ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"28" липня 2015 р. Справа № 903/763/14

Господарський суд Волинської області /суддя Слободян П. Р./, розглянувши заяву другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, м. Луцьк

про розстрочку виконання рішення

у справі № 903/763/14/14 за позовом державного підприємства "Національної атомної енергогенеруючої компанії "Енергоатом", Київ в особі: відокремленого підрозділу "Атомкомплект" державного підприємства "Національної атомної енергогенеруючої компанії "Енергоатом", м. Київ

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Золотий екватор", м. Луцьк

про стягнення 199379,94 грн. неустойки(пені,штрафу)

За участю представників сторін:

від заявника: Бондарук П. Б. - заступник начальника відділу

від стягувача: н/з.

від боржника: н/з.

Встановив: Рішенням господарського суду Волинської області від 23.09.2014р. у справі №903/763/14 задоволено позов Державного підприємства "Національної атомної енергогенеруючої компанії "Енергоатом", в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Золотий екватор" про стягнення 199379,94грн. неустойки (пені, штрафу). Стягнуто з відповідача на користь позивача 122427,37грн. пені, 76952,57грн. штрафу та 3987,60грн. витрат по сплаті судового збору.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 28.04.2015р. рішення суду першої інстанції змінено, викладено його резолютивну частину в наступній редакції: Позов задоволити частково. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Золотий екватор", яке знаходиться за адресою: 43010, м. Луцьк, вул. Кременецька, 38 (код 37425075) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Атомкомплект", яке знаходиться за адресою: 01032, м. Київ, вул. Жилянська,108-А (код 26251923) - 119 471 грн. 87 коп. пені, 76 952 грн. 57 коп. штрафу та 3928 грн. 58 коп. витрат зі сплати судового збору. В частині стягнення 2955 грн. 50 коп. пені - в позові відмовити." В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

18.05.2015р. на виконання рішення господарського суду Волинської області від 23.09.2014р. у справі № 903/763/14 та постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 28.04.2015р. видано наказ №903/763/14-1.

21.07.2015 року на адресу господарського суду Волинської області від другого відділу ДВС Луцького МУЮ надійшла заява № 23747 від 06.07.2015р. про розстрочку виконання рішення господарського суду Волинської області від 18.05.2014р. по справі № 903/763/14.

До початку розгляду справи по сутті від ТзОВ "Золотий екватор" надійшло клопотання № 541 від 28.07.2015р. про відкладення розгляду справи, в зв'язку з неможливістю направити свого представника, в зв'язку з необхідністю забезпечення участі представництва інтересів товариства в інших судових засіданнях.

Судом відповідне клопотання відхиляється з огляду на таке:

ГПК України не містить вимог щодо відповідальних осіб, які можуть представляти інтереси сторін в господарському суді. Надання повноважень на представництво інтересів сторони в процесі не обмежено будь-яким певним колом осіб, а тому неможливість явки в судове засідання конкретного представника, не є правовою підставою для відкладення розгляду справи.

ТзОВ "Золотий екватор" мало можливість до судового засідання подати пояснення по суті та докази, видати довіреність іншому представнику.

Відповідно до п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року №18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

Окрім того, десятиденний строк розгляду заяви про розстрочку виконання рішення, встановлений ст. 121 ГПК України, спливає (заява надійшла до суду 21.07.2015р.).

Дослідивши наявні матеріали заяви, заслухавши пояснення представника заявника, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що заява про відстрочку виконання рішення задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Згідно ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Заява відповідача розглядається відповідно до вимог ст. 121 Господарського процесуального кодексу України.

Право Позивача (стягувача) очікувати на виконання, а обов'язок відповідача (боржника) виконати дії, передбачені рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Як вбачається з вимог ст. 121 ГПК України, задоволення заяви про розстрочку виконання рішення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Зазначена стаття не обмежує право господарського суду певними обставинами, при наявності яких господарський суд може розстрочити виконання прийнятого ним рішення, проте визначальним фактором при наданні розстрочки є винятковість цих випадків та їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення.

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України в п.п. 7.1.2, 7.2. постанови №9 від 17.10.2012р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Стаття 33 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає відстрочку або розстрочку виконання, встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення. За наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, державний виконавець за власною ініціативою або за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення чи зміну способу й порядку виконання.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року N 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" передбачено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК і ст. 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Згідно зі ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона з допомогою належних та допустимих доказів повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судовими доказами, за визначенням ст.ст. 32-36 ГПК України, слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Заявником та боржником не надано суду документів, проаналізувавши які, можна дійти до висновку про неможливість або складності процедури виконання рішення господарського суду та не наведено обставин виняткового характеру, які могли б слугувати підставою для розстрочки виконання рішення господарського суду; також ним не доведено суду винятковості обставин, що унеможливлюють виконання рішення суду, як і жодним чином не обґрунтовано термін, на який слід розстрочити виконання судового рішення.

Наведені заявником підстави для розстрочки виконання судового рішення, зокрема, тяжке фінансове становище, не є тими виключними обставинами, які давали б підстави для розстрочки виконання судового рішення, оскільки, важке фінансове становище боржника утворилось внаслідок його власної господарської діяльності, а не в силу якихось об'єктивних, незалежних від відповідача обставин. Боржник є підприємством, яке надає послуги та володіє обіговими коштами та активами, на які може бути накладено стягнення.

Окрім того, господарський суд вважає за необхідне зазначити про те, що незрозуміло яким чином рішення буде виконано після задоволення судом даної розстрочки, оскільки, заявник не надав доказів в підтвердження можливості його реального виконання.

Крім того, господарський суд взяв до уваги майнові інтереси обох сторін, тобто як боржника так і стягувача.

При цьому, суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів закінчення виконавчого провадження через неможливість виконання у спосіб, передбачений рішенням, відсутні також висновки державного виконавця про неможливість виконання рішення суду.

Слід зазначити, що надання розстрочки та відстрочки, у т. ч. зміни способу та порядку виконання рішення суду є правом, а не обов'язком суду. Посилання заявника на обставини, які не підтвердженні певними засобами доказування, не вказують на ускладнення або неможливість виконання рішення суду та не є підставою для розстрочки виконання рішення. Тобто, вказані у заяві обставини, неможливо розглядати, як виняткові, які ускладнюють виконання судового акта та не можуть бути підставою для задоволення заяви про розстрочку виконання рішення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні зави № 23747 від 06.07.2015р. про розстрочку виконання рішення по справі №903/763/14, слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 32-34, 43, 86, 115, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви другого відділу ДВС Луцького МУЮ надійшла заява № 23747 від 06.07.2015р. про розстрочку виконання рішення господарського суду Волинської області від 18.05.2014р. у справі № 903/763/14, відмовити.

Суддя П. Р. Слободян