ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2015 р. Справа № 925/1096/15

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді - Васяновича А.В.,

секретар судового засідання - Гень С.Г.,

за участю представників сторін:

від позивача - Литвиненко І.М. - представник за довіреністю,

від відповідача - Кулинич З.М. - представник за довіреністю,

Потапенко О.П. - начальник відділу освіти,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та

газифікації "Черкасигаз", м. Черкаси

до відділу освіти Кам'янської районної державної адміністрації,

м. Кам'янка, Черкаської області

про стягнення 633 968 грн. 24 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області з позовом звернулося публічне акціонерне товариство "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" до відділу освіти Кам'янської районної державної адміністрації про стягнення заборгованості у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору на постачання природного газу за регульованим тарифом від 23 січня 2014 року за №08/11166/П-14 в розмірі 633 968 грн. 24 коп., в тому числі: 371 805 грн. 88 коп. - основний борг, 6 243 грн. 29 коп. - 3% річних, 156 987 грн. 28 коп. інфляційні втрати та 98 931 грн. 79 коп. пеня.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 02 липня 2015 року порушено провадження у справі та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 16 липня 2015 року.

Розгляд справи здійснюється після відкладення.

Представник позивача надав суду заяву в якій просив суд припинити провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 371 805 грн. 88 коп., оскільки вказана сума сплачена відповідачем, решту позовних вимог підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позовну заяву від 27 липня 2015 року за №486/11-01 та зазначав, що відповідач є бюджетною організацією та фінансуються з Державного бюджету України за рахунок субвенції, освітня галузь Кам'янського району не офінансована в розмірі 4 млн. грн., як наслідок з січня 2015 року виникла заборгованість за споживання природного газу перед позивачем в розмірі 2,386 млн. грн. На підставі ст. ст. 614, 617 ЦК України відповідач має бути звільнений від сплати інфляційних втрат, пені та 3% річних. Крім того відповідач зазначав, що умови договору постачання природного газу не передбачають відповідальності за порушення грошового зобов'язання у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми.

В зв'язку з чим відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні, яке відбулося 28 липня 2015 року згідно ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/1096/15.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, та було встановлено господарським судом під час розгляду справи, 23 січня 2014 року між публічним акціонерним товариством "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" (постачальник) та відділом освіти Кам'янської районної державної адміністрації (споживач) було укладено договір на постачання природного газу за регульованим тарифом за №08/11166/П-14.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до п. 1.1. вищезазначеного договору постачальник зобов'язався поставити споживачу природний газ в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів, а споживач зобов'язався оплачувати постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором.

Позивач, свої зобов'язання за договором виконав та поставив відповідачу природний газ в обсязі 109,534 тис. м. куб. на загальну суму 847 490 грн. 84 коп., що підтверджується копією акту приймання - передачі природного газу від 31 грудня 2014 року.

Загальна вартість 1000 м3 газу з врахуванням тарифів на його транспортування, розподілу та постачання, цільової надбавки (2%) до ціни газу становить 3 881 грн. 08 коп., крім того ПДВ 776 грн. 22 коп. Разом 4 657 грн. 30 коп. (п. 4.2.2. договору).

В подальшому додатковою угодою №14/9 від 23 грудня 2014 року до договору №08/11166/П-14 від 23 січня 2014 року на постачання природного газу за регульованим тарифом сторонами було змінено загальну вартість 1000 м3 газу, яка склала 7 737 грн. 24 коп.

Як зазначав позивач у позовній заяві, відповідач в свою чергу зобов'язання по оплаті поставленого газу виконав частково, сплативши позивачу 475 684 грн. 96 коп.

Отже, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за поставлений природний газ у грудні 2014 року на підставі договору на постачання природного газу за регульованим тарифом від 23 січня 2014 року за №08/11166/П-14 в розмірі 371 805 грн. 88 коп.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 4.6. договору оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки, згідно діючих тарифів.

У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 5 - го числа місяця, наступного за розрахунковим.

Таким чином, з урахуванням п. 4.6. договору відповідач повинен був повністю розрахуватись з позивачем за поставлений природний газ у грудні 2014 року до 05 січня 2015 року включно.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем всупереч ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України не було доведено факту своєчасного здійснення, на підставі умов договору поставки, розрахунку з позивачем за поставлений природний газ в повному обсязі.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Водночас, як зазначалося вище, відповідачем було сплачено суму основного боргу в розмірі 371 805 грн. 88 коп. під час розгляду даної справи.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи сплату відповідачем суми основного боргу в розмірі 371 805 грн. 88 коп., суд вважає за необхідне припинити провадження у справі в цій частині на підставі п. 1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Відповідно до п. 6.2.2. договору поставки у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, із споживача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Позивачем заявлено також вимогу про стягнення з відповідача 98 931 грн. 79 коп. пені нарахованої за період з 06 січня 2015 року по 18 червня 2015 року з урахуванням здійснених позивачем проплат.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем заявлено до стягнення 156 987 грн. 28 коп. боргу, що виник внаслідок інфляції, а також 6 243 грн. 29 коп. - 3 % річних (розрахунок знаходиться в матеріалах справи).

Здійснивши перевірку правильності нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ 9.1.3." судом встановлено, що розрахунок пені, річних та інфляційних втрат здійснено позивачем вірно, а тому заявлені до стягнення суми підлягають задоволенню.

Доводи відповідача стосовно того, що розмір інфляційних та 3% річних не встановлено договором, а тому вказані суми не підлягають стягненню, судом до уваги не приймаються, оскільки дану відповідальність боржника за порушення грошового зобов'язання передбачено Законом, а саме ст. 625 ЦК України.

Крім того слід зазначити, що за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов'язання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України) (п. 1.10. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Судові витрати розподіляються між сторонами на підставі ст. 49 ГПК України.

Статтею 7 Закону України "Про судовий збір" врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору.

Так, в пункті 5.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що статтею 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено підстави повернення судового збору, перелік яких є вичерпним. У їх числі не зазначено такої підстави, як припинення провадження у справі (стаття 80 ГПК). Водночас закриття провадження у справі, про яке йдеться у пункті 5 частини першої цієї статті Закону, є поняттям цивільного і адміністративного судочинства, передбаченим відповідно статтею 205 Цивільного процесуального кодексу України і статтею 157 Кодексу адміністративного судочинства України, які господарським судам у здійсненні судочинства не застосовуються.

Таким чином, припинення провадження у справі з підстав, передбачених статтею 80 ГПК, не тягне за собою наслідків у вигляді повернення сплаченої суми судового збору.

Водночас, оскільки відповідачем було сплачено суму основного боргу в розмірі 371 805 грн. 88 коп. після звернення позивача до суду, то судовий збір в цій частині покладається на відповідача.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 49, п. 1-1 ч.1 ст. 80, ст. ст. 82 - 85 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Провадження у справі №925/1096/15 в частині вимог про стягнення з відділу освіти Кам'янської районної державної адміністрації 371 805 грн. 88 коп. основного боргу - припинити.

3. Стягнути з відділу освіти Кам'янської районної державної адміністрації, вул. Героїв Майдану, 37, м. Кам'янка, Черкаської області, ідентифікаційний код 02147090 на користь публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз", вул. Громова, 142, м. Черкаси, ідентифікаційний код 03361402 - 156 987 грн. 28 коп. інфляційних втрат, 6 243 грн. 29 коп. - 3% річних, 98 931 грн. 79 коп. - пені та 12 679 грн. 36 коп. витрат на сплату судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ХІІ ГПК України.

Повне рішення складено 03 серпня 2015 року.

Суддя А.В.Васянович