ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2015 р. Справа № 911/2519/15

Розглянувши матеріали справи за позовом Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія», м.Бровари

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат», м.Бровари

про стягнення 18000,00 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

За участю представників

Позивача - Матвієць Л.Є.

Відповідача - не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» (далі - відповідач) про стягнення 18000,00 грн.

Провадження у справі №911/2519/15 порушено відповідно до ухвали суду від 19.06.2015 року та призначено справу до розгляду на 02.07.2015 року.

У зв'язку із відпусткою судді Кошика А.Ю., судове засідання призначене на 02.07.2015 року не відбулося, тому розгляд справи №911/2519/15 було перенесено на 21.07.2015 року.

В судовому засіданні 21.07.2015 року позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання 21.07.2015 року не з'явився, про причини неявки господарський суд не повідомив, письмовий відзив на позов не надав.

Оскільки, про поважні причини неявки в судове засідання відповідача суд не повідомлений; клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, суд вважає, що, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, без участі представника відповідача, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані докази, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, між КП «Броваритепловодоенергія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» був укладений Договір про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води від 11.10.2010 року № 497 (далі - Договір), відповідно до якого відповідачу надавались вище зазначені послуги до житлових та нежитлових приміщень на загальну площу згідно додатку 1 до Договору за адресами: вул. Грушевського, 7 в м. Бровари.

Відповідно з до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторін.

Згідно п. 3.4. Договору плата за послуги теплопостачання здійснюється до 15 числа місяця, що передує місяцю надання послуг з теплопостачання в розмірі 100 % від вартості запланованого обсягу на наступний місяць.

За послуги з централізованого опалення та підігрів води за період з 01.03.2015 року по 01.05.2015 року нарахована сума в розмірі 24 273,76 грн., з яких відповідачем оплачено 6 273,76 грн.

Таким чином, на момент звернення до суду заборгованість відповідача складала 118 00 грн.

Нарахування за спожиту теплову енергію проведені на підставі тарифів, затверджених постановою НКРП від 27.06.2014 року № 851 та від 28.11.2014 року № 606.

Відповідно до п.3.10. Договору фактично надані Виконавцем послуги з теплопостачання у відповідному місяці оформляються актом про надання послуг. Позивачем надано суду акти наданих послуг (оригінали для огляду, копії до матеріалів справи).

Згідно ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірними, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з частиною першою ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства України, повно та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги є правомірними і обґрунтованими, відповідачем не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Порошкова, 2, код 33212226) на користь комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Грушевського, 3а, код 13711949) 18 00,00 грн. боргу та 1827 грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя А.Ю. Кошик