ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2015 р. Справа № 920/415/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Гетьман Р.А.,

при секретарі Катренко І.С.,

за участю представників:

від позивача - Нечай П.В. - за довіреністю від 02.02.2015р.,

від відповідача - Кендюшенко А.О. - за довіреністю від 15.10.2014р. № 10-19/17-Д/166,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Будівельного кооперативу "Косівщина-2010" (вх.№3412 С/2) на рішення господарського суду Сумської області від 12.05.2015р. у справі №920/415/15,

за позовом Будівельного кооперативу "Косівщина-2010", с. Косівщина, Сумський район, Сумська область,

до Публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго", м. Суми,

про визнання укладеною додаткової угоди до договору про постачання електричної енергії,

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2015 року Будівельний кооператив "Косівщина-2010" звернувся до господарського суду Сумської області з позовом, в якому просив визнати укладеною додаткову угоду до договору про постачання електричної енергії від 23.06.2014р. №171350, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Сумиобленерго" та Будівельним кооперативом "Косівщина-2010", в редакції, запропонованій позивачем.

Рішенням господарського суду Сумської області від 12.05.2015р. у справі №920/415/15 (суддя Моїсеєнко В.М.) у задоволенні позову відмовлено.

На думку місцевого господарського суду, позивачем не доведено наявності порушення з боку відповідача умов спірного договору, або зміни істотних обставин після його укладення, що свідчить про відсутність підстав для внесення відповідних змін до укладеного між сторонами договору.

При цьому, господарський суд першої інстанції зазначає, що вирішення питання про внесення змін до договору пов'язане із застосуванням положення частини 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, відповідно до якого договір є узгодженим волевиявленням двох або більше сторін, і тому суд не може зобов'язати іншу сторону договору внести зміни до нього за відсутності обставин.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Будівельний кооператив "Косівщина-2010" звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, просить скасувати рішення господарського суду Сумської області від 12.05.2015р. у справі № 920/415/15 та прийняти нове судове рішення, яким визнати укладеною додаткову угоду до договору про постачання електричної енергії № 171350 від 23.06.2014р. між ПАТ "Сумиобленерго" та БК "Косівщина-2010" щодо внесення змін в додаток 3.1 до цього договору "Перелік та дані комерційних засобів обліку, по яких проводиться розрахунок за відпущену електроенергію споживачу", шляхом викладення графи 18, яка визначає тарифну групу, в наступній редакції: "тарифна група 9"; судові витрати покласти на відповідача.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, БК "Косівщина - 2010" посилається на поняття "населення", визначене Правилами користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.1996р. № 28, а також положення п. 2.1.1 Порядку застосування тарифів на електроенергію, який затверджений постановою НКРЕ від 23.04.2012р. №498 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23.04.2012р. за № 599/20912, відповідно до яких населенню, яке розраховується з ліцензіатом за загальним розрахунковим засобом обліку та об'єднане шляхом створення юридичної особи, відпуск електричної енергії проводиться за тарифами для настелення.

На підставі зазначеного, на думку апелянта, наявність підстав для застосування вказаного тарифу (як для населення) при розрахунку вартості спожитої позивачем електроенергії підтверджується наступними обставинами справи:

- відповідно до Статуту Будівельного кооперативу "Косівщина-2010" та довідки від 04.07.2014р. № 0401-01 членами кооперативу є шість фізичних осіб, тобто населення, яким електрична енергія необхідна для власних потреб, не пов'язаних із підприємницькою діяльністю;

- члени кооперативу об'єдналися шляхом створення юридичної особи - Будівельного кооперативу "Косівщина-2010";

- відповідно до довідки від 19.05.2014р. № 56/4890 ПАТ "Сумиобленерго" підтверджено виконання БК "Косівщина-2010" технічних умов № 56/9963 від 14.09.2012р. по 1 черзі будівництва, а саме встановлено загально будинковий трифазний електронний лічильник активної енергії типу МТХ 3R20.DD.3-Р4 на розрахунковий струм навантаження.

Крім того, на думку апелянта, оскільки БК "Косівщина-2010" за організаційно-правовою формою відноситься до обслуговуючого кооперативу, таким чином, на підставі п. 2.2 Прейскуранту № 09-01 "Тарифи на електричну та теплову енергію", затвердженого постановою Держкомцін СРСР від 28.02.1990р. № 152, він відноситься до тарифної групи 9 (як для населення).

Таким чином, позивач, посилаючись на положення п. 6 ст. 276 Господарського кодексу України, зазначає, що місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення неправильно застосував положення ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, відмовивши у задоволенні позовних вимог щодо внесення змін до спірного договору відносно тарифної групи споживача електроенергії, яка встановлюється законом.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 22.06.2015р. апеляційну скаргу Будівельного кооперативу "Косівщина-2010" прийнято до провадження, справу призначено до розгляду.

У додаткових поясненнях до апеляційної скарги БК "Косівщина-2010" зазначає, що судовими рішеннями у справах № 30/208-10 та №5024/1832/2011 підтверджується, що Прейскурант № 09-01 "Тарифи на електричну та теплову енергію", затверджений постановою Держкомцін СРСР від 28.02.1990р. № 152, на даний час є єдиним діючим чинним нормативно-правовим актом (джерелом права), який визначає саме тарифні групи споживачів електроенергії, та відповідно положення якого є правовими підставами для внесення змін до додатку 3.1 до договору про постачання електричної енергії від 23.06.2014р. №171350 (вх.№ 10548 від 13.07.2015р.).

Крім того, на думку апелянта, дві групи споживачів, визначені в п. 2 Тимчасової методики розрахунку роздрібного тарифу на спожиту електроенергію, тарифу на передачу електроенергії місцевими (локальними) електромережами та тарифу на постачання електроенергії, затвердженої Постановою НКРЕ від 06.05.1998р. № 564, не є тарифними групами споживачів електроенергії, вичерпний перелік яких визначений Прейскурантом № 09-01 "Тарифи на електричну та теплову енергію", а зазначення цих груп в договорах про постачання електричної енергії не є істотною та обов'язковою умовою.

Таким чином, БК "Косівщина-2010" зазначає, що тарифи на електроенергію, що відпускається позивачу, встановлюються саме постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 23.04.2012р. № 497, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 23.04.2012р. за №598/20911, та від 26.02.2015р. № 220, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02.03.2015р. за № 231/26676.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ "Сумиобленерго" просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення господарського суду Сумської області від 12.05.2015р. у справі № 920/415/15 залишити без змін (вх.№ 10793 від 20.07.2015р.).

Зокрема, відповідач зазначає про неправомірність розподілу споживачів за Прейскурантом № 09-01, оскільки відповідно до діючої Методології розрахунку роздрібного тарифу на спожиту електроенергію, тарифу на передачу електроенергії місцевими (локальними) електромережами та тарифу на постачання електроенергії, затвердженої місцевими (локальними) електромережами та тарифу на постачання електроенергії, затвердженої постановою НКРЕ від 06.05.1998р. № 564, споживачі об'єднані у 2 групи і розподіляються за 2 класами напруги. Крім того, розподіл всіх споживачів на дві тарифні групи зазначено також в листах НКРЕ від 29.04.2002р. №05-30-09/1371 та від 02.08.2005р. № 05-39-18/3448.

ПАТ "Сумиобленерго" також зазначає, що ст. 54 Господарського кодексу України визначено, що на суб'єктів господарювання, які здійснюють некомерційну господарську діяльність, поширюються загальні вимоги щодо регулювання господарської діяльності з урахуванням особливостей її здійснення різними суб'єктами господарювання, які визначаються цим кодексом та іншими законодавчими актами.

Таким чином, на думку відповідача, оскільки позивач не посилається на порушення постачальником умов договору або на зміну істотних обставин після укладення спірного договору, а також відповідні норми закону або договору, які б встановлювали підстави для дострокової зміни його умов, таким чином, підстави для внесення відповідних змін до договору відсутні.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив суд скасувати рішення господарського суду Сумської області від 12.05.2015р. у справі № 920/415/15 та прийняти нове судове рішення, яким визнати укладеною додаткову угоду до договору про постачання електричної енергії №171350 від 23.06.2014р. між ПАТ "Сумиобленерго" та БК "Косівщина-2010" щодо внесення змін в додаток 3.1 до цього договору "Перелік та дані комерційних засобів обліку, по яких проводиться розрахунок за відпущену електроенергію споживачу", шляхом визначивши в графі 18, яка визначає тарифну групу, "тарифна група 9".

Представник відповідача заперечував проти вимог апеляційної скарги, просив суд рішення господарського суду Сумської області від 12.05.2015р. у справі №920/415/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

23.06.2014р. між Публічним акціонерним товариством "Сумиобленерго" (постачальник) та Будівельним кооперативом "Косівщина-2010" (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії № 171350, відповідно до п. 1.1 якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно умовам договору та додатків до договору.

Згідно з п. 2.2.2 договору постачальник зобов'язується постачати електроенергію, як різновид товару:

- в обсягах, визначених у відповідності до розділу 5 Договору та з урахуванням розділу 6 Договору згідно додатку 1 "Обсяги постачання (договірні величини споживання) електричної енергії споживачу та субспоживачу" до Договору;

- згідно з категорією струмоприймачів споживача відповідно до Правил улаштування електроустановок (далу ПУЕ) та гарантованого рівня надійності електропостачання згідно фактичної категорії, визначеної додатком 6 "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін" до договору;

- з дотриманням граничних показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами.

Відповідно до п. 7.6 договору перелік комерційних засобів обліку основного споживача та субспоживача, з необхідними даними для розрахунків, наведений відповідно у додатках 3.1 "Перелік та дані комерційних засобів обліку, по яких проводиться розрахунок за відпущену електроенергію споживачу" до договору та 3.2 "Перелік та дані комерційних засобів обліку субспоживачів" до договору.

Згідно з п. 9.1 договору всі додатки до договору, а саме, № 1,2,3.1, 4, 5, 6, 7, 8, 10.1, 12, є невід'ємними частинами договору.

Пунктом 9.3 договору визначено, що усі зміни та доповнення до договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими особами та скріплюються печатками обох сторін.

Відповідно до п. 9.6 договору цей договір набирає чинності з дня його підписання та діє до 31 грудня 2014 року, а в частині розрахунків до повного їх завершення. Цей договір вважається щорічно продовженим на рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Вказаний договір підписаний обома сторонами та скріплений їх печатками.

Відповідно до додатку 3.1 до договору про постачання електричної енергії від 23.06.2014р. № 171350 "Перелік та дані комерційних засобів обліку, по яких проводиться розрахунок за відпущену електроенергію споживачу» для Будівельного майданчику шести житлових будинків с. Косівщина, пров. Незалежності, визначено тарифну групу "1" (а.с. 19).

Листом від 05.02.2015р. Будівельним кооперативом "Косівщина-2010" надіслано Публічному акціонерному товариству "Сумиобленерго" додаткову угоду про внесення змін в укладений між ними договір про постачання електричної енергії від 23.06.2014р. № 171350 щодо зміни з "тарифної групи 1" на "тарифну групу 9" (а.с. 61).

Оскільки сторони в добровільному порядку не дійшла згоди щодо внесення змін до договору про постачання електричної енергії від 23.06.2014р. № 171350, Будівельний кооператив звернувся до господарського суду Сумської області з відповідним позовом.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 54 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що подана до господарського суду позовна заява повинна містити зміст позовних вимог та обставини, яким позивач їх обґрунтовує, тобто предмет та підстави позову; зміна підстав та предмету позову виходить за межі компетенції суду, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Реалізуючи передбачене статтею 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Натомість, вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, зміст позовних вимог складає вимога щодо внесення змін до додатку 3.1 договору про постачання електричної енергії від 23.06.2014р. № 171350, шляхом зміни номеру тарифної групи на 9.

При цьому, на думку позивача, підставою для внесення відповідних змін до договору, зокрема, є положення ч. 6 ст. 276 Господарського кодексу України та п. 2.2 Прейскуранту № 09-01 "Тарифи на електричну та теплову енергію", затвердженого постановою Держкомцін СРСР від 28.02.1990р. № 152.

З цього приводу колегія суддів зазначає. що відповідно до ст. 11 Закону України "Про електроенергетику" в редакції, яка діяла на момент укладення спірного договору, державне регулювання діяльності в електроенергетиці провадиться шляхом формування тарифної політики відповідно до законодавства, надання ліцензій на здійснення окремих видів діяльності в електроенергетиці, здійснення контролю за діяльністю суб'єктів електроенергетики та інших учасників ринку електричної енергії та встановлення відповідальності за порушення умов і правил здійснення ними діяльності в електроенергетиці та на ринку електричної енергії.

Органом державного регулювання діяльності в електроенергетиці є національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Згідно з п. 13 Положення про Національну комісію регулювання електроенергетики України (далі - Комісія), затвердженого Указом Президента України від 21.04.1998р. № 335/98, яке діяла на час укладення спірного договору, комісія в межах своїх повноважень на основі та на виконання законодавства приймає рішення у вигляді постанов і розпоряджень.

Рішення Комісії, прийняті в межах її повноважень, є обов'язковими для виконання підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності, які здійснюють діяльність на оптовому ринку електроенергії, ринках газу, нафти та нафтопродуктів.

Відповідно до п. 1.3 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.1996р. № 28 (у редакції постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 17 жовтня 2005 р. № 910) та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 02.08.1996р. за № 417/1442, постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом.

Відповідно до Розділу 2 "Розрахунок роздрібного тарифу на електроенергію" Тимчасової методики розрахунку роздрібного тарифу на спожиту електроенергію, тарифу на передачу електроенергії місцевими (локальними) електромережами та тарифу на постачання електроенергії, затвердженої постановою НКРЕ від 06.05.1998р. № 564 (у редакції постанови НКРЕ від 30.10.2008р. № 1246), визначення роздрібного тарифу за спожиту електроенергію здійснюється в залежності від групи споживачів (споживачі електричної енергії об'єднані у дві групи: 1 група - суб'єкти господарської діяльності та фізичні особи - підприємці, 2 група - міське та сільське населення).

Згідно з абз. 2 Листа Національної комісії регулювання електроенергетики України від 02.08.2005р. № 05-39-18/3448 згідно з діючою методологією розрахунку роздрібного тарифу на спожиту електроенергію, тарифу на передачу електроенергії місцевими (локальними) електромережами та тарифу на постачання електроенергії, затвердженою постановою НКРЕ від 06.05.98 № 564, споживачі об'єднані у 2 групи: до 1 групи належать споживачі промислові та прирівняні до них, комерційні, сільськогосподарські споживачі-виробники, непромислові; до 2 групи - міське та сільське населення. Крім того, згідно Порядку визначення класів споживачів, затвердженого постановою НКРЕ від 13.08.98 №1052 (далі - Порядок), споживачі електричної енергії розподіляються на два класи.

До 1 класу відносяться споживачі, які:

1) отримують електричну енергію від постачальника електричної енергії в точці продажу електричної енергії із ступенем напруги 27,5 кВ та вище;

2) приєднані до шин електростанцій (за винятком ГЕС, які виробляють електроенергію періодично), а також до шин підстанцій електричної мережі напругою 220 кВ і вище, незалежно від ступенів напруги в точці продажу електричної енергії електропостачальною організацією споживачу;

3) є промисловими підприємствами із середньомісячним обсягом споживання електричної енергії 150 млн. кВт·год. та більше на технологічні потреби виробництва, незалежно від ступенів напруги в точці продажу електричної енергії електропостачальною організацією споживачу.

До 2 класу відносяться споживачі, які отримують електричну енергію від постачальника електричної енергії в точці продажу електричної енергії із ступенем напруги нижче 27,5 кВ, крім випадків, викладених вище.

Крім того, відповідно до листа Національної комісії регулювання електроенергетики України від 22.03.2004р. № 05-34-11/1176 "Щодо надання роз'яснень" здійснювати розподіл споживачів за Прейскурантом 09-01 неправомірно, оскільки відповідно до діючої методології розрахунку роздрібного тарифу на спожиту електроенергію, тарифу на передачу електроенергії місцевими (локальними) електромережами та тарифу на постачання електроенергії, затвердженої постановою НКРЕ від 06.05.98 N 564, споживачі об'єднанні у 2 групи і розподіляються за 2 класами напруги. До 1 групи належать споживачі промислові та прирівняні до них, комерційні, сільськогосподарські споживачі-виробники, непромислові; до 2 групи - міське та сільське населення.

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 12.09.1991р. № 1545-XII "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР" до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

Враховуючи зазначене, посилання апелянта на Прейскурант № 09-01 "Тарифи на електричну та теплову енергію", затвердженого постановою Держкомцін СРСР від 28.02.1990р. № 152, як на єдиний нормативно-правовий акт, на підставі якого визначені номера тарифних груп споживачів електроенергії, які повинні бути застосована при розрахунку тарифу на постачання електроенергії, є необґрунтованим та безпідставним, оскільки тарифні групи споживачів визначені Тимчасовою методикою розрахунку роздрібного тарифу на спожиту електроенергію, тарифу на передачу електроенергії місцевими (локальними) електромережами та тарифу на постачання електроенергії, затвердженої постановою НКРЕ від 06.05.1998р. № 564 (у редакції постанови НКРЕ від 30.10.2008р. № 1246).

При цьому, колегія суддів зазначає, що Тимчасова методика розрахунку роздрібного тарифу на спожиту електроенергію, тарифу на передачу електроенергії місцевими (локальними) електромережами та тарифу на постачання електроенергії не містить « 9 тарифної групи», що свідчить про відсутність підстав для внесення змін до спірного договору в редакції, запропонованій позивачем.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Як вбачається з матеріалів справи, при укладенні сторонами договору про постачання електричної енергії від 23.09.2014р. № 171374 сторони визначили Будівельний кооператив "Косівщина-2010" споживачем електричної енергії "1 групи".

Порядком застосування тарифів на електроенергію (далі - Порядок), затвердженим Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики 23.04.2012р. № 498 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 23.04.2012р. за № 599/20912, встановлено, що цей Порядок є обов'язковим до застосування ліцензіатами з постачання електричної енергії за регульованим тарифом при здійсненні постачання електричної енергії населенню та споживачам, прирівняним до населення.

Відповідно до п. 2.1 Порядку до категорії населення належать фізичні особи (громадяни), які споживають електричну енергію для власних побутових потреб у житлових будинках, квартирах (у тому числі квартирах, які розташовані на цокольних поверхах багатоквартирних житлових будинків), гуртожитках; для потреб особистого селянського господарства, присадибних і садових ділянок, дач; для освітлення особистих гаражів та боксів. Населенню, яке розраховується з ліцензіатом за загальним розрахунковим засобом обліку та об'єднане шляхом створення юридичної особи, відпуск електричної енергії проводиться за тарифами для населення.

Таким чином, застосування тарифів на електроенергію, що відпускається населенню, мають право лише споживачі, які забезпечують споживання електроенергії безпосередньо населенням в окремих житлових будинках, квартирах, гуртожитках тощо, а також безпосередньо задовольняють потребу населення в комфортному користуванні житловим фондом, тобто використовують електроенергію на технічні цілі житлових будинків для підтримки нормального функціонування систем їх інженерного забезпечення.

Як вбачається з листа від 10.06.2014р., Будівельний кооператив "Косівщина-2010" звернувся до ПАТ "Сумиобленерго" з заявою, в якій просило укласти договір про постачання електричною енергією будівельного майданчика (а.с.87).

Крім того, в додатку 3.1 до договору про постачання електричної енергії від 23.06.2014р. № 171350 найменування площадки вимірювання споживача зазначено "будівельний майданчик шести житлових будинків, с. Косівщина, пров. Незалежності" (а.с.19).

Відповідно до наявних матеріалів справи, на момент укладення спірного договору членам Будівельного кооперативу "Косівщина-2010" відповідно до Державних актів на право власності на земельні ділянки належало 6 земельних ділянок, цільове призначення п'яти з яких визначено - для ведення садівництва, одного - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

При цьому, відповідно до декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Сумській області 03.07.2014р. за №СМ94 та декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Сумській області 03.07.2014р. за № СМ89, будівництво завершено лише на земельних ділянок двох члені Будівельного кооперативу "Косівщина-2010".

Згідно з листом НКРЕ від 11.10.2005р. № 02-34-11/4743 у зв'язку з відсутністю побутових потреб під час будівництва спожита електрична енергія повинна оплачуватись за роздрібним тарифом, встановленим для 1 групи споживачів відповідного класу напруги.

Враховуючи, що за умовами договору споживачем є Будівельний кооператив "Косівщина-2010", об'єктом якого є будівельний майданчик шести житлових будинків, таким чином, позивачем не доведено підстав для зміни тарифної групи у спірному договорі, передбачені чинними нормативно-правовими актами, а саме, наявності повної забудови відповідних земельних ділянок та використання електроенергії з виключним призначенням на побутові потреби членів кооперативу.

Крім того, статтею 652 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони не могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Згідно з ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

При цьому, колегія суддів зазначає, що позивачем не зазначено обставин, з якими він пов'язує зміну обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, а також не надано доказів, які свідчать про сукупну наявність всіх умов, визначених ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, як підстави для внесення відповідних змін до договору про постачання електричної енергії від 23.06.2014р. № 171350 в судовому порядку.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв'язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки місцевого господарського суду, у зв'язку з чим апеляційна скарга Будівельного кооперативу "Косівщина-2010" не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення господарського суду Сумської області від 12.05.2015р. у справі № 920/415/15 має бути залишене без змін.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 99, 101, п.1 ч.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Будівельного кооперативу "Косівщина-2010" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 12.05.2015р. у справі №920/415/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 27.07.2015р.

Головуючий суддя Лакіза В.В.

Суддя Бородіна Л.І.

Суддя Гетьман Р.А.