ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.07.2015 Справа № 908/3031/15

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Демідової П.В.

При секретарі судового засідання (помічнику судді ) Табачникові В.Г.

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", м. Дніпропетровськ

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

про стягнення заборгованості за договором №Б/Н від 02.03.2011 року в розмірі 75 111,25грн.

За участю представників сторін:

Від позивача: Железнякова І.М. - за дов. №3964-О від 14.10.2010р.

Від відповідача: не з'явився.

Суд перебував в нарадчій кімнаті

28.07.2015р. з 12.45 год. по 12.50 год.

Суть справи:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", м.Дніпропетровськ звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, про стягнення заборгованості за Договором банківського обслуговування Б/Н від 2.03.2011 року в розмірі 75 111, 25 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на невиконання відповідачем зобов'язань з повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування ними та комісійної винагороди, у зв'язку з чим нараховує до стягнення штрафні санкції.

Ухвалою суду від 20.05.2015р. за вказаним позовом порушено провадження.

В судовому засіданні 28.07.2015 року представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в жодне судове засідання не з'явився.

Відповідно до спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, станом на дату розгляду справи фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1.

За змістом ч.3 п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги наявне в матеріалах справи повернення поштових відправлень , надісланих на адресу реєстрації відповідача та повернуто органом поштового зв'язку з відміткою «за закінченням терміну зберігання», суд робить висновок про належне виконання обов'язку його повідомити про час та місце розгляду справи №908/3031/15.

За змістом правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної в п.3.9.2 постанови №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. При цьому неявка у судове засідання однієї з сторін, належним чином повідомленої про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені частиною першою статті 77 ГПК України (п.3.12 постанови).

Оскільки у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та сторонами не надано доказів в підтвердження поважності причин неявки його повноважного представника в судове засідання, справа розглядається відповідно до ст.75 ГПК України без явки відповідача за наявними в ній матеріалами.

Перед початком розгляду справи по суті представника позивача було ознайомлено з правами та обов'язками, передбаченими ст.22 ГПК України. Судом, відповідно до вимог ст.81-1 ГПК України, складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

У відповідності до п.п.2, 3, 4 ч.2 ст.129 Конституції України, ст.ст.42,43 ГПК, ст.33 ГПК України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. За приписами ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд -

Встановив:

02 березня 2011р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - клієнт) та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» було підписано заяву про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів та відбитку печатки, за змістом якої клієнт просить банк відкрити поточний та картковий рахунки. При цьому в разі відсутності або недостатності коштів на рахунку клієнта (в разі перевищення суми платежу над залишками власних коштів), банк може встановити клієнту на рахунок кредитний ліміт: банк за наявності вільних грошових ресурсів здійснює обслуговування кредитного ліміту клієнта за рахунок кредитних коштів і в межах ліміту, про розмір якого банк повідомляє клієнта на власний розсуд або в письмовій формі, або встановленими засобами електронного зв'язку банка та клієнта. Порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості та розміру процентної ставки за використання кредитного ліміту регламентується Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які розміщені на сайті www.privatbank.ua, які разом з цією анкетою (заявою) складають договір банківського обслуговування.

З підписанням вищевказаної заяви клієнт погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі Умовами і Правилами надання кредитних послуг, розміщеними на сайті банку www.privatbank.ua, http://client-bank. privatbank.ua; Тарифами банку, які разом з цією заявою та карткою зі зразками підписів та відбитку печатки складають договір банківського обслуговування; приєднався та зобов'язався виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - договору банківського обслуговування в цілому.

Відповідно до п.3.2.1.1.5 Умов та правил надання банківських послуг, викладених в п.3.2.1 Умов та правил надання банківських послуг, кредитний ліміт є сумою грошових коштів, в межах якої банк здійснює оплату розрахункових документів клієнта понад залишку грошових коштів на його поточному рахунку. За змістом п.п.3.2.1.1.1 кредитний ліміт на поточний рахунок (далі - кредит) надається на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів клієнта в межах ліміту в обмін на зобов'язання клієнта з повернення кредиту, сплати відсотків та винагороди. За довідкою №08.7.0.0.0/5 від 31.03.2015р. клієнту встановлено кредитний ліміт в наступних розмірах: 02.03.2011р. - 26 200,00 грн., 23.03.2011 - 25 500,00 грн, 7.08.2012- 29 000,00 грн., 13.11.2012 -46 000,00 грн., 31.12.2013 -46 000,00 грн., 01.03.2014 -46 000,00 грн., 2.03.2014 -45 766,14 грн.

Встановлення кредитних лімітів відповідачем не спростовується, тому суд виходить з того, що сторони домовилися про встановлення зазначених лімітів і договір в цієї частині є укладеним.

Здійснення платежів клієнта в порядку обслуговування кредитного ліміту провадиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до Умов та Правил надання банківських послуг, зокрема, в формі заяви про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів та відбитку печатки (п.3.2.1.1.8).

Пунктом 3.2.1.2.2. визначений перелік обов'язків клієнта, серед яких - сплатити проценти за весь час користування кредитом (п.п.3.2.1.2.2.2), здійснювати погашення кредиту, отриманого в межах встановленого ліміту, не пізніше строку завершення періоду безперервного користування кредитом - період часу не більше 35 днів, протягом якого безпе рервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку (п.п.3.2.1.2.2.3, 3.2.1. 1.11).

За змістом п.3.2.1.2.2.8 , клієнт доручає банку списувати грошові кошти зі всіх своїх поточних рахунків, відкритих як на момент початку обслуговування банком ліміту клієнта, так і відкритих після цього, в валюті кредиту для виконання зобов'язань з погашення кредиту та відсотків за його користування. Відповідно до підпункту 4 п.3.2.1.2.1.4 за рахунок грошових коштів, які надійшли на поточний рахунок клієнта, в першу чергу здійснюється погашення заборгованості за відсотками, розрахованими відповідно до п.п.3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2.

Порядок розрахунку відсотків встановлений п.п.3.2.1.4.1.1 Умов та правил надання банківських послуг. Так, за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одну з дат до 25 числа поточного місяця (період, в який дебетове сальдо підлягає обнулінню),якщо дебетове сальдо утворилося з 1 по 20(включно) числа поточного місяця або 25 числа наступного місяця, якщо дебетове сальдо утворилося 21 -го до кінця поточного мясяця, розрахунок відсотків здійснюється за процентної ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. При необнулінні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, клієнт сплачує банку за користування кредитом проценти в розмірі 36% річних, починаючи з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню. В разі непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними.

Згідно з п.3.2.1.4.4. клієнт сплачує банку винагороду за використання ліміту відповідно до п.п.3.2.1.1.6, 3.2.1.2.3.2 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг.

За умовами п.3.2.1.4.1.3 , при порушенні клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань клієнт сплачує банку проценти за користування кредитом в розмірі 56% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Відповідно до п.3.2.1.5.1 , при порушенні клієнтом будь-якого зобов'язання зі сплати процентів за користування кредитом, строків повернення кредиту, винагороди, клієнт сплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, в % річних від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. При цьому, нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбачений п.3.18.5.1-3.18.5.3 здійснюється протягом 3 років від дня, коли зобов'язання мало бути виконано клієнтом (п.3.18.5.4 Умов та правилами надання банківських послуг).

Надавши правову кваліфікацію відносинам, що склались між сторонами, суд робить висновок, що вони пов'язані з овердрафтовим кредитуванням рахунку відповідача та підпадають під правове регулювання норм §2 глави 71 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст.345-346 ГК України.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.ст. 525, 526 ЦК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Умов та правил надання банківських послуг на підставі заяви про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів та відбитку печатки позивачем здійснювалось кредитування рахунку відповідача. Проте, починаючи з 26.09.2013 року по 25.12.2013 року, з 05.05.2014 року по теперішній час, дебетове сальдо на вказаному рахунку клієнтом обнулено не було, у зв'язку з чим банком нараховувались відсотки за користування кредитом за відсотковою ставкою 56% річних.

З огляду на неналежне виконання клієнтом взятих на себе зобов'язань, банк звернувся до клієнта з претензією №10221MR14S03F від 03.11.2014р., в якій повідомив про наявність заборгованості в сумі 54 834 , 45 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 44 286,07 грн., заборгованості за відсотками в сумі 7 845,68 грн., заборгованості за комісією в сумі 407,57 грн. та пені в сумі 1295,136 грн., яку запропонував терміново погасити. Зазначена претензія наразі клієнтом в повному обсязі не виконана, доказів протилежного під час судового розгляду справи № 908/3031/15 не надано.

Як зазначає позивач, станом на 25.03.2015 року у клієнта наявна заборгованість за кредитом в сумі 44 286,07 грн., заборгованості за відсотками в сумі 17848,87 грн., заборгованості за комісією в сумі 2445,42 грн. На вимогу суду позивачем до матеріалів справи №908/3031/15 надані документи первинного бухгалтерського обліку (виписки з відповідних рахунків другого класу Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України), які відповідно до ст.ст.1, 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підтверджують наявність у відповідача заборгованості у вищевказаних сумах.

Отже, беручи до уваги, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 44 286,07 грн., заборгованості за відсотками в сумі 17848,87 грн., заборгованості за комісією в сумі 2445,42 грн. є правомірними та доведені належним чином, вони підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст.611, 612 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав у строк, встановлений договором або законом.

Особливості регулювання відповідальності за порушення грошових зобов'язань у відносинах суб'єктів господарювання визначаються приписами статей 534, 549-552 ЦК України, статей 229-234 ГК України та статей Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

Позивачем на підставі Умов та правил надання банківських послуг позивачем нараховано до стягнення пеню за прострочення грошових зобов'язань загальною сумою 9530,89 грн.

За змістом позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, але в доданому до матеріалів справи розрахунку неможливо встановити за прострочення яких саме грошових зобов'язань нарахована пеня (за несвоєчасне повернення кредиту або/та несвоєчасну сплату відсотків, або/та сплату комісії). Суд неодноразово вимагав від позивача надати докладний розрахунок заявленої до стягнення пені з визначенням розміру зобов'язання, за несвоєчасне виконання якого нарахована пеня, періоду нарахування пені, строку виконання зобов'язання, яке прострочено. Представник позивача в судовому засіданні 28.07.2015 року обґрунтованих пояснень з цього приводу не дав. Невиконання позивачем вимог суду та розрахунок доданий до позовної заяви не дають можливості оцінити обґрунтованість та арифметичну вірність заявленої до стягнення пені. За змістом ст. 54 ГПК України позивач зобов'язаний обґрунтувати розрахунок сум, що стягуються. Згідно ст. 33 ГПК кожна сторона зобов'язана довести ти обставини, на які вона посилається, як на підставу позову. За змістом п.5 ч.1 ст.81 ГПК України, якщо позивач без поважних причин не надав витребувані судом матеріали , необхідні до вирішення спору, суд залишає позов без розгляду.

Враховуючи викладене суд залишає позов без розгляду в частині стягнення пені.

Відповідно до ст.49 ГПК України, судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи викладене та керуючись ст.129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 611, 612, §2 Глави 71 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст.1, 9 Закону України „ Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні ", ст.ст.1, 4, 21-22, 28, 33-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", м. Дніпропетровськ до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1 про стягнення заборгованості за договором №Б/Н від 02.03.2011 року в розмірі 75 111,25грн.- задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „Приватбанк" (49094, м.Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) заборгованість за кредитом в сумі 45 286,07 грн., заборгованості за відсотками в сумі 17848,87 грн., заборгованості за комісією в сумі 2445,42 грн., судовій збір в сумі 1570, 85 грн.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", м. Дніпропетровськ до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1 в частині стягнення пені в сумі 9530,89 грн. - залишити без розгляду.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 28.07.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення за правилами ст.ст.84-85 ГПК України підписано -3.08.2015р.

Суддя П.В. Демідова