КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2015 р. Справа№ 910/2215/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Лобаня О.І.

суддів: Федорчука Р.В.

Майданевича А.Г.

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 20.07.2015 року,

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення господарського суду міста Києва від 03.04.2015 року

у справі № 910/2215/15-г (суддя - Отрош І.М.)

за позовом публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування»

до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія

«Нафтогаз України»

про стягнення ,67 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 03.04.2015 року по справі № 910/2215/15-г позов публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» (з урахуванням заяв про зміну підстав позову та про зменшення позовних вимог) до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про стягнення ,67 грн. - задоволено повністю. Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на користь публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» грошові кошти у розмірі ,67 грн. та 73080,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 03.04.2015 року, публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 03.04.2015 року по справі № 910/2215/15-г скасувати частково та прийняти нове рішення, яким провадження припинити щодо стягнення основного боргу у сумі 547 987 866,07 грн., в частині стягнення заборгованості за поставлений природний газ на суму 478 054 573, 58 грн. відмовити повністю, в іншій частині рішення господарського суду м. Києва від 03.04.2015 року у справі № 910/2215/15-г залишити без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.05.2015 року апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

У судових засіданнях 27.05.2015 року, 15.06.2015 року та 20.07.2015 року представник ПАТ «НАК «Нафтогаз України» надав суду апеляційної інстанції свої пояснення по справі в яких, апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі з доводами викладеними в ній та просив, рішення господарського суду міста Києва від 03.04.2015 року по справі № 910/2215/15-г скасувати частково та прийняти нове рішення, яким провадження припинити щодо стягнення основного боргу у сумі 547 987 866,07 грн., в частині стягнення заборгованості за поставлений природний газ на суму 478 054 573, 58 грн. відмовити повністю, в іншій частині рішення господарського суду м. Києва від 03.04.2015 року у справі № 910/2215/15-г залишити без змін.

При цьому, представник скаржника просив суд апеляційної інстанції прийняти до уваги додані до апеляційної скарги платіжні доручення у відповідності до яких на час розгляду справи судом першої інстанції та прийняття рішення, заборгованість відповідача у розмірі 547987866,07 грн. була сплачена. Однак суд першої інстанції не дав можливості надати зазначені докази до суду першої інстанції, не відклав розгляд справи та прийняв помилкове рішення про стягнення з відповідача суму в розмірі ,67 грн. Станом на час прийняття рішення заборгованість була лише у сумі 794038737,06 грн., а на час розгляду справи у суді апеляційної інстанції взагалі відсутня.

Представник ПАТ «Укргазвидобування» у судових засіданнях 27.05.2015 року, 15.06.2015 року та 20.07.2015 року також надав суду апеляційної інстанції свої пояснення по справі в яких, підтвердив, що частина заборгованості відповідача перед позивачем за спірним договором була сплачена до прийняття судом першої інстанції рішення по справі. При цьому, представник позивача зазначив, що місцевий господарський суд при прийнятті рішення по справі враховував ті докази, що містяться в матеріалах справи.

Згідно статті 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Так, враховуючи зазначене вище, колегія суддів апеляційного господарського суду з ініціативи суду для повного всебічного та об'єктивного розгляду справи залучає до матеріалів справи додані скаржником до апеляційної скарги платіжні доручення та приймає їх як належний доказ часткової оплати заборгованості відповідача за спірним договором.

Дослідивши наявні в справі матеріали, розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін Київським апеляційним господарським судом встановлено наступне.

07.03.2014 року між ПАТ «Укргазвидобування» (постачальник) та ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (покупець) укладено оговір № УГВ8490/11/3-14 поставки природного газу, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передавати покупцеві у 2014 році у власність природний газ власного видобутку для формування ресурсу природного газу, що використовується для потреб населення, а покупець приймати та оплачувати газ на умовах цього договору.

Відповідно до п. 2.1 договору, постачальник передає покупцеві у 2014 році газ в обсязі 0 куб. м., у тому числі у першому кварталі - 3441000 куб. м., у другому кварталі - 3475000 куб. м., у третьому кварталі - 3482000 куб. м., у четвертому кварталі - 3447000 куб. м.

Відповідно до п. 3.1 договору, передача газу до магістральних газопроводів Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» та в розподільні мережі суб'єктів господарювання здійснюється на газорозподільних станціях та пунктах виміру витрат газу ПАТ «Укргазвидобування».

Відповідно до п. 3.2 договору, кількість газу, переданого покупцеві у звітному періоді, визначається за даними комерційних вузлів обліку газу, встановлених на ГРС (ПВВГ). Порядок визначення кількості газу та умови його приймання-передачі на ГРС (ПВВГ) здійснюється згідно з Правилами обліку природного газу, затверджених наказом НАК «Нафтогаз України» від 11.05.2002 року № 142.

Згідно з п. 3.4 договору, приймання-передача газу, поставленого постачальником покупцеві протягом місяця, документальне його оформлення та звітність здійснюється відповідно до наказу Мінпаливенерго від 24.12.2001 року № 677 «Про затвердження нормативних актів з питань складання балансів та внутрішніх закупівель енергоресурсів».

Відповідно до п. 3.5 договору, постачальник складає двосторонній акт приймання-передачі газу, який підписують уповноважені представники сторін.

Згідно з п. 3.6 договору, місячний акт, що зазначений у п. 3.5 даного договору, уповноважені представники сторін підписують до 8 числа місяця, наступного за місяцем поставки. Підписаний сторонами акт приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків.

Пунктом 4.1 договору сторони погодили, що ціна газу за 1000 куб. м. відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 30.12.2013 року № 1851 становить 349 грн. 20 коп., крім того ПДВ - 69 грн. 84 коп., разом з ПДВ - 419 грн. 04 коп.

Загальна розрахункова сума договору складає грн. 00 коп., крім того ПДВ - 966934800 грн. 00 коп., разом з ПДВ - грн. 00 коп. (п. 4.4 Договору).

Відповідно до п. 5.1 договору, розрахунки за газ здійснюються покупцем грошовими коштами в гривнях шляхом перерахування на рахунок постачальника вартості обсягу газу, що поставляється у поточному місяці на підставі наданого рахунку.

Згідно з п. 5.2 договору, остаточний розрахунок за фактично поставлений газ повинен бути проведений не пізніше 20 банківських днів з дати підписання сторонами місячного акту приймання-передачі газу, який є підставою для остаточних розрахунків.

Відповідно до п. 5.3 договору, звірка розрахунків здійснюється на підставі відомостей про фактичну оплату вартості спожитого газу покупцем та щомісячного акту приймання-передачі газу протягом 10 днів з дати одержання будь-якою із сторін відповідної письмової вимоги іншої сторони. Вказана звірка оформлюється відповідним актом звірки розрахунків (п. 5.4 договору).

Відповідно до п. 11.1 договору, він вважається укладеним з дати його підписання уповноваженими представниками та скріплення печатками сторін і діє з 01.01.2014 року до 31.12.2014 року, а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного виконання.

Так, як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним господарським судом, на виконання умов договору № УГВ8490/11/3-14 поставки природного газу від 07.03.2014 року за період з серпня по грудень 2014 року позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму грн. 54 коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями актів приймання-передачі природного газу від 31.08.2014 на суму 476209551 грн. 77 коп., від 30.09.2014 на суму 457364424 грн. 97 коп., від 31.10.2014 на суму 472458080 грн. 66 коп., від 30.11.2014 на суму 461289285 грн. 61 коп., від 30.11.2014 на суму 1653 грн. 95 коп., від 31.12.2014 на суму 478054573 грн. 58 коп., які підписані та скріплені печатками уповноваженими представниками сторін.

Як зазначає позивач, він виконав свої зобов'язання за договором та поставив природній газ відповідачу. Натомість відповідач свої зобов'язання виконав не належним чином у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість.

При цьому, як встановлено Київським апеляційним господарським судом під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, відповідач під час розгляду справи у суді першої інстанції частково сплатив заборгованість у сумі 547987866,07 грн. Зазначене підтверджується наданими скаржником платіжними дорученнями, які були долучені до матеріалів справи та прийняті судом апеляційної інстанції як належний доказ погашення заборгованості по спірному договору.

Так, у лютому 2015 року ПАТ «Укргазвидобування» звернулось до господарського суду міста Києва з позовними вимогами до ПАТ «НАК «Нафтогаз України» про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм законодавства України та укладеного між сторонами договору № УГВ8490/11/3-14 поставки природного газу від 07.03.2014 неналежним чином виконав свій обов'язок з оплати за поставлений протягом серпня-листопада 2014 року позивачем товар, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість у розмірі грн. 60 коп.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції, позивач зменшував позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі грн. 67 коп., у зв'язку з частковою оплатою відповідачем боргу у розмірі 652869670 грн. 40 коп., та 238182119 грн. 11 коп.

Як зазначалося вище, рішенням господарського суду міста Києва від 03.04.2015 року по справі № 910/2215/15-г позов ПАТ «Укргазвидобування» до ПАТ «НАК «Нафтогаз України» про стягнення ,67 грн. - задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі ,67 грн.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи та докази, подані до апеляційної інстанції, проаналізувавши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення господарського суду міста Києва від 03.04.2015 року у справі № 910/2215/15-г скасуванню, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що на виконання умов договору № УГВ8490/11/3-14 поставки природного газу від 07.03.2014 року за період з серпня по грудень 2014 року позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму грн. 54 коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями актів приймання-передачі природного газу від 31.08.2014 на суму 476209551 грн. 77 коп., від 30.09.2014 на суму 457364424 грн. 97 коп., від 31.10.2014 на суму 472458080 грн. 66 коп., від 30.11.2014 на суму 461289285 грн. 61 коп., від 30.11.2014 на суму 1653 грн. 95 коп., від 31.12.2014 на суму 478054573 грн. 58 коп., які підписані та скріплені печатками уповноваженими представниками сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з п. 5.2 договору, остаточний розрахунок за фактично поставлений газ повинен бути проведений не пізніше 20 банківських днів з дати підписання сторонами місячного акту приймання-передачі газу, який є підставою для остаточних розрахунків.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України. Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Під час розгляду справи у суді першої інстанції, місцевим господарським судом встановлено, що свій обов'язок з оплати за поставлений позивачем природний газ відповідач здійснив частково, внаслідок чого станом на 31.01.2015 у нього виникла заборгованість за договором № УГВ8490/11/3-14 поставки природного газу від 07.03.2014 року у розмірі грн. 18 коп., що підтверджується складеним представниками сторін актом звірки розрахунків за період з 01.01.2015 року по 31.01.2015 року за договором № УГВ8490/11/3-14, належним чином засвідчена копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Так, зважаючи на здійснені відповідачем у період з 27.02.2015 року по 06.03.2015 року часткові оплати заборгованості у загальному розмірі 891051789 грн. 51 коп., що підтверджується банківськими виписками за вказаний період та наданими відповідачем копіями платіжних доручень, місцевий господарський суд дійшов до висновку, що заборгованість ПАТ «НАК «Нафтогаз України» за договором № УГВ8490/11/3-14 поставки природного газу від 07.03.2014 року зменшилась до грн. 67 коп. (за період поставки з серпня по грудень 2014 року).

При цьому, приймаючи рішення про стягнення з відповідача грн. 67 коп., місцевий господарський суд зазначив, що відповідачем не спростована вказана заборгованість та не надано суду доказів її сплати.

Натомість, як встановлено судом апеляційної інстанції, на час розгляду справи у суді першої інстанції до прийняття рішення про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі грн. 67 коп., відповідачем було частково сплачено вказані грошові кошти, а саме у сумі 547987866,07 грн. Зазначене підтверджується наданими скаржником суду апеляційної інстанції копіями платіжних доручень, що були за ініціативою суду долучені до матеріалів справи, та не заперечується представником позивача. Отже заборгованість відповідача на час прийняття судом першої інстанції оскаржуваного рішення становила не ,67 грн., як зазначив місцевий господарський суд, а 794038737,60 грн.

Крім того, судова колегія апеляційного господарського суду звертає увагу що під час розгляду даної справи у суді апеляційної інстанції, представники позивача та відповідача подали до суду спільну заяву (пояснення) в якій підтвердили, що заборгованість відповідача перед позивачем на час прийняття рішення суду першої інстанції складала саме 794038737,60 грн. а не ,67 грн. як було стягнуто судом.

При цьому, у відповідності до наданого сторонами копії акту звірки розрахунків за період з 01.04.2015 по 30.04.2015 року по спірному договору між сторонами відсутня заборгованість. Тобто, після прийняття спірного рішення, сторони розрахувалися між собою за договором від 07.03.2014 року № УГВ8490/11/3-14 у повному обсязі.

Як зазначає скаржник та представник позивача, представник відповідача повідомляв суд першої інстанції про погашення заборгованості, однак, місцевий господарський суд проігнорував доводи відповідача не відклав розгляд справи для витребування відповідних доказів та прийняття у даній справі законного рішення.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанцій прийняте передчасно з порушення норм процесуального права, оскільки, місцевий господарський суд повинен був надати час відповідачу для подачі відповідних письмових доказів, про що останній і просив суд першої інстанції чи за власною ініціативою витребувати додаткові докази для прийняття законного рішення у даній справі.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення; 3) скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі або залишити позов без розгляду повністю або частково; 4) змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Оскільки апеляційним господарським судом встановлено, що під час розгляду даної справи у суді першої інстанції до прийняття рішення у справі, заборгованість ПАТ «НАК «Нафтогаз України» у сумі ,67 грн. відповідачем частково була сплачена на суму 547987866,07 грн. то в цій частині позовних вимог про стягнення суми основної заборгованості провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України за відсутності предмету спору.

Отже, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційну скаргу ПАТ «НАК «Нафтогаз України» на рішення господарського суду міста Києва від 03.04.2015 року у справі № 910/2215/15-г слід задовольнити частково, оскаржуване рішення господарського суду міста Києва від 03.04.2015 року у справі № 910/2215/15-г - скасувати. Прийняти по справі нове рішення суду яким, позов публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про стягнення ,67 грн. - задовольнити частково. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на користь публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» заборгованість у розмірі 794038737,60 грн. В частині стягнення з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 547987866,07 грн. провадження по справі № 910/2215/15-г припинити.

Судові витрати розподілити у відповідності до ст. 49 ГПК України.

Враховуючи наведене вище та керуючись статтями 49, п.1-1 ч.1 ст. 80, 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення господарського суду міста Києва від 03.04.2015 року у справі № 910/2215/15-г - задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 03.04.2015 року у справі № 910/2215/15-г - скасувати. Прийняти по справі нове рішення суду яким, позов публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про стягнення ,67 грн. - задовольнити частково.

3. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6; ідентифікаційний код: 20077720) на користь публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, буд. 26/28; ідентифікаційний код: 30019775) заборгованість у розмірі 794038737 (сімсот дев'яносто чотири мільйони тридцять вісім тисяч сімсот тридцять сім) грн. 60 коп.

4. В частині стягнення з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 547987866 (п'ятсот сорок сім мільйона дев'ятсот вісімдесят сім тисяч вісімсот шістдесят шість) грн. 07 коп. провадження по справі № 910/2215/15-г припинити.

5. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6; ідентифікаційний код: 20077720) на користь публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, буд. 26/28; ідентифікаційний код: 30019775) 73080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції.

6. Видачу судових наказів доручити господарському суду міста Києва.

7. Матеріали справи № 910/2215/15-г повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.І. Лобань

Судді Р.В. Федорчук

А.Г. Майданевич

Дата підписання 27.07.2015 року