КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2015 р. Справа№ 910/706/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Баранця О.М.

Смірнової Л.Г.

Від позивача - Гордієнко І.С. (довір. №252 від 19.06.15);

Від відповідача - Трачук Н.І. ( довір. від 01.06.15);;

Від третьої особи - не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Аптекарь"

на рішення господарського суду міста Києва від 31.03.2015 року

по справі № 910/706/15-г (суддя - Стасюк С.В.)

за позовом публічного акціонерного товариства Банк "Київська Русь"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Аптекарь"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Приватне акціонерне товариство "Альба Україна"

про стягнення 882 915,05 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.03.2015р. у справі №910/706/15-г позов Публічного акціонерного товариства Банк "Київська Русь" задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю"Аптекарь" на користь Публічного акціонерного товариства Банк "Київська Русь" 696 561 грн. 11 коп. основного боргу, 82 404 грн. 13 коп. пені, 13 396 грн. 87 коп. 3 % річних, 90 552 грн. 94 коп. збитків від інфляції, 17 658 грн. 32 коп. судового збору.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що за договором про відступлення права вимоги, укладеного між третьою особою, як первісним кредитором та позивачем, як новим кредитором, первісний кредитор (третя особа) відступив, а новий кредитор набув право вимоги за зобов'язаннями відповідача, як боржника, у сумі 713 570,27 грн., що випливає з договору купівлі-продажу, укладеного між боржником та первісним кредитором.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 31.03.2015р. та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що відповідач не знав і не міг знати про передачу права вимоги за договором купівлі-продажу №61-12 від 05.04.2012р. в заставу за договором застави майнових прав .

Скаржник зазначає й про те, що 16.08.2014р. відповідач отримав від позивача претензію №1 від 15.08.2014р. на суму 713 570 грн. 27 коп., однак приймаючи до уваги те, що відповідачем було проведено зарахування зустрічних однорідних вимог (за договорами купівлі-продажу) з ПрАТ «Альба-Україна» за договором купівлі-продажу №61-12 від 05.04.2012р. у повній відповідності до норм чинного законодавства та укладених між сторонами та третіми особами у справі правочинів, у позивача відсутнє право застави за договором застави в частині майнових прав щодо сплати грошових коштів за договором купівлі-продажу №61-12 від 05.04.2012р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.05.2015р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 01.07.2015р.

Розпорядженням В.О. керівника апарату від 01.07.2015р. №09-52/902/15 у зв'язку з перебуванням головуючого судді Чорної Л.В. у відпустці, призначено проведення повторного автоматичного розподілу справи №910/706/15-г.

Згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями, справу №910/706/15-г передано колегії суддів у складі - головуючого судді -Пашкіної С.А., судді Баранець О.М., Сітайло Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.07.2015р. розгляд апеляційної скарги призначено на 29.07.2015р.

В судове засідання апеляційного господарського суду 29.07.2015р. не з'явися представник третьої особи.

Враховуючи те, що третя особа про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, з урахуванням думок представників сторін щодо розгляду справи у відсутності представника третьої особи, судова колегія ухвалила розгляд апеляційної скарги у відсутності третьої особи.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія встановила.

05.04.2012 року між Приватним акціонерним товариством "Альба Україна", як продавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аптекарь", як покупцем, укладено договір купівлі-продажу № 61-12, відповідно до пункту 1.1. якого продавець зобов'язується передавати (поставляти) лікарські засоби і вироби медичного призначення (товар) у власність покупця, а покупець зобов'язується приймати товар та сплачувати за нього грошові кошти відповідно до умов цього договору.

Згідно з пунктом 2.5. договору сума даного договору складає загальну суму товару, поставленого відповідно до умов даного договору, і визначається шляхом складання сум товарних партій визначених у видаткових накладних.

Оплата кожної товарної партії проводиться в повному обсязі на умовах, що вказуються в видатковій накладній на поставку товарної партії (пункт 5.2. договору).

Пунктом 6.1. договору сторони погодили, що товар вважається переданим продавцем і прийнятим покупцем по кількості та асортименту в момент підписання сторонами видаткової накладної на товарну партію.

Право власності на товар переходить від продавця до покупця з моменту підписання видаткових накладних (пункт 6.2. договору).

На виконання умов договору продавець поставив покупцю товару на загальну суму 696 561,11 грн., що підтверджується належним чином засвідченими копіями видаткових накладних.

Граничний строк оплати останньої видаткової накладної 24.05.2014 року.

05.06.2014 року між Приватним акціонерним товариством "Альба Україна", як первісним кредитором, та Публічним акціонерним товариством Банк "Київська Русь", як новим кредитором, укладено договір про відступлення прав вимоги №70101-20/14-7, відповідно до пункту 1.1. якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває у порядку та на умовах, визначених цим договором, право вимоги за зобов'язаннями Товариства з обмеженою відповідальністю"Аптекарь" (боржника) у сумі 713 570,27 грн., що випливає з договору купівлі-продажу № 61-12 від 05.06.2014 року, укладеного між боржником та первісним кредитором.

Право вимоги первісного кредитора за зобов'язаннями боржника на суму зазначену в пункті 1.1. договору, що випливає з договору купівлі-продажу, підтверджується, зокрема, актом звірки взаєморозрахунків між первісним кредитором та боржником за період з 01.04.2014 року по 30.04.2014 року (пункт 1.1.1. договору про відступлення).

Згідно з пунктом 3.1 договору відступлення новий кредитор набуває права вимоги, що відступається за цим договором після підписання сторонами зазначеного договору.

Відповідно до пункту 7.2. договору відступлення крім права вимоги, новий кредитор набуває право на стягнення з боржника неустойки/штрафних санкцій і збитків, заподіяних невиконанням чи неналежним виконанням ним зобов'язань за договором купівлі-продажу.

10.06.2014 року відповідачу направлено повідомлення про відступлення права вимоги, яке відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення отримано уповноваженого особою відповідача 12.06.2014 року., отже не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що відповідач не знав і не міг знати про передачу права вимоги за договором купівлі-продажу №61-12 від 05.04.2012р. в заставу за договором застави майнових прав.

Крім того, на адресу відповідача позивачем направлено претензію № 1 від 15.08.2014 року з вимогою погасити наявну заборгованість, яка залишена відповідачем без задоволення, у зв'язку з чим позивач, як новий кредитор за договором, звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю"Аптекарь" про стягнення 696 561,11грн. основного боргу, 82 404,13 грн. пені, 13 396,87 грн. 3 % річних, 90 552,94 грн. збитків від інфляції.

Згідно з статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів до нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням (стаття 516 Цивільного кодексу України).

З урахуванням викладеного, місцевий господарський суд дійшов до обґрунтованого висновку про те, що відповідачем порушено умови договору купівлі-продажу № 61-12 від 05.04.2012 року щодо своєчасної оплати за поставлений третьою особою товар.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що його зобов'язання є припиненими, оскільки ним надсилалася заява про зарахування зустрічних однорідних вимог не можуть бути покладені в основу рішення, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю"Аптекарь" не надано належних та допустимих доказів того, що його вимоги були однорідними, а також не надано первинних доказів про наявність заборгованості перед відповідачем.

Щодо вимог про стягнення з відповідача 82 404,13 грн. пені, 13 396,87 грн. 3 % річних, 90 552,94 грн. збитків від інфляції.

Відповідно до частини 3 статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Розмір штрафних санкцій передбачений статтею 231 Господарського кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 7.2. договору у випадку порушення покупцем пункту 5.2. договору, він виплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на день розрахунку за кожний день заборгованості.

Розрахунок пені за період з 25.05.2014 року по 24.11.2014 року є вірним та обгрунтованим, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума пені в розмірі 82 404,13 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок трьох відсотків річних та збитків від інфляції за період з 25.05.2014 року по 13.01.2015 року є вірним та обгрунтованим, а тому місцевий господарський суд дійшов до вірного висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 13 396,87 грн. 3 % річних, 90 552,94 грн. збитків від інфляції за зазначені періоди підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 31.03.2015р. підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Аптекарь" залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 31.03.2015р. у справі №910/706/15-г залишити без змін.

3.Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/706/15-г

Повний текст постанови складено та підписано 30.07.2015р.

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді О.М. Баранець

Л.Г. Смірнова