ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2015 р. Справа№ 914/1507/15

За позовом: Прокурора Галицького району м. Львова в інтересах держави, в особі Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго", м. Львів

до відповідача: Приватного акціонерного товариства будівельних матеріалів «Львівбудматеріали» - головне підприємство, м. Львів

про стягнення 9 942 грн. 49 коп.

Суддя Морозюк А.Я.

при секретарі Дзедзінській Ю.К.

Представники сторін:

від прокуратури: Шевчук В.В. - прокурор відділу прокуратури Львівської області

від позивача: Коцелко Ю.В. - юрисконсульт

від відповідача: не з'явився

Судом роз'яснено зміст ст.ст.20,22 ГПК України, а саме, процесуальні права та обов'язки, зокрема, право заявляти відводи. Відводу не заявлено.

Позов заявлено Прокурором Галицького району м. Львова в інтересах держави, в особі Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" до Відкритого акціонерного товариства будматеріалів "Львівбудматеріали-Головне підприємство" про стягнення 11 797 грн. 23 коп., з яких 11 487 грн. 42 коп. - інфляційних втрат та 309 грн. 81 коп.- 3 % річних. Згідно отриманого судом Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 12.05.2015 р., повне найменування відповідача - Приватне акціонерне товариство будівельних матеріалів «Львівбудматеріали» - головне підприємство.

Ухвалою суду від 13.05.2015 р. порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду в засіданні на 26.05.2015 р. Ухвалою суду від 26.05.2015 р. розгляд справи відкладено на 11.06.2015 р. Ухвалою суду від 11.06.2015 р. продовжено строк розгляду спору на 15 днів, розгляд справи відкладено на 27.07.2015 р.

27.07.2015 р. прокурор та позивач подали на адресу суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій зазначають про помилкове включення в розрахунок інфляційних втрат суми яка нарахована за період з 28.01.2015 р. по 31.01.2015 р. в розмірі 1 854 грн. 74 коп., вважають за необхідне виключити вказану суму з розрахунку заборгованості інфляційних втрат, а відтак просять стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з 01.02.2015 р. по 31.03.2015 р. в сумі 9 632 грн. 68 коп. та 3% річних в сумі 309 грн. 81 коп.(що разом складає 9 942 грн. 49 коп.). Вказану заяву суд розцінює як зменшення розміру позовних вимог.

В судовому засіданні 27.07.2015 р. прокурор та представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав наведених в позовній заяві та з посиланням на матеріали справи, просять позов задоволити в розмірі згідно заяви про зменшення розміру позовних вимог. Зокрема зазначили, що господарським судом Львівської області винесено рішення від 26.01.2015 р. у справі №914/4107/14, яким стягнуто з ПАТ будівельних матеріалів «Львівбудматеріали - Головне підприємство» на користь ЛМКП "Львівтеплоенерго" 59 830,31 грн. основного боргу. Відповідач прийняте судове рішення не виконав, відтак відповідачу згідно ст. 625 ЦК України за прострочення виконання зобов'язання нараховано 9 632 грн. 68 коп. інфляційних втрат (згідно заяви про зменшення позовних вимог) та 309 грн. 81 коп. 3% річних.

Відповідач явку повноваженого представника в судові засідання не забезпечив, будь-яких пояснень на вимогу суду по суті заявлених позовних вимог не надав, вимог ухвал суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про дату, час та місце судового засідання, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, наявні в матеріалах справи.

Суд розглядає справу в порядку ст.75 ГПК України за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин справи та прийняття рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

У зв'язку з несвоєчасним та повним внесенням відповідачем плати за спожиту теплову енергію за договором №595/Л про постачання теплової енергії в гарячій воді від 01.05.2003 р., прокурор Галицького району м. Львова в інтересах держави в особі Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" звернувся до господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з ПАТ будівельних матеріалів «Львівбудматеріали - Головне підприємство» 70 964,51 грн.

26.01.2015 р. господарський суд Львівської області виніс рішення у справі №914/4107/14, яким позов задоволив повністю, стягнув з ПАТ будівельних матеріалів «Львівбудматеріали» - Головне підприємство» на користь Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" 59 830,31 грн. основної заборгованості, 1402,53 грн. пені, 1 321,36 грн. - 3% річних, 8 410,31 грн. інфляційних втрат, а також в доход Державного бюджету було стягнуто з відповідача 1 827,00 грн. судового збору. Вказане рішення не оскаржувалось. Докази виконання відповідачем рішення в матеріалах справи відсутні.

Причиною виникнення спору є те, що відповідачем не погашено заборгованість, стягнуту рішенням господарського суду Львівської області від 26.01.2015 р. у справі № 914/4107/14, зокрема суму 59 830,31 грн. основного боргу, відтак прокурор звернувся в інтересах держави в особі позивача до господарського суду Львівської області із вимогою стягнути з відповідача нараховані на цю суму 9 632,68 грн. - інфляційних втрат за період з 01.02.2015 р. по 31.03.2015 р. (згідно заяви про зменшення позовних вимог) та 309,81 грн. - 3 % річних, за період 28.01.2015 р. по 31.03.2015 р.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов'язань, є, зокрема, договори та інші правочини. Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Прокурором заявлено до стягнення інфляційні втрати за період з 01.02.2015 р. по 31.03.2015 р. та 3 % річних за період 28.01.2015 р. по 31.03.2015 р., протягом яких зобов'язання відповідача належним чином не було виконано.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтями 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України встановлено вичерпний перелік підстав припинення зобов'язання, і вказані статті не передбачають підставою припинення зобов'язання ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора.

Пунктом 7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" роз'яснено, що за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання (аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України, що відображено, зокрема, у постанові від 05.12.2011 р. по справі №16/164 (2010)).

З огляду на все вищенаведене, беручи до уваги що в матеріалах справи відсутні докази погашення відповідачем основної заборгованості встановленої рішенням господарського суду Львівської області від 26.01.2015 р. у справі №914/4107/14, яка станом на дату подання позову до суду складала 59 830,31 грн., суд дійшов висновку про прострочення виконання зобов'язання відповідачем, що в свою чергу є підставою для стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та 3% річних.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Відтак, 3% річних, які відповідно до поданого позивачем розрахунку за період з 28.01.2015 року по 31.03.2015 року (включно) складають 309 грн. 81 коп., та інфляційні втрати, які відповідно до заяви про зменшення позовних вимог за період з 01.02.2015 р. по 31.03.2015 р.(тобто за лютий-березень 2015 р.) складають 9 632 грн. 68 коп., розраховані позивачем відповідно до ст.625 ЦК України, а позовні вимоги про їх стягнення є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід державного бюджету.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 530, 598, 599, 611, 612, 625, 626 ЦК України, ст.ст. 193, 275 ГК України, ст.ст. 4-3, 33, 34, 43,49, ст.ст. 82 - 85, 116 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства будівельних матеріалів «Львівбудматеріали» - головне підприємство (79014, м. Львів, вул. Котика, 7, ідентифікаційний код 00291084) на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (79040, м. Львів, вул. Данила Апостола, 1, ідентифікаційний код 05506460) 9 632 грн. 68 коп. - інфляційних втрат, 309 грн. 81 коп. - 3% річних.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства будівельних матеріалів «Львівбудматеріали» - головне підприємство (79014, м Львів, вул. Котика, 7, ідентифікаційний код 00291084) в доход Державного бюджету 1 827 грн. 00 коп. - судового збору.

4. Накази, відповідно до ст. 116 ГПК України, видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Повне рішення складено 03.08.2015 року.

Суддя Морозюк А.Я.