донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

22.07.2015 справа №908/2271/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:Скакуна О. А.,
суддівТатенко В. М., Колядко Т. М.
за участю представників сторін
від позивача:не з'явився
від відповідача: від третьої особи:не з'явився Самокиш В. Ю., довіреність №23-12/14-34 від 23.12.2014
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ", м. Донецьк
на рішення господарського судуЗапорізької області
від03.06.2015
у справі№ 908/2271/15-г (суддя Хуторной В. М.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "АЛЬТКОМ", м. Маріуполь Донецької області
до третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачаТовариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ", м. Донецьк Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль", м. Київ
провитребування майна з чужого незаконного володіння
Товариство з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "АЛЬТКОМ", м. Маріуполь Донецької області (далі по тексту - ТОВ "ШБ "АЛЬТКОМ"), звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ", м. Донецьк (далі по тексту ТОВ "ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ"), про витребування майна: вантажний автомобіль MAN 26413, номер кузова/шасі WMAH05ZZZ3G163307, державний номер АА 0360 СТ.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 03.06.2015 позов задоволено та витребувано у ТОВ "ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ" на користь ТОВ "ШБ "АЛЬТКОМ" майно - вантажний автомобіль MAN 26413, номер кузова/шасі WMAH05ZZZ3G163307.

Рішення місцевого суду вмотивовано доведеністю матеріалами справи факту неповернення відповідачем предмету лізингу після спливу строку договору зберігання. У цьому випадку, на думку суду, це порушує право ТОВ "ШБ "АЛЬТКОМ" щодо взятого зобов'язання перед третьою особою - Товариством з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль", м. Київ (далі по тексту - ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль").

ТОВ "ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ", не погодившись з прийнятим судовим рішенням, звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 03.06.2015 у справі №908/2271/15-г та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Крім того, апелянт зазначає та додає докази про те, що судом при розгляді справи було порушено його право на захист, а саме: він був не повідомлений належним чином про час і місце засідання суду (ч. 3 ст. 104 ГПК України), що є безумовною підставою для скасування рішення місцевого суду.

Представники позивача та відповідача в судове засідання не з'явилися, про місце та час слухання справи були повідомлені належним чином.

ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль", третя особа у справі, у наданому відзиві та поясненнях у цій справі вказує, що їм за договором фінансового лізингу №L645-04/07 від 26.04.2007 та Актом приймання-передачі від 22.06.2007 було передано ТОВ "ШБ "АЛЬТКОМ" вантажний автомобіль MAN 26413, номер шасі WMAH05ZZZ3G163307, та відповідно до Графіку між сторонами погоджено строк сплати лізингових платижів з липня 2007 року до червня 2012 року. В подальшому додатковими угодами вносились зміни щодо вартості предмету лізингу та Графіку платежів. Зобов'язання лізингоодержувача за Договором та у строк, що визначений Додатковою угодою від 28.02.2014, не виконані, строк лізингу закінчився, тому у третьої особи виникло право витребувати своє майно. Натомість жодного правового обґрунтування свого позову позивачем не надано, а також і того, що витребуване майно перебуває на теперішній час саме у ТОВ "ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ". Просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Враховуючи, що ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 06.07.2015 явка представників сторін обов'язковою не визнавалася, судова колегія апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами за відсутності представників позивача та відповідача.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до статті 101 ГПК України на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені у скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд -

В С Т А Н О В И В :

Як вбачається з апеляційної скарги, відповідач просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 03.06.2015 у справі №908/2271/15-г, оскільки відповідно до ст. 104 ГПК справа була розглянута господарським судом за відсутності відповідача, оскільки останній не був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія встановила, що господарським судом при розгляді справи було порушено процесуальне право відповідача, оскільки останній не був повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, що є безумовною підставою для скасування рішення місцевого суду.

Відповідно до витягу з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, вказано що місцезнаходженням відповідача є м. Донецьк, вул. Майська, 86-А (а.с. 35). Також наявне повідомлення про те, що з 27.11.2014 ДП "Укрпошта" зупиняє приймання поштових відправлень на територіях Донецької та Луганської областей, які не контролюються українською владою (а.с. 32-33).

Ухвала господарського суду Запорізької області про порушення провадження у справі від 03.04.2015 через пошту відправлена відповідачу не була, про що свідчить складений 06.04.2015 акт про те, що поштове відправлення у справі №908/2271/15-г не прийнято до пересилання УДППЗ "Укрпошта" та повернуто до господарського суду Запорізької області 06.04.2015 (а.с. 38)

З огляду на неможливість направлення зазначеної ухвали суду, господарським судом Запорізької області була направлена телефонограма про повідомлення часу та місця розгляду справи (а.с. 37), однак зазначений телефон не працював та телефонограма отримана відповідачем не була, про що також був складений акт від 06.04.2015р. (а.с.38)

Відповідно до листа Запорізької дирекції УДППЗ "Укрпошта" №04-16-416 від 30.03.2015 у м. Донецьк припинено приймання та пересилання поштових відправлень на/з території Донецької та Луганської областей. (а.с. 40-41)

Господарським судом Запорізької області 13.05.2015 також було складено акт про те, що ухвалу у справі №908/2271/15-г від 13.05.2015 не прийнято до пересилання та повернуто до господарського суду Запорізької області. (а.с. 48)

Відповідно до Інформаційного листа ВГСУ від 01.12.2014 N 01-06/2052/14 Про внесення змін і доповнень до інформаційного листа ВГСУ від 12.09.2014 N 01-06/1290/14 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням АТО" згідно з п. 6 учасник судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду за таких умов. Відповідно п.п.3 п.6 шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв'язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. У такому разі на примірнику переданого тексту, що залишається у матеріалах справи, зазначаються дата і година його передачі і прізвища та ініціали осіб, які передали і прийняли текст.

Також, як зазначається в п.п.4 п.6 за неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу і в такий спосіб - інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). У такому разі на роздрукованій сторінці з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначаються дата розміщення інформації, прізвище та ініціали судді, у провадженні якого знаходиться відповідна справа, а також вчиняється його підпис, що судом першої інстанції зроблено не було.

Якщо господарським судом вжито відповідних заходів щодо повідомлення учасника судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування прийнятого судового рішення з посиланням на пункт 2 частини третьої статті 104 ГПК.

Порушивши ці вимоги, суд першої інстанції не повідомив належним чином відповідача, тому судова колегія вважає, що прийняте рішення господарським судом підлягає скасуванню в порядку ч. 3 ст. 104 ГПК України.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, заслухавши представника позивача та третьої особи, апеляційний суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.04.2007 між позивачем (лізингодавець) та відповідачем (лізингоодержувач) укладено Договір фінансового лізингу № L642-04/07 (а.с.8), згідно з п. 1.1 якого лізингодавець на підставі договору купівлі-продажу (поставки) зобов'язується придбати у свою власність і передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого визначаються в Специфікації (Додаток №2 до Договору - а.с.9), а лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього Договору.

Вказаною специфікацією предмет лізингу визначений як вантажний автомобіль MAN 26413.

Відповідно до п. 1.2 Договору строк лізингу складається з періодів лізингу, зазначених у Графіку платежів (Додаток № 1 до Договору, а.с. 12) (далі - Графік), та не може бути менше одного року. В свою чергу, остаточною редакцією Графіку сторони погодили, що строк лізингу за Договором складається з 60 Періодів лізингу з липня 2007 року до червня 2012 року. Також згідно п. 8.2.1 Загальних умов, лізингоодержувач має право використовувати предмет лізингу протягом строку лізингу.

Натомість 03.06.2014 між ТОВ "ШБ "АЛЬТКОМ" (поклажодавець, позивач у справі) та ТОВ "ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ" (зберігач, відповідач у справі) було укладено Договір зберігання (а.с. 20-22), за умовами якого поклажодавець передає, а зберігач приймає на зберігання протягом строку дії цього договору рухоме майно (спеціальну будівельну техніку та автомобілі) на підставі Акту приймання-передачі, який є невід'ємною частиною до договору (а.с. 23-25). Підтвердженням факту приймання на зберігання майна, зокрема вантажний автомобіль MAN 26413, номер кузова/шасі WMAH05ZZZ3G163307, державний номер АА 0360 СТ, є Акт приймання-передачі від 03.06.2014 , який підписаний та скріплений печатками обох сторін.

Відповідно до п. 1.2 Договору зберігання, зберігання за цим договором є безоплатним.

Згідно з п. 2.1 Договору зберігання, зберігач зобов'язаний вживати всіх необхідних заходів для забезпечення схоронності майна протягом строку зберігання. Нести відповідальність за втрату (нестачу) або пошкодження майна поклажодавця, переданого на зберігання Зберігачеві, у відповідності з цим договором та чинним законодавством України з моменту одержання майна від поклажодавця та до моменту його повернення поклажодавцеві. (п. 2.1.3 Договору зберігання)

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін, строк дії цього договору закінчується 30.12.2014 р. (п. 6.1 та 6.2 Договору зберігання).

На адресу відповідача 08.01.2015 позивачем у справі була направлена вимога №08/1-15 про повернення предмету зберігання у зв'язку із закінченням строку дії Договору зберігання. В свою чергу листом №03/01/15 від 09.01.2015 р. відповідач повідомив позивача про неможливість повернення спеціальної будівельної техніки та автомобілів внаслідок проходження періодичних військових дій на території м. Донецька та передмість, та зазначив, що після стабілізації військо-політичної ситуації у місті зазначена техніка у належному стані буде повернута.

Відповідно до ч. 1 ст. 936 ЦК України, за Договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

За приписами п. 1 ст. 938 ЦК України, зберігач зобов'язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Аналогічний припис містить і ст.193 ГК України.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. (термін)

На думку позивача відповідач є незаконним володільцем зазначеного майна, оскільки відсутні правові підстави його зберігання, з твердженням якого погодився суд з таких причин.

Подаючи позов про витребування майна з чужого незаконного володіння, позивач послався на ст. 400 ЦК України.

Згідно зі ст. 400 ЦК України, недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна, тобто зазначена норма не регулює витребування майна з чужого незаконого володіння.

Крім того, до відповідача спірне майно потрапило відповідно до договору зберігання від 03.06.2014р. Відносини щодо зберігання регламентуються главой 66 ЦК України, яка не передбачае переходу до збергігання позивачу прав володіння майном, тому посилання на ст. 400 ЦК України є безпідставними.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції відносно предмету розгляду по даній справі.

Виходячи зі змісту ст. 16, ст. 387 ЦК України, одним із способів захисту права власності є витребування майна з чужого незаконного володіння, тобто віндикаційний позов, з яким має право звернутись як власник майна, так і особа, яка має речові права на це майно.

Тобто за своєю правовою природою це є віндикаційний позов, а тому власник, що пред'являє вимогу про повернення майна, яке належить йому на праві власності, повинен довести, що це майно є об'єктом його права власності, тобто індивідуалізувати його, а також довести факт, що воно знаходиться у відповідача без достатніх правових підстав, тобто незаконно.

Оскільки законним власником предмету лізингу є третя особа, ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль", а право користування предметом лізингу у позивача припинилось ще у 2012 році, то ТОВ "ШБ "АЛЬТКОМ" не має права на віндикаційний позов щодо цього майна.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що у цьому випадку відсутні підстави для застосування положення ст. 387 ЦК України, спірні правовідносини виникли з договору зберіганя, а не зі спору про право власності, оскільки відповідач не оспорює право власності або інші речові права на спірне майно.

За приписами ГПК України рішення господарського суду має ґрунтуватися, зокрема, на тому, чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються, чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Отже, вирішуючи господарський спір, суди мають з достовірністю встановити дійсні правовідносини сторін та виходячи з установленого застосувати ті норми матеріального права, якими регулюються ці відносини.

Також, господарські суди у вирішенні спорів не лише можуть, а й повинні застосовувати норми права, якими регулюються спірні правовідносини у конкретних справах, незалежно від того, чи посилаються на відповідні норми сторони та інші учасники судового процесу (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).

Підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що стверджують позов, зокрема факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення. Таким чином, підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Отже зі змісту позовної заяви вбачається, що підставою позову у цій справі є невиконання відповідачем умов договору зберігання щодо повернення майна: вантажний автомобіль MAN 26413, номер кузова/шасі WMAH05ZZZ3G163307, державний номер АА 0360 СТ.

Обов'язок зберігача повернути майно також передбачено вимогами глави 66 ЦК України, згідно з якою зберігач зобов'язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

Крім того, оскільки вантажний автомобіль MAN 26413, номер кузова/шасі WMAH05ZZZ3G163307, був переданий відповідачу на відповідальне зберігання, то до цих правовідносин повинно застосовуватись також законодавство, що регулює відносини зберігання.

Відповідно до вимог статті 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона, зберігач, зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною, поклажодавцем, і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Предметом договору зберігання можуть бути, як правило, рухомі речі, визначені індивідуальними ознаками, які не переходять у власність зберігача, і в окремих випадках на зберігання можуть передаватися речі з родовими ознаками.

Статтею 937 ЦК України передбачено, що договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем, у даному випадку передача майна між позивачем та відповідачем на відповідальне зберігання здійснена та засвідчена на підставі накладних на переміщення майна.

Приписами ст. 949 ЦК України визначено обов'язок зберігача, у цьому випадку відповідача у справі, повернути річ. При цьому зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, що була передана на зберігання

Згідно з вимогами ст. 953 ЦК України передбачено, що зберігач зобов'язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ.

Відтак, судова колегія зазначає, що предметом цього позову є виконання зобов'язань зберігача щодо повернення майна за договором зберігання від 03.06.2014, а не витребування майна з чужого незаконного володіння, як це було помилково визначено у позові.

Разом з тим колегія суддів відповідно до ст. 84 ГПК України вважає за необхідне визначити строк, впродовж якого мають бути виконані відповідні дії щодо повернення майна відповідачем.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ", м. Донецьк, на рішення господарського суду Запорізької області від 03.06.2015 у справі № 908/2271/15-г задовольнити.

Рішення господарського суду Запорізької області від 03.06.2015 у справі №908/2271/15-г скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "АЛЬТКОМ", м. Маріуполь Донецької області, до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ", м. Донецьк, задовольнити.

Зобов'язати ТОВ "ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ", м. Донецьк, повернути протягом п'ятнадцяти днів ТОВ "Шляхове будівництво "АЛЬТКОМ", м. Маріуполь Донецької області, вантажний автомобіль MAN 26413, номер кузова/шасі WMAH05ZZZ3G163307, державний номер АА 0360 СТ, з дня прийняття цієї постанови.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ", м. Донецьк, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "АЛЬТКОМ", м. Маріуполь Донецької області, судовий збір у розмірі 1 827 грн. за подання позовної заяви.

Господарському суду Запорізької області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Скакун О. А.

Судді: Татенко В. М.

Колядко Т. М.

Надр. 5 прим.:

1. - у справу;

1. - позивачу;

1. - третій особі;

1. - ДАГС;

1. - ГСЗО.