КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2015 р. Справа№ 910/6792/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Лобаня О.І.

суддів: Майданевича А.Г.

Федорчука Р.В.

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 22.07.2015 року,

розглянувши апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на рішення господарського суду міста Києва від 14.04.2015 року

у справі № 910/6792/15-г (суддя Трофименко Т.Ю.)

за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО»

до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна

страхова компанія «Оранта»

про стягнення 4 248,99 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 14.04.2015 року по справі № 910/6792/15-г у задоволенні позову приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (в минулому ВАТ «НАСК «Оранта») про стягнення 4 248,99 грн. - відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням місцевого господарського суду від 14.04.2015 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 14.04.2015 року у справі № 910/6792/15-г скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Крім того, скаржник, просив поновити строк на подання апеляційної скарги на рішення господарського суду міста Києва від 14.04.2015 року.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 08.06.2015 року сформовано для розгляду апеляційної скарги по справі № 910/6792/15-г колегію суддів у складі: головуючого судді Лобаня О.І., суддів Федорчука Р.В., Яковлєва М.Л.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 08.06.2015 року відновлено скаржнику строк на подання апеляційної скарги, апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Розпорядженням заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 22.07.2015 року у зв'язку з перебуванням судді Яковлєва М.Л. у відпустці, склад колегії змінено, головуючий суддя: Лобань О.І., судді Федорчук Р.В., Майданевич А.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.07.2015 року у складі колегії суддів головуючого судді: Лобаня О.І., суддів Федорчука Р.В., Майданевича А.Г. справу № 925/466/15 прийнято до провадження.

Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, ухвалою суду здійснено заміну найменування відповідача з відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» та публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта».

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «НАСК «Оранта» вважає подану апеляційну скаргу ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» безпідставною та необґрунтованою, а рішення суду першої інстанції законним та таким що винесене без порушень норм матеріального та процесуального права, відповідач просить суд апеляційної інстанції залишити оскаржуване рішення суду без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. При цьому, відповідач, просив суд апеляційної інстанції розглядати дану справу без участі представника ПАТ «НАСК «Оранта».

Так, у судовому засіданні 22.07.2015 року представник ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» надав суду апеляційної інстанції свої пояснення в яких підтримав подану апеляційну скаргу у повному обсязі на підставі доводів зазначених у ній та просив скаргу задовольнити. Рішення суду скасувати та прийняти нове рішення суду яким позов задовольнити у повному обсязі.

Представники ПАТ «НАСК «Оранта» у судове засідання суду апеляційної інстанції 22.07.2015 року не з'явились про день та час розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином на підтвердження чого в матеріалах справи містяться повідомлення про вручення поштового відправлення. При цьому, відповідач у своєму відзиві, просив суд апеляційної інстанції розглядати дану справу без участі представника ПАТ «НАСК «Оранта».

Враховуючи викладене, заслухавши думку представника позивача, який просив суд апеляційної інстанції розглядати справу без участі відповідача, колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ст. 75 ГПК України вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки ПАТ «НАСК «Оранта» про дату та місце розгляду справи було повідомлене належним чином, участь представників відповідача у судовому засіданні 22.07.2015 року, судом обов'язковою не визнавалась, клопотань про відкладення розгляду справи та витребування письмових доказів не надходило. В матеріалах справи міститься достатньо доказів для прийняття рішення по справі.

Також, колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що у відповідності до ч.2 ст. 102 ГПК України суд апеляційної інстанції обмежений строком розгляду апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду, а продовження зазначеного строку розгляду справи у відповідності до ч. 3 ст. 69 ГПК України без клопотання сторони по справі, не передбачено ГПК України.

Згідно статті 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, що з'явились у судове засідання, розглянувши апеляційну скаргу, Київським апеляційним господарським судом встановлено наступне.

15.08.2013 року між ПрАТ «ВУСО» та фізичною особою Сінгуцькою Тетяною Михайлівною (надалі - страхувальник) був укладений договір страхування наземного транспорту № -01. Відповідно до даного договору було застраховано автомобіль «Hyundai Accent», реєстраційний номерний знак ВН 6933 ЕМ, рік випуску - 2012, червоного кольору.

12.06.2014 року на перехресті вул. Академіка Корольова - Академіка Вільяямса в м. Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій мало місце зіткнення автомобілів «Хонда» під керуванням Величко Тетяни Едуардівни, реєстраційний номерний знак ВВ 4212 СН, та автомобіля «Hyundai Accent», реєстраційний номерний знак ВН 6933 ЕМ під керуванням Сингуцького О.О.

Відповідно до Постанови Овідіопольського районного суду Одеської області від 21.07.2014 року встановлено вину Величко Т.Е., у скоєнні вищевказаного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України.

З матеріалів справи вбачається, що цивільна-правова відповідальність Величко Тетяни Едуардівни, водія транспортного засобу марки «Хонда», реєстраційний номерний знак ВВ 4212 СН, застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА», що підтверджується полісом № АС/5858923 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та довідкою про дорожньо-транспортну пригоду № 9399080.

Договором (полісом) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/5858923 встановлено ліміт відповідальності відповідача за шкоду, завдану майну третіх осіб застрахованою особою у сумі 50 000,00 грн., франшиза - 1000 грн.

У відповідності до рахунку - фактури № ОД-0016063 від 16.06.2014р., складеного ТОВ «Богдан-Авто Одеса», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Hyundai Accent», реєстраційний номерний знак ВН 6933 ЕМ, в результаті його пошкодження при ДТП складає 4 758,99 грн. з ПДВ.

25.06.2014 року позивачем складено страховий акт № 2524-02, відповідно до якого сума страхового відшкодування становить 4 758,99 грн.

Вищевказаний страховий акт складений на підставі рахунку-фактури № ОД-0016063 від 16.06.2014 року, складеного ТОВ «Богдан-Авто Одеса» та Звіту № 617636 від 24.06.2014 року.

Вказане страхове відшкодування в розмірі 4 758,99 грн., було перераховане позивачем на рахунок авторемонтного підприємства, що підтверджується платіжним дорученням № 7104 від 25.06.2014 року.

Як зазначає позивач, виплативши страхове відшкодування за договором майнового страхування в розмірі 4 758,99 грн., до нього перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, враховуючи те, що цивільна відповідальність власника транспортного засобу, водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП була застрахована відповідачем.

За таких обставин у березні 2015 року ПрАТ «СТ «ВУСО» звернулось до господарського суду міста Києва з вимогою про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» в сумі 4 248,99 грн. (як помилково зазначено у позові за вирахуванням франшизи - 510,00 грн.).

Заперечуючи проти даного позову, відповідач зазначив, що в присутності потерпілої особи Сингуцького О.О., 24.06.2014 року аварійним комісаром НАСК «Оранта» було складено протокол огляду транспортного засобу на автомобіль «Hyundai Accent» реєстраційний номерний знак ВН 6933 ЕМ, в якому було зазначено всі пошкодження вищевказаного автомобіля. З приводу даних пошкоджень ніяких заперечень та зауважень зі сторони потерпілого не було.

Відповідачем по справі було проведено дослідження оцінки вартості матеріального збитку автомобіля «Hyundai Accent», реєстраційний номерний знак ВН 6933 ЕМ, згідно якого матеріальний збиток становить 1380,13 грн.

Дана сума з урахуванням франшизи у розмірі 1000 грн., згідно поліса АС/5858923, була перерахована на користь позивача (згідно платіжного доручення), а відтак і всі вимоги останнього були виконані в повному обсязі.

Щодо розбіжності у сумах згідно дослідження відповідача і рахунку позивача, відповідач зазначив, що згідно протоколу огляду відповідача, первинної довідки ДАІ, заяви на виплату страхового відшкодування від Сінгуцької Т.М. зазначено пошкодження тільки заднього бампера. Однак, в рахунку, що надано позивачем зазначаються роботи, що не відносяться до ДТП, а саме позиції щодо заміни посилювача заднього бампера, ремонту задньої панелі та її фарбування, усунення перекосу пройому кришки багажника, додаткові витрати на лако-фарбові матеріали.

Тобто, відповідач вважає, що позивачем було відшкодовано витрати, які не відносяться до ДТП, що мала місце 12.06.2014 року, а відтак і дані кошти не можуть покладатись на відповідача.

Як зазначалося вище, рішенням господарського суду міста Києва від 14.04.2015 року по справі № 910/6792/15-г у задоволенні позову ПрАТ «СК «ВУСО» до ПАТ «НАСК «Оранта» про стягнення 4 248,99 грн. - відмовлено.

При прийнятті оскаржуваного рішення місцевий господарський суд дійшов висновку, що позовна вимога задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не надано суду належних доказів понесених витрат пов'язаних з відновлювальним ремонтом застрахованого транспортного засобу, та судом не встановлено завданого власнику автомобіля «Hyundai Accent», реєстраційний номерний знак ВН 6933 ЕМ матеріального збитку.

Місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем не було надано жодних доказів, що розрахунок вартості матеріального збитку автомобіля «Hyundai Accent», реєстраційний номерний знак ВН 6933 ЕМ, було здійснено експертом (суб'єктом оціночної діяльності), а наданий позивачем звіт № 617636 від 24.06.2014 року підписаний Велковим В.М. - спеціалістом по врегулюванню збитків. Тобто, підписаний особою невстановленої кваліфікації (не суб'єктом оціночної діяльності), а тому не може бути прийнятий до уваги.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши наявні матеріали справи та докази, подані до апеляційної інстанції, проаналізувавши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга ПрАТ «СК «ВУСО» підлягає задоволенню частково, а рішення господарського суду міста Києва від 14.04.2015 року по справі № 910/6792/15-г скасуванню з прийняттям нового рішення, виходячи з наступного.

Пункт 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Частиною 7 статті 179 ГК України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів. Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом.

Стаття 979 Цивільного кодексу України визначає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно з ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

У відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За змістом ст. 29 зазначеного Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на підставі заяви страхувальника, страхового акту від 25.06.2014 року № 2524-02 та рахунку-фактури № ОД-0016063 від 16.06.2014 року на суму 4758,99 грн. страховиком здійснено виплату страхового відшкодування страхувальнику на підтвердження чого в матеріалах справи міститься платіжне доручення № 7104 від 25.06.2014 року.

Також, в матеріалах справи міститься звіт № 617636 від 24.06.2014 року з розрахунком вартості матеріального збитку на суму 4758,99 грн.

Натомість, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що в матеріалах справи відсутній звіт або висновок експерта (експертне дослідження або інший документ), який би підтверджував розмір матеріального збитку, завданого страхувальникові застрахованого транспортного засобу внаслідок ДТП та дійшов висновку, що позовна вимога ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано суду належних доказів понесених витрат пов'язаних з відновлювальним ремонтом застрахованого транспортного засобу.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, оскільки, у відповідності до частин 4, 18 статті 9 Закону України «Про страхування» розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування.

У відповідності до пункту 16.1.1 договору страхування наземного транспорту № -01 від 15.08.2013 року укладеного між ПрАТ «ВУСО» та фізичною особою Сінгуцькою Т.М. сторони визначили, що виплата страхового відшкодування проводиться страховиком на підставі письмової заяви страхувальника і страхового акту про визнання випадку страховим, що складається страховиком на підставі документів, що підтверджують факт настання страхового випадку і розмір заподіяного збитку.

Пунктом 16.4 договору сторони погодили, що при пошкодженні транспортного засобу в наслідок страхового випадку страховик або уповноважена ним особа (аварійний комісар) складає кошторис збитків, в який включається вартість запчастин, деталей матеріалів і ремонтних робіт.

Відповідно до пункту 16.4.1 договору, кошторис збитків складається на момент настання страхового випадку на підставі рахунку СТО, рекомендованої страховиком. Вказані документи повинні містити повний перелік робіт, їх вартість, а також вартість запчастин і матеріалів, необхідних для виконання ремонту.

У разі визначення розміру заподіяного збитку на підставі рахунку СТО, рекомендованої страховиком, страховик має право перерахувати суми страхового відшкодування безпосередньо на розрахунковий рахунок СТО (пункт 16.4.4 договору).

Колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що зазначеним вище договором страхування, що укладений між позивачем та страхувальником, не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування з урахуванням виключно звіту суб'єкта оціночної діяльності.

Законами України «Про страхування» та «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобіб» не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 910/7163/14.

При цьому, судова колегія апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що скаржником, при зверненні до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою додано звіт про оцінку колісного транспортного засобу № 14/8/733/617636 від 07.09.2014 року ФОП Прохорова К.М. згідно якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Hyundai Accent», реєстраційний номерний знак ВН 6933 ЕМ, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 5 328,45 грн.

Отже, з огляду на вищенаведене, на переконання судової колегії, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову у позові, оскільки звіт суб'єкта оціночної діяльності з визначення розміру збитків є лише попереднім оціночним документом та сторонами договору можуть бути передбачені інші докази визначення розміру збитку, що було зроблено позивачем у даному випадку, а саме - на підставі страхового акту від 25.06.2014 року № 2524-02 та рахунку-фактури № ОД-0016063 від 16.06.2014 року СТО (ТОВ «Богдан-Авто Одеса») на суму 4758,99 грн. (а.с. 28, 29), які були надані позивачем ще в суді першої інстанції.

При цьому судовою колегією враховано, що вказана сума страхового відшкодування була перераховано безпосередньо СТО за фактично виконані роботи з ремонту та відновлення автомобіля після ДТП.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачем доведено обґрунтованість та правомірність позовних вимог про стягнення страхової виплати в порядку регресу, а тому суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову у позові.

При цьому, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково у сумі 3378,86 грн., оскільки відповідач вже сплатив позивачу 380,13 грн. за платіжним дорученням №7694 від 13.02.2015 року, тобто до порушення провадження у справі, та з урахуванням франшизи у розмірі 1000 грн., згідно поліса АС/5858923, а не 510 грн. як помилково зазначив позивач у своєму позові (4758,99 грн. - 380,13 грн. - 1000 грн.).

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 14.04.2015 року, прийняте після не повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у зв'язку з не правильним застосуванням норм матеріального права, є таким що не відповідає нормам закону.

Відповідно до ст. 103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення; 3) скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі або залишити позов без розгляду повністю або частково; 4) змінити рішення.

Таким чином, апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на рішення господарського суду міста Києва від 14.04.2015 року по справі № 910/6792/15-г слід задовольнити частково, оскаржуване рішення господарського суду міста Києва від 14.04.2015 року скасувати. Прийняти нове рішення суду яким, позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (в минулому ВАТ «НАСК «Оранта») про стягнення 4 248,99 грн. задовольнити частково. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» 3378,86 грн.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене вище та керуючись статтями 49, 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на рішення господарського суду міста Києва від 14.04.2015 року по справі № 910/6792/15-г задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 14.04.2015 року по справі № 910/6792/15-г скасувати.

3. Прийняти нове рішення суду яким, позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення 4 248,99 грн. задовольнити частково.

4. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська 7-Д, ) на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31, ) 3378 (три тисячі триста сімдесят вісім) грн. 86 коп.

5. В іншій частині позову по справі № 910/6792/15-г - відмовити.

6. Стягнути публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська 7-Д, ) на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31, )1452 (одну тисячу чотириста п'ятдесят дві) грн. 86 коп. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 726 (сімсот двадцять шість) грн. 43 коп. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

7. Видачу наказів по справі № 910/6792/15-г доручити господарському суду міста Києва.

8. Матеріали справи № 910/6792/15-г повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.І. Лобань

Судді А.Г. Майданевич

Р.В. Федорчук