався. Балансоутримувачем цього будинку є відповідач 2 у справі. Посилання позивача на погодження відповідачем 1 акту № 027223 від 31.10.2014 р. без зауважень не відповідають дійсності, оскільки підпис на цьому акті Шуби Ю.П. лише засвідчує факт його ознайомлення із змістом акту. У поясненнях від 11.05.2015 р. відповідач 1 зазначає також, що він на підставі п. 1 Договору від 01.12.2011 р., укладеного з відповідачем 2, забезпечує надання послуг з утримання будинку № 14 по вул. Меблярській та утримання прибудинкової території. Саме на балансоутримувача будинку згідно з нормами п. 2 ст. 24 Закону України «Про комунальні платежі» покладено обов'язок забезпечувати належну експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі. Відповідно до Договору від 01.12.2011 р., який укладено між відповідачами у справі, споживачем послуг визначено відповідача 2, а не відповідача 1 як це стверджує позивач. Договір № 63016, на який посилається позивач, не стосується будинку № 14 по вул. Меблярській у м. Львові. Договір від 01.12.2011 р. в силу норм ст. 511 ЦК України не породжує для позивача жодних прав. Позивач не довів факту крадіжки електроенергії відповідачем 1 та не встановив конкретних осіб, які скоїли цю крадіжку.

Позивач у поясненнях від 08.06.2015 р. та 08.07.2015 р. зазначає, що відповідно до норм ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», п. 5.1. Правил користування електричною енергією споживання електричної енергії без договору не допускається. Представник відповідача 1 жодних зауважень до акту порушень № 027223 не подав. Вартість недорахованої електричної енергії обчислено позивачем відповідно до вимог п. 5 п.п. 2.1., 2.6. Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, яка затверджена постановою НКРЕ від 04.05.2006 р. № 562. Відповідач 1 надавав відповідачу 2 послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, до складу яких входять послуги з обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування. Відповідно до п.п. 3 п. 13 Типового договору від 01.12.2011 р. відповідач 1 зобов'язувався утримувати внутрішньо будинкові мережі в належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт, вживати своєчасних заходів до запобігання аварійним ситуаціям та їх ліквідації, усунення порушень щодо надання послуг у встановлені законодавством строки. Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець послуг зобов'язаний здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень, утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньо будинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій входить, зокрема обслуговування внутрішньо будинкових мереж, освітлення місць загального користування. Таким чином, на думку позивача, відповідач 1, як виконавець житлово-комунальних послуг, відповідно до вищенаведених вимог Закону та Типового договору зобов'язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг, в тому числі обслуговування внутрішньо будинкових мереж та освітлення місць загального користування.

Розгляд справи відкладався з підстав, наведених у наявних в матеріалах справи ухвалах суду.

Позивачем 24.07.2015 р. подано клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку її розгляду в зв'язку з перебуванням представника у відпустці. Представник відповідача 1 проти задоволення клопотання заперечив, посилаючись на його необґрунтованість. З огляду на те, що явка представника позивача у судове засідання, призначене на 27.07.2015 р., не визнавалась судом обо'язковою, жодних доказів ухвалою суду від 08.07.2015 р. від позивача судом не вимагалось, підстави для відкладення розгляду справи в зв'язку з неявкою представника позивача відсутні.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивачем на підставі п. 6.41. Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року N 28 проведено перевірку, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 серпня 1996 р. за N 417/1442 (надалі - ПКЕЕ) проведено огляд сходових кліток та підвалів житлового будинку № 14, розташованого по вул. Меблярській у м. Львові. Внаслідок проведеного огляду виявлено самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника. Про вказані порушення 31.10.2014 р. за участю представника відповідача 1 складено відповідний Акт про порушення № 027223. У акті зазначено, що відповідальною особою споживача (уповноваженої ним особи) є головний інженер ЛКП «Дністер» відповідно до Договору № 63016. На підставі Акту про порушення № 027223 на засіданні комісії ЛМЕМ по розгляду актів про порушення ПКЕЕ прийнято рішення провести нарахування відповідачу 1 на підставі Договору № 63016 обсягу та вартості недорахованої електричної енергії, що зафіксовано у Протоколі № 30 від 27.02.2015 р. Повідомлення за № 30-00460 від 16.02.2015 р. про засідання комісії надсилалось відповідачу 1, що підтверджується фіскальним чеком ВПЗ Львів-07 ЛД УДППЗ «Укрпошта». Відповідно до Додатку № 1 до вищезгаданого Протоколу № 30 відповідачу 1 розраховано не обліковану електричну енергію у обсязі 49430 кВТ*год. на суму 19163,38 грн. Рахунок на оплату надіслано відповідачу 1 05.03.2015 р. разом з супровідним листом за № 30-00715.

Заслухавши пояснення представників осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні у справі докази, господарський суд Львівської області дійшов висновку, що позовні вимоги до відповідача 2 слід задовольнити повністю, а у задоволенні позову до відповідача 1 слід відмовити повністю. Роблячи такий висновок, господарський суд виходив з наступного.

Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Цивільно-правова відповідальність настає за наявності: протиправної поведінки; завданої шкоди такою поведінкою; причинного зв»язку між протиправною поведінкою і завданою шкодою; вини особи, що заподіяла шкоду. Відповідно до ст. 218 ГК України, ст. 33 ГПК України підставою господарської відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивач як на підставу свого висновку про необхідність покладення на відповідача 1, як на споживача електричної енергії будинком № 14 по вул. Меблярській, відповідальності за виявлене 31.10.2014 р. порушення ПКЕЕ посилається на Договір № 63016. Однак, згідно з умовами п. 2.1.2. Договору № 63016 від 3 лютого 2004 р. позивач зобов'язувався постачати відповідачу 1 електричну енергію згідно з категорією струмоприймачів відповідача 1 відповідно до ПУЕ та гарантованого рівня надійності електропостачання, схем електропостачання, визначених додатками № 11 «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін» та № 6 «Однолінійна схема», із дотриманням граничних показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами. Відповідач 1 зобов'язувався сплачувати позивачу вартість електроенергії, розраховану виходячи із приєднаної потужності струмоприймачів та кількості годин їх використання (згідно з методикою, затвердженою НКРЕ), зокрема у разі самовільного внесення змін у схеми обліку електроенергії, споживання електроенергії поза засобами обліку та ін. З цих додатків до договору № 63016 від 3 лютого 2004 р. вбачається, що за Договором № 63016 відповідач 1 взяв на себе відповідальність за технічний стан ввідного пристрою, стан контактних з'єднань кабельних наконечників, стан внутрішнього електрообладнання лише щодо житлового будинку, розташованого по вул. Вигін, 3 у м. Львові. Договір № 63016 від 3 лютого 2004 р. житлового будинку № 14 по вул. Меблярській у м. Львові не стосується.

У ході судових засідань представником позивача пояснено, що висновку про необхідність покладення відповідальності за виявлене правопорушення по вул. Меблярській, 14, він дійшов на підставі поданого відповідачем 1 у ході перевірки Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладеного 01 грудня 2011 р. між відповідачем 1 (виконавцем послуг) та відповідачем 2 (власником житлового будинку, споживачем послуг), на підставі якого будинок перебуває на обслуговуванні ЛКП «Дністер».

Судом встановлено, що балансоутримувачем житлового будинку по вул. Меблярська, 14 у м. Львові є відповідач 2. Вказане підтверджується його листом за № 1505/15-42 від 15 травня 2015 р., листом юридичного управління Львівської міської ради за № 1104/вих.-656 від 18.05.2015 р., листом Департаменту житлового господарства та інфраструктури від 02.06.2015 р. за № 4025-677. У матеріалах справи відсутній та сторонами суду не поданий Договір про постачання електричної енергії до будинку по вул. Меблярська, 14 у м. Львові. Представник відповідача 1 у судових засіданнях заявляв, що електрична енергія оплачується мешканцями будинку на підставі індивідуально наданих позивачем рахунків на оплату. Вказані доводи представника відповідача 1 позивачем не спростовано та не заперечено. За таких обставин суд дійшов висновку, договір постачання електричної енергії не укладався позивачем щодо цього житлового будинку ані з відповідачем 1, ані з відповідачем 2.

Згідно з п. 1.1. ПКЕЕ норми таких розділів цих Правил як "Загальні положення", "Межі балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін" та "Особливості постачання електричної енергії для населених пунктів" поширюються на всіх споживачів (на роздрібному ринку електричної енергії) без винятку. Згідно з п. 12.12. розділу 12 (Особливості постачання електричної енергії для населених пунктів) ПКЕЕ відповідальність за технічний стан та безпечну експлуатацію електроустановок несе власник цих електроустановок. Електроустановкою є комплекс взаємопов'язаних устаткування і споруд, призначених для виробництва або перетворення, передачі, розподілу чи споживання електричної енергії. Сукупність електроустановок для передачі та розподілу електричної енергії являє собою електричну мережу, а власником електричних мереж є юридична або фізична особа, якій на праві власності або користування належать електроустановки, призначені для передачі та/або розподілу електричної енергії (п.п. 1.2. розділу 1 «Загальні положення» ПКЕЕ). Згідно з ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власником приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - власник) є фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку. Власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом є балансоутримувачем будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд. Відповідач 1 не є ні власником, ні балансоутримувачем житлового будинку № 14 по вул. Меблярській у м. Львові. Таким чином, він не є ні власником електроустановок (електричної мережі), ні особою, якій на праві користування належать ці електроустановки у житловому будинку № 14 по вул. Меблярській, а також не є особою, на яку законодавством чи договором покладено обов'язок забезпечити їх належну експлуатацію та належний технічний стан. За таких обставин, підстави для задоволення позовних вимог до відповідача 1, який не є власником ні електроустановок, ні житлового будинку, відсутні. Такий висновок суду відповідає висновкам Вищого господарського суду України, викладеним у його постанові від 18 березня 2010 р. у справі № 17/291-09.

Що стосується відповідача 2, то він є балансоутримувачем житлового будинку по вул. Меблярській, 14, і згідно з вимогами п. 12.12. ПКЕЕ та з огляду на усе вищевикладене повинен нести відповідальність за технічний стан та безпечну експлуатацію електроустановок цього житлового будинку. Наявність порушення, зафіксованого актом № 027223 від 31.10.2014 р., підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, відповідачами у справі не спростовано і не заперечено. При цьому суд дійшов висновку, що вирішального значення у даній ситуації має усе вищевикладене та доведення матеріалами справи факту самовільного підключення, скоєння правопорушення та невиконання відповідачем 2 покладених на нього ПКЕЕ і Законом України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язків.

Посилання позивача на Типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 01 грудня 2011 р., укладений між відповідачами у справі, як на підставу притягнення до відповідальності відповідача 1 необгрунтовані. Вказаний договір стосується надання відповідачем 1 для відповідача 2 житлово-комунальних послуг (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку № 14 по вул. Меблярській у м. Львові) і не є договором про постачання електричної енергії. Згідно з ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом, а виконавець житлово-комунальних послуг є суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору, зокрема обслуговування внутрішньобудинкових мереж. Згідно з умовами Типового договору, на який посилається позивач, відповідач 2 у справі як власник будинку виступає споживачем житлово-комунальних послуг. Згідно з ч. 3 ст. 20, ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний забезпечувати цілісність засобів обліку комунальних послуг та не втручатися в їх роботу, допускати у приміщення, будинки і споруди представників виконавця/виробника в порядку, визначеному законом і договором, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг. Виконавець зобов'язаний, зокрема: забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньо будинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством, своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини. На підставі Типового договору від 01.12.2011 р. відповідач 1 не надавав послуг з обслуговування електричних мереж та освітлення місць загального користування вищезгаданого будинку, що підтверджується поданими відповідачем 1 на вимогу позивача рахунками на оплату житлово-комунальних послуг. У відповідача 1 відповідно до Типового договору та законодавства України відсутній обов'язок укладати від імені відповідача 2 договір про постачання електричної енергії до спірного будинку. У матеріалах справи відсутні та позивачем суду не надані докази того, що самовільне підключення здійснено відповідачем 1 для забезпечення власних потреб, чи з метою надання ним послуг з утримання будинку чи прибудинкової території.

На підставі ст. 49 ГПК України судові витрати у справі слід покласти на відповідача 2.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 33, 34, 35, 49, 75, 82, 82-1, 84, 85, 116 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову до Львівського комунального підприємства «Дністер», м. Львів, відмовити повністю.

2. Позов до Публічного акціонерного товариства Торгово-виробнича компанія «Зелений континент», м. Львів, задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Торгово-виробнича компанія «Зелений континент» (79066, м. Львів, вул. Зелена, 301, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» (79026, м. Львів-26, вул. Козельницька, 3, ) 19163,38 грн. вартості недорахованої електричної енергії та 1827 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

4. Рішення може бути оскаржене в апеляційному або касаційному порядку.

Повне рішення складено 30.07.2015 р.

Суддя Бортник О.Ю.