КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2015 р. Справа№ 925/466/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Лобаня О.І.

суддів: Федорчука Р.В.

Майданевича А.Г.

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 22.07.2015 року,

розглянувши апеляційну скаргу приватного підприємства «БТК-ЛАД» на рішення господарського суду Черкаської області від 12.05.2015 року

у справі № 925/466/15 (суддя Пащенко А.Д.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К»

до приватного підприємства «БТК-ЛАД»

про стягнення 248 671,90 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Черкаської області від 12.05.2015 року припинено провадження по справі № 925/466/15 в частині вимоги про стягнення 100 000,00 грн. основного боргу. В іншій частині позов задоволено повністю. Стягнуто з приватного підприємства «БТК-ЛАД» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» 124 128,68 грн. основного боргу, 23 048,99 грн. інфляційних втрат, 1 494,23 грн. три проценти річних та 4 973,44 грн. судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції від 12.05.2015 року, приватне підприємство «БТК-ЛАД» звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення господарського суду Черкаської області від 12.05.2015 року по справі № 925/466/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 05.06.2015 року сформовано для розгляду апеляційної скарги по справі № 925/466/15 колегію суддів у складі: головуючого судді Лобаня О.І., суддів Федорчука Р.В., Яковлєва М.Л.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 05.06.2015 року апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Розпорядження заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 22.07.2015 року у зв'язку з перебуванням судді Яковлєва М.Л. у відпустці, склад колегії змінено, головуючий суддя: Лобань О.І., судді Федорчук Р.В., Майданевич А.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.07.2015 року у складі колегії суддів головуючого судді: Лобаня О.І., суддів Федорчука Р.В., Майданевича А.Г. справу № 925/466/15 прийнято до провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вважає подану відповідачем скаргу необґрунтованою та безпідставною, а рішення місцевого господарського суду законним та обґрунтованим. Позивач просить суд апеляційної інстанції залишити без змін оскаржуване рішення господарського суду Черкаської області від 12.05.2015 року, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні 22.07.2015 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» надав суду свої пояснення по справі в яких заперечив проти поданої апеляційної скарги на підставі доводів зазначених у відзиві на скаргу. Представник позивача вважає подану апеляційну скаргу відповідача безпідставною та необґрунтованою, а рішення суду першої інстанції законним та таким що винесене без порушень норм матеріального та процесуального права, позивач просить суд апеляційної інстанції залишити оскаржуване рішення суду без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представники приватного підприємства «БТК-ЛАД» у судове засідання суду апеляційної інстанції 22.07.2015 року не з'явились про день та час розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином на підтвердження чого в матеріалах справи містяться повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.120). Про причини неявки скаржник суд не повідомив.

Враховуючи викладене, заслухавши думку представника позивача, який просив суд апеляційної інстанції розглядати справу без участі відповідача, оскільки на думку позивача, відповідач, навмисно затягує розгляд справи та не з'являється на виклик суду, колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ст. 75 ГПК України вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки ПП «БТК-ЛАД» про дату та місце розгляду справи було повідомлене належним чином, участь представників відповідача у судовому засіданні 22.07.2015 року, судом обов'язковою не визнавалась, клопотань про відкладення розгляду справи та витребування письмових доказів не надходило. В матеріалах справи міститься достатньо доказів для прийняття рішення по справі.

Також, колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що у відповідності до ч.2 ст. 102 ГПК України суд апеляційної інстанції обмежений строком розгляду апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду, а продовження зазначеного строку розгляду справи у відповідності до ч. 3 ст. 69 ГПК України без клопотання сторони по справі, не передбачено ГПК України.

Згідно статті 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Дослідивши наявні в справі матеріали, розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, що з'явились у судове засідання, Київським апеляційним господарським судом встановлено наступне.

У відповідності до видаткових накладних, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 11-72) ТОВ «Епіцентр К» передало ПП «БТК-ЛАД» в період з 18.12.2013 року по 27.05.2014 року товар на загальну суму 269128,68 грн. Цей товар відповідач отримав через свого представника Корольова Є.О. на підставі довіреностей, вказаних у накладних, що підписані вказаним представником.

26 грудня 2014 року позивач надіслав на адресу відповідача претензію № 14263 із вимогою негайно сплатити заборгованість в сумі 269128,68 грн. Вказану претензію отримав уповноважений представник відповідача 27.12.2014 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

19 січня 2015 року відповідач на адресу позивача направив відповідь на претензію вих. № 39 (а.с. 76), в якій підтвердив заборгованість підприємства перед ТОВ «Епіцентр К» за поставлений товар на суму 269128,68 грн. та просив розстрочити борг по графіку, наведеному у цьому листі. Вказана відповідь на претензію підписана директором підприємства Хоменко Д.І. та скріплена печаткою підприємства.

Як зазначає позивач, графік оплати заборгованості ТОВ «Епіцентр К» не погоджувало та лише 04.03.2015 року, та 06.03.2015 року відповідач перерахував позивачу кошти в загальній сумі 45 000 грн., отже залишок боргу склав 224128,68 грн.

У березні 2015 року ТОВ «Епіцентр К» звернулось до господарського суду Черкаської області з позовом про стягнення з ПП «БТК-ЛАД» 224128,68 грн. заборгованості за поставлений товар.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи судом першої інстанції, відповідач частково сплатив суму заборгованості у розмірі 100000 грн. Так, у зв'язку з частковою оплатою, позивач звернувся до суду з клопотанням про припинення провадження у справі в частині стягнення 100000 грн. основного боргу на підставі п. 1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України у зв'язку із відсутністю в цій частині предмету спору, оскільки після подання позову до суду відповідач перерахував на рахунок позивача вказану суму коштів.

Як зазначалося вище, рішенням господарського суду Черкаської області від 12.05.2015 року припинено провадження по справі № 925/466/15 в частині вимоги про стягнення 100 000,00 грн. основного боргу. В іншій частині позов задоволено повністю. Стягнуто з приватного підприємства «БТК-ЛАД» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» 124 128,68 грн. основного боргу, 23 048,99 грн. інфляційних втрат, 1 494,23 грн. три проценти річних та 4 973,44 грн. судового збору.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Нормами статті 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і оплатити за нього певну грошову суму.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що між сторонами склалися договірні відносини купівлі-продажу товару, які ґрунтуються на усній домовленості сторін та оформлені видатковими накладними. Таке оформлення договірних відносин між сторонами відповідає вимогам чинного законодавства, укладення усної угоди купівлі-продажу не суперечить законодавству.

Згідно статті 664 ЦК України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Відповідно до статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Місцевий господарський суд вірно зазначив, що загальні положення частини 2 статті 530 ЦК України не застосовуються в даному випадку до спірних правовідносин сторін, оскільки термін виконання зобов'язання, що випливає з правовідносин купівлі-продажу, встановлений спеціальною нормою права - статтею 692 ЦК України, відповідно до якої покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної позивач у відповідності до видаткових накладних, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 11-72), передав відповідачу в період з 18.12.2013 року по 27.05.2014 року товар на загальну суму 269128,68 грн. Вказаний товар відповідач прийняв проте розрахувався лише частково. На час звернення позивача з даним позовом, заборгованість відповідача становила 224128,68 грн.

При цьому, під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, відповідач частково сплатив позивачу заборгованість у сумі 45 000 грн. несплаченою залишилась заборгованість у сумі 124 128,68 грн. Доказів повної оплати за поставлений товар відповідачем, ні під час розгляду справи у суді першої інстанції, ні під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не надано, а тому, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість у розмірі 124 128,68 грн., яка не погашена. Зазначена заборгованість відповідає фактичним обставинам та підтверджена матеріалами справи а тому, підлягає стягненню.

Крім основного боргу, позивач також просить суд стягнути з відповідача 23048,99 грн. інфляційних втрат та 1494,23 грн. 3% річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Так, здійснивши перевірку розрахунку трьох процентів річних та інфляційних втрат колегія суддів апеляційного господарського суду вважає його арифметично вірним та обґрунтованим, а тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3 % річних у сумі 1494,23 грн. та інфляційних втрат у сумі 23048,99 грн. є правомірними та підлягають стягненню.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції при прийнятті рішення дійшов правильного висновку по справі та правомірно стягнув з відповідача на користь позивача 124 128,68 грн. основного боргу, 23 048,99 грн. інфляційних втрат та 1494,23 грн. три проценти річних. Позивачем, як під час розгляду справи у суді першої інстанції так і під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції належним чином доведене порушення його прав зі сторони відповідача. При цьому, судом першої інстанції вірно припинено провадження по справі в частині вимоги про стягнення 100 000,00 грн. основного боргу.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони мають право подавати докази, брати участь у дослідженні доказів.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, виходячи з вищевикладеного, як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції відповідачем не було подано належних та переконливих доказів в заперечення заявленого позову. Судова колегія звертає увагу, що доводи та заперечення викладені у апеляційній скарзі відповідача на рішення суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Черкаської області від 12.05.2015 року, прийняте після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у зв'язку з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є таким що відповідає нормам закону.

Відповідно до ст. 103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення; 3) скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі або залишити позов без розгляду повністю або частково; 4) змінити рішення.

Таким чином, в задоволенні апеляційної скарги приватного підприємства «БТК-ЛАД» слід відмовити, а оскаржуване рішення господарського суду Черкаської області від 12.05.2015 року залишити без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Враховуючи наведене вище та керуючись статтями 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного підприємства «БТК-ЛАД» на рішення господарського суду Черкаської області від 12.05.2015 року у справі № 925/466/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Черкаської області від 12.05.2015 року у справі № 925/466/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 925/466/15 повернути до господарського суду Черкаської області.

Головуючий суддя О.І. Лобань

Судді Р.В. Федорчук

А.Г. Майданевич

Дата підписання 27.07.2015 року