ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.07.15р. Справа № 904/5594/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СТО БАЛКАНКАР"

до Публічного акціонерного товариства "ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ".

про стягнення 24 357,47 грн. курсової різниці за договором купівлі - продажу

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

Позивача - Степанов О.С., довіреність №233/юр від 17.07.13р.

Відповідача - Слюта В.В., довіреність №07/12 від 15.12.14р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 24 357,47 грн. курсової різниці за договором купівлі - продажу, з яких: 9 458,04 грн. - основного боргу, 5 317,24 грн. - пені, 1327,91 грн. - 15 відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов'язання, 8 254,28 грн. - збитків від інфляції.

Відповідач позов заперечує в частині стягнення основного боргу, вказав, що провадження у справі повинно бути припиненим на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки рішенням суду у справі № 904/1592/15 стягнуто суму основного боргу з урахуванням курсової різниці. Відповідач заявив, що не згоден з розрахунком пені, 15% річних, у зв'язку з тим, що 18.06.15р. проведена оплата за рішенням господарського суду Дніпропетровської області, отже цей день не має враховуватись Позивачем.

Справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

08.07.14р. ТОВ "СТО БАЛКАНКАР", яке діяло як Постачальник (Позивач) з ПАТ "ЦГЗК", яке діяло як Покупець (Відповідач) уклали договір №1131-08-01, за яким Постачальник зобов'язався передати, а Покупець прийняти: два штабелери гідравлічні Xilin SDJ 1500/160 (далі Обладнання) та оплатити їх вартість, в сумі 20580,00 грн., з ПДВ 20%, на умовах та у строк, викладених у договорі, з урахуванням Протоколу узгодження розбіжностей до договору, підписаного сторонами 08.07.14р.

Відповідно до п.5.2 Договору №1131-08-01 від 08.07.2014 року - оплата за поставлене Обладнання повинна відбутись на протязі строку, зазначеного в специфікації, при цьому строк оплати починає свій перебіг з моменту поставки Обладнання.

Згідно з п.5 Специфікації №1, підписаної сторонами 21.07.14р. - строк оплати поставленого Обладнання - на протязі 75 календарних днів з моменту його поставки.

Два штабелери гідравлічні Xilin SDJ 1500/160 фактично поставлені Позивачем та прийняті Відповідачем - 10.10.14р., про що свідчить підпис представника Відповідача на видатковій накладній №1811 від 10.10.14р. та переданою довіреністю на отримання ТМЦ №2428 від 02.10.14р.

Таким чином, Відповідач мав оплатити поставлене Обладнання у строк - до 24.12.14р. В свою чергу Відповідач, на час пред'явлення позову, здійснив лише часткову оплату вартості поставленого Обладнання.

Згідно з п.9 Специфікації №1 до Договору №1131-08-01 від 08.07.14р.: вартість Обладнання розрахована з курсу продажу на МБВР 1 USD = 11,75 грн. У випадку зміни курсу продажу USD на МБВР більше чим на +/-3% на день, передуючий оплаті, вартість повинна бути перерахована пропорційно зміні курсу USD (джерело інформації по курсам являється сайт http://index.minfin.com.ua).

Відповідно до п.7.2 Договору, з урахуванням протоколу розбіжностей від 08.07.14р., покупець у випадку порушення строків оплати вартості обладнання та/або інших платежів, встановлених договором, сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості простроченого зобов'язання за кожний день прострочки виконання і 15% річних.

27.02.15р. ТОВ "СТО БАЛКАНКАР" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ПАТ "ЦГЗК", про стягнення основного боргу, пені, відсотків річних та інфляційної суми. 23.04.15р. господарський суд Дніпропетровської області виніс рішення у справі №904/1592/15, яким зазначений позов задовольнив частково - стягнув з ПАТ "ЦГЗК" на користь ТОВ "СТО БАЛКАНКАР":

- основний борг, в сумі - 28374,14 грн. (проіндексований станом на 24.12.14р.);

- пеню, в сумі - 1511,99 грн. (за період з 25.12.14р. - по 24.02.15р.);

- відсотки річних, в сумі - 722,96 грн. (за період з 25.12.14р. - по 24.02.15р.);

- інфляційні нарахування - 876,60 грн. (за період з 25.12.14р. - по 24.02.15р.);

- судовий збір.

Відповідач виконав рішення господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/1592/15 - 18.06.15р., перерахувавши кошти на поточний банківський рахунок Позивача.

Позивач, посилаючись на ч 2 ст.533 ЦК України, якою встановлено, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом, заявляє, що при проведенні оплати заборгованості, Відповідач не провів перерахунок вартості Обладнання за п.9 Специфікації №1 до Договору №1131-08-01 від 08.07.14р. та не сплатив поточні штрафні санкції на день оплати. Строк виконання грошового зобов'язання з оплати боргу для Відповідача - настав; відповідне грошове зобов'язання - не виконано.

З посиланням на суттєве порушення умов Договору №1131-08-01 від 08.07.14р., з урахуванням Протоколу узгодження розбіжностей від 08.07.14р., щодо порядку та строку оплати, Позивач застосовує до Відповідача штрафні санкцій, передбачені умовами договору та діючим законодавством України: у відповідності до п.7.2 договору просить стягнути пеню, за порушення строків оплати, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої до оплати суми, за кожний день затримки виконання та 15% річних від суми простроченого платежу, крім того, на підставі ч.2 ст.625 ЦК України нараховує збитки від інфляції.

Так, за розрахунком Позивача стягненню з Відповідача підлягає: 9 458,04 грн. - основного боргу з урахуванням індексації на курс долара США, 5 317,24 грн. - пені (за період прострочення з 25.02.15р. по 18.06.15р.), 1327,91 грн. - 15% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання (за період прострочення з 25.02.15р. по 18.06.15р.), 8 254,28 грн. - збитків від інфляції (за період прострочення березень - травень 2015р.).

Відповідач позов заперечує в частині стягнення основного боргу, мотивуючи тим, що рішенням суду у справі № 904/1592/15 стягнуто суму основного боргу з урахуванням курсової різниці.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містить ст. 712 ЦК України.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 35 ГПК України, факти, встановлені рішенням господарського суду, (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Згідно з ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Згідно з ст. 44 ГК України підприємництво здійснюється на основі комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У пункті 8.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.13р. №14 зазначено, що у разі, якщо за умовами договору сума платежу, що визначена в іноземній валюті, на день виникнення у відповідача грошового зобов'язання перераховується у гривню і в подальшому на день фактичної сплати коштів згідно з таким перерахунком не змінюється, тобто залишається гривневим, то з моменту перерахунку боржник відповідно до частини другої статті 625 ЦК України зобов'язаний на вимогу кредитора сплатити борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання даного зобов'язання.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач позов заперечує в частині стягнення основного боргу, мотивуючи тим, що рішенням суду у справі № 904/1592/15 стягнуто суму основного боргу з урахуванням курсової різниці, крім того, заявив, що не згоден з розрахунком пені, 15% річних, у зв'язку з тим, що 18.06.15р. проведена оплата за рішенням господарського суду Дніпропетровської області, отже цей день не має враховуватись Позивачем.

Факт порушення Відповідачем прийнятих на себе зобов'язань з оплати обумовленої договором №1131-08-01 від 08.07.14р. та Специфікації №1 до Договору суми, встановлено рішенням господарського суду від 23.04.15р. у справі 904/1592/15.

При прийнятті наведеного рішення суд взяв до уваги умови Договору, викладені у Специфікації до нього, зокрема п.9 щодо порядку індексації вартості товару. Зазначене рішення набрало законної сили.

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 "Справа "Совтрансавто-Холдинг" проти України" вказано, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Рішення господарського суду від 23.04.15р. у справі 904/1592/15 виконане Відповідачем у повному обсязі 18.06.15р., що не заперечує Позивач.

Враховуючи що розмір зобов'язання, яке виникло на підставі Договору №1131-08-01 від 08.07.14р., встановлений рішенням суду, це рішення виконане Відповідачем, таке зобов'язання є припиненим з 18.06.15р.

З урахуванням чинного законодавства, комерційний розрахунок та власний комерційний ризик, співпадає з такою ознакою підприємницької діяльності, як ризиковий характер, і передбачає покладання всього тягаря несприятливих наслідків підприємницької діяльності безпосередньо на підприємця.

Саме такі ризики Позивач поніс внаслідок суттєвої зміни курсу з моменту виникнення зобов'язання Відповідача з оплати поставленого обладнання Договором до моменту стягнення заборгованості за рішенням суду у квітні 2015р.

Наведене є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у частині стягнення основного боргу в розмірі 9 458,04 грн.

Що стосується решти позовних вимог, суд приймає позицію Позивача і не погоджується із запереченнями Відповідача, оскільки день оплати боргу не може вважатися днем відсутності боргу.

Перевіривши розрахунки Позивача, в частині нарахованої пені, збитків від інфляції та річних господарський суд визнає їх обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню у розмірі 5 317,24 грн. - пені, 1327,91 грн. - 15 відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов'язання, 8 254,28 грн. - збитків від інфляції, решта позовних вимог задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 49 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-84, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" (50066, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, код 001 909 77) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СТО БАЛКАНКАР" (49019, м. Дніпропетровськ, вул. Краснозаводська, 36а, код 249 903 61) 5 317,24 грн. - пені, 1 327,91 грн. - 15 відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов'язання, 8 254,28 грн. - збитків від інфляції, 1 117,57 грн. - судового збору.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту.

Суддя С.Г. Юзіков

Рішення підписане__________________