РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2015Справа №910/16353/15

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»

до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім»

про відшкодування шкоди в розмірі 8 131,97 грн.

Суддя Андреїшина І.О.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Будя К.С. - дов. № б/н від 05.01.2015 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» про відшкодування шкоди в розмірі 8 131,97 грн., в результаті настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 24.11.2014 р. о 18:40 год. в м. Дрогобич Львівської області, за участю транспортних засобів «ВАЗ 2109», державний номер ВС3203ВН, під керуванням Олексяка Ігоря Мар'яновича, що належить Горпинюку Миколі Івановичу, та транспортного засобу «Honda CR-V», державний номер ВС7111СЕ, під керуванням Варварука Андрія Васильовича.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.06.2015 р. (суддя Гавриловська І.О.) за даною позовною заявою порушено провадження у справі № 910/1635315 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 22.07.2015 р., зобов'язано сторін надати певні документи; направлено запит до МТСБУ для витребування інформації.

Наказом Голови Господарського суду міста Києва № 240-К від 02.07.2015 р., у зв'язку зі зміною прізвища, судді Гавриловській І.О. було змінено запис у трудовій книжці про прізвище на Андреїшина.

Через відділ діловодства суду 10.07.2015 р. від МТСБУ надійшла відповідь на судовий запит, 14.07.2015 від відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, які залучено до матеріалів справи.

Представник позивача в судове засідання 22.07.2015 р. не з'явився, вимог ухвали суду не виконав, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення від 02.07.2015 р., яке підтверджує отримання позивачем 03.07.2015 р. ухвали про порушення провадження у справі.

У судовому засіданні 22.07.2015 р. представник відповідача надав суду усні пояснення, повідомив, що відповідачем сплачено суму страхового відшкодування, проте платіжного доручення з печаткою банківської установи суду представити наразі не зміг.

Враховуючи наведене, Господарський суд міста Києва з метою з'ясування всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору у даній справі, керуючись ст. 77 ГПК України, у зв'язку з неявкою представника позивача у призначене судове засідання та невиконанням ним вимог ухвали суду, розгляд справи № 910/15373/15 відклав на 29.07.2015 р. та зобов'язав сторін надати суду певні документи.

27.07.2015 р. через відділ діловодства господарського суду від відповідача надійшло клопотання про припинення провадження у справі № 910/16353/15.

Представник відповідача в судовому засіданні 29.07.2015 р. надав усні пояснення по суті спору, просив припинити провадження у справі.

У відповідності до п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі якщо відсутній предмет спору.

Згідно з п. 4.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Розглянувши клопотання відповідача про припинення провадження у справі, господарський суд відмовив у його задоволенні, оскільки заборгованість відповідачем була сплачена до порушення провадження у справі № 910/16353/15, у зв'язку з чим у господарського суду відсутні правові підстави для застосування п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача в судове засідання 29.07.2015 р. повторно не з'явився, про поважні причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, вимог ухвал суду в даній справі не виконав.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві.

Місцезнаходження позивача за адресою: 04070, м. Київ, вулиця Іллінська, 8, на яку було відправлено ухвалу суду, підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, матеріалами справи та вказано в позові.

Згідно з абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи, що матеріали справи містять докази належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання та про наслідки ненадання ними витребуваних судом документів, то за таких обставин суд приходить до висновку про можливість розгляду справи на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними матеріалами без участі представників зазначеного учасника судового процесу.

У судовому засіданні 29.07.2015 р. суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення у даній справі.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відносини, пов'язані із страхуванням, регулюються параграфом 2 глави 35 Господарського кодексу України, главою 67 Цивільного кодексу України, Законом України від 07.03.1996 р. № 85/96-ВР «Про страхування» (надалі - Закон України «Про страхування»), а відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - також Законом України від 01.07.2004 р. № 1961 - IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

23.09.2014 р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» (страховик) та Варваруком Андрієм Васильовичем (страхувальник, вигодонабувач) був укладений договір № 240036Га/14лвАС добровільного страхування наземного транспорту «Все включено», за умовами якого застраховано ризики, пов'язані з експлуатацією транспортного засобу - автомобіля марки «Honda CR-V», державний номер ВС7111СЕ.

За вказаним договором страхова сума - 405 000,00 грн.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

24.11.2014 р. о 18:40 год. в м. Дрогобич Львівської області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «ВАЗ 2109», державний номер ВС3203ВН, під керуванням Олексяка Ігоря Мар'яновича, що належить Горпинюку Миколі Івановичу, та транспортного засобу «Honda CR-V», державний номер ВС7111СЕ, під керуванням Варварука Анрія Васильовича, що підтверджується довідкою ДАІ з обслуговування м. Дрогобич та відомостями № 9467297 ГУ МВС України в Львівській області (копії в матеріалах справи).

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди застрахований позивачем автомобіль марки «ВАЗ 2109», державний номер ВС3203ВН, зазнав пошкоджень.

Згідно з відомостями № 9467297 ГУ МВС України в Львівській області, особою, винною в скоєнні адміністративного правопорушення, є водій Олексяк Ігор Мар'янович, і його вина встановлена постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.12.2014 р. у справі № 442/9771/14-п провадження 3/442/1924/2014.

Частиною 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

03.12.2014 р. ФОП Войтик Я.М., який є суб'єктом оціночної діяльності (сертифікат № 15880/13, виданий ФДМУ 27.12.2013 р.) склав звіт № 1846/14 про оцінку автомобіля «Honda CR-V», державний номер ВС7111СЕ, та ремонтну калькуляцію за системою «Audatex», згідно з якими вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає 10 797,07 грн.

У відповідності до рахунку ПП Хомин Р.Я. № 1513 від 28.11.2014 р. пошкоджений автомобіль страхувальника потребував виконання відновлювально-ремонтних робіт на загальну суму 10 666,97 грн.

05.12.2014 р. позивачем було складено страховий акт № 1.001.14.18630/VESCO33652, згідно з яким сума виплати страхового відшкодування у зв'язку зі страховим випадком складає 8 641,97 грн.

На виконання умов договору страхування, позивачем було виплачено страхове відшкодування страхувальнику Варваруку А.В. на рахунок ФОП Химин Р.Я. в сумі 8 641,97 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 145388 від 08.12.2014 р. (копія в матеріалах справи).

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

У статті 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У відповідності до полісу Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» № АІ/369799 застраховано цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу марки «ВАЗ 2109», державний номер ВС3203ВН.

Враховуючи наведене, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» звернулося до господарського суду з даним позовом до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» про відшкодування шкоди в розмірі 8 131,97 грн., завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка була відшкодована позивачем страхувальнику.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

В статті 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до п. 9 ст. 7 Закону України «Про страхування», страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відноситься до обов'язкових видів страхування, що здійснюються в Україні.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Пунктом 37.4 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» передбачено право страховика за договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Враховуючи вищевикладене, суд відзначає, що незалежно від джерела виникнення права позов щодо відшкодування збитків подається до особи, відповідальної за завдані збитки, проте враховуючи те, що цивільна відповідальність винної особи застрахована, позов може бути заявлений також і до юридичної особи, яка застрахувала відповідальність власника транспортного засобу ««ВАЗ 2109», державний номер ВС3203ВН, зокрема, до відповідача у даній справі - Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім».

Статтею 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 ст. 1198 Цивільного кодексу України, шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Згідно зі ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, що одержав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

В п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву.

У відповідності до п. 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно з п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Полісом цивільно-правової відповідальності обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/369799 встановлена франшиза у розмірі 510,00, а ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 50 000,00 грн.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення», рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідач у відзиві на позовну заяву та усних поясненнях не визнав позовних вимог, посилаючись на те, що між сторонами відсутній спір, оскільки відповідач до порушення провадження у даній справі сплатив суму страхового відшкодування у розмірі 8 131,97 грн. за страховим випадком, який стався внаслідок ДТП, яка сталася 24.11.2014 р. о 18:40 год. в м. Дрогобич Львівської області, за участю транспортних засобів «ВАЗ 2109», державний номер ВС3203ВН, під керуванням Олексяка Ігоря Мар'яновича, що належить Горпинюку Миколі Івановичу, та транспортного засобу «Honda CR-V», державний номер ВС7111СЕ, під керуванням Варварука Анрія Васильовича. Виконання відповідачем свого зобов'язання підтверджено платіжним дорученням № 236 від 04.06.2015 р.

Таким чином, на момент звернення з даним позовом до суду права Приватного акціонерного товариства «страхова компанія «АХА Страхування» не були порушені Приватним акціонерним товариством «Київський страховий дім», у зв'язку з чим підстави звертатись до Господарського суду м. Києва у позивача були відсутні.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 47, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення його повного тексту і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Повне рішення складено 31.07.2015 р.

Суддя І.О. Андреїшина