ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2015 р. Справа№ 914/1906/15

Господарський суд Львівської області у складі

Суддя Фартушок Т.Б. при секретарі Полюхович Х.М.

Позивач: Державне підприємство "Радехівське лісомисливське господарство", м.Радехів

Відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю "Модем", м.Львів

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору-1: Червоноградська об'єднана державна фінансова інспекція, м.Червоноград

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору-2: Кам'янка-Бузька міжрайонна державна фінансова інспекція, м. Кам'янка-Бузька

про стягнення безпідставно набутих коштів

ціна позову: 6192грн.

Представники:

Позивача: не з'явився;

Відповідача: Ковальчук А.Л.- представник (Довіреність №07/01/15 від 07.07.2015р.);

Третьої особи-1: не з'явився;

Третьої особи-2: не з'явився

Суть спору:

Державним підприємством "Радехівське лісомисливське господарство" заявлено позов до Товариства з додатковою відповідальністю "Модем" з вимогою стягнення безпідставно набутих коштів у сумі 6192,00грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за результатами проведеної Державною фінансовою інспекцією у Львівській області ревізії встановлено завищення вартості робіт. Позивач вважає вказане завищення порушенням з боку Відповідача та зазначає, що внаслідок допущеного порушення Відповідачем безпідставно набуті кошти в сумі 6192грн., які Позивач просить стягнути. При цьому, як на підставу своїх вимог Позивач посилається на ст.1212 ЦК України.

15.06.2015р. ухвалою Господарського суду Львівської області порушено провадження у справі та розгляд справи призначено на 11год. 30хв. 23.06.2015р. Розгляд справи відкладався з причин та підстав, зазначених в ухвалах Господарського суду Львівської області по даній справі від 23.06.2015р., 07.07.2015р. та від 17.07.2015р. В судовому засіданні 24.07.2015р. оголошувалась перерва.

Ухвалою суду по даній справі від 23.06.2015р. залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Червоноградську об'єднану державну фінансову інспекцію.

07.07.2015р. ухвалою суду по даній справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Кам'янка-Бузьку міжрайонну державну фінансову інспекцію.

Представникам Учасників процесу по явці оголошено права і обов'язки, визначені ст.ст.20, 22, 27, 28, 38 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, в ухвалах Господарського суду Львівської області по даній справі, які скеровані чи оголошені Учасникам (підтвердженням чого є дані реєстрів вихідної кореспонденції Господарського суду Львівської області, наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштових відправлень, та письмові повідомлення про відкладення розгляду справи) зазначено, що права та обов'язки учасників визначені ст.ст. 20, 22, 27, 28, 38 Господарського процесуального кодексу України.

Заяв про відвід судді не надходило.

Представник Позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав, надав пояснення по суті спору з обґрунтуванням підстав для стягнення боргу з Відповідача. Був відсутній при оголошенні вступної та резолютивної частин рішення.

Протягом розгляду справи подав наступні документи:

- 23.06.2015р. клопотання вх.№2654/15 про долучення доказів до матеріалів справи та залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Червоноградську об'єднану державну фінансову інспекцію, яке судом задоволено, про що зазначено в ухвалі суду від 23.06.2015р.;

- 30.06.2015р. клопотання вх.№26705/15 про долучення до матеріалів справи доказів, яке судом задоволено;

- також 30.06.2015р. через канцелярію суду надійшло клопотання вх.№2731/15 про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Червоноградську об'єднану державну фінансову інспекцію, у задоволенні якого судом відмовлено з причин та підстав, зазначених в ухвалі суду по даній справі від 30.06.2015р.;

- 07.07.2015р. клопотання вх.№28160/15 про долучення доказів до матеріалів справи наступних документів: докази надіслання третій особі позовної заяви та долучених до неї матеріалів; копія листа ДП "Радехівське лісомисливське господарство" від 03.07.2015р. №518/07; копія листа Кам'янка-Бузької міжрайонної державної фінансової інспекції від 06.07.2015р. №30-15/605; копія пояснення від 06.07.2015р. №30-15/604; копія довіреності від 06.07.2015р. №13-351/4130; крім того в клопотанні зазначено, що відповідно до поданої Позивачем копії листа Кам'янка-Бузької міжрайонної фінансової інспекції, Червоноградську об'єднану державну фінансову інспекцію ліквідовано, при цьому сектор контролю у Радехівському районі з 26.08.2014р. діє у складі Кам'янка-Бузької міжрайонної фінансової інспекції. Клопотання задоволено;

- 07.07.2015р. клопотання вх.№2861/15 про залучення третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Кам'янко-Бузьку міжрайонну державну фінансову інспекцію, яке судом задоволено у відповідності до вимог ст. 27 ГПК України, про що зазначено в ухвалі суду від 07.07.2015р.;

- 15.07.2015р. заперечення на відзив на позовну заяву вх.№29384/15, в якому зазначає про безпідставність та необгрунтованість заперечень Відповідача.

Представник Відповідача в судове засідання з'явилась, проти позову заперечила з причин та підстав, зазначених у відзиві.

Протягом розгляду справи подала наступні документи:

- 07.07.2015р. відзив на позовну заяву №28150/15 з додатками, у якому Відповідач просить у задоволенні позовних вимог ДП "Радехівське лісомисливське господарство" до ТДВ "Модем" про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 6192,00грн. відмовити повністю у зв'язку з їх безпідставністю та пропущенням строку позовної давності, а також на те, що законодавство України не передбачає випадків, коли погоджені сторонами та повністю виконані зобов'язання, в тому числі погоджена ціна договору, можуть бути змінені на підставі довідки ревізії органів фінансового контролю;

- 17.07.2015р. клопотання про долучення документів до матеріалів справи з додатками, а саме: довідка про вартість виконаних будівельних робіт (та витрати) за грудень 2011р.; акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2011р.; довідка про вартість виконаних будівельних робіт (та витрати) за грудень 2011р.; акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень-2 2011р.; довідка про вартість виконаних будівельних робіт (та витрати) за вересень 2011р.; акт приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2011р. Зазначені документи долучено до матеріалів справи.

Представник Третьої особи-1 в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання.

Представник Третьої особи-2 в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. Позивачем передано суду клопотанням вх.№28160/15 від 07.07.2015р.) копію пояснення Третьої особи 2 №30-15/604 від 06.07.2015р., згідно якого Третя особа 2 позовні вимоги підтримує з підстав, зазначених у поданих Позивачем та описаних судом документах.

Також, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

На виконання зазначених вимог Кодексу, в ухвалі господарського суду Львівської області про порушення провадження у справі (на необхідність виконання вимог якої зазначалось в ухвалах про відкладення розгляду справи), окрім подання відзиву на позовну заяву, сторін зобов'язувалось надати всі докази в обґрунтування правової позиції по суті спору.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 38 (витребування доказів) Господарського процесуального кодексу України (якою, в тому числі, передбачені права сторін, про що зазначалось в кожній з ухвал господарського суду по даній справі), сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів; у разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази. Зі змісту наведеної статті вбачається, що протягом розгляду справи суд позбавлений можливості самостійно збирати докази, і вправі витребовувати такі виключно за клопотання сторони або прокурора.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість Учасникам процесу щодо обґрунтування їх правової позиції по суті спору та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Відповідно до вимог ст. 4-7 Господарського процесуального кодексу України судові рішення приймаються за результатами обговорення усіх обставин справи.

В судовому засіданні суд оглянув оригінали документів, долучених до матеріалів справи.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне:

08.09.2011р. Державне підприємство "Радехівське лісомисливське господарство" (Замовник) та Товариство з додатковою відповідальністю "Модем" (Підрядник) уклали Договір №08/09/2011 (далі-Договір), згідно з умовами якого (п.п.1.1, 1.2), Підрядник в межах Договірної ціни виконує на свій ризик власними та залученими силами і засобами роботи по будівництву лісової автодороги у Витківському лісництві Радехівського району Львівської області (далі - Об'єкт), а Замовник зобов'язується прийняти та оплатити в межах договірної ціни виконані Підрядником роботи; Підрядник виконує Замовникові роботи, а Замовник сплачує за виконані роботи, які зазначені у специфікації (локальному кошторисі), що додається до Договору і є його невід'ємною частиною; Специфікація (локальний кошторис №2-1-1) наведено у Додатку №4.

Вартість виконання робіт, доручених Підряднику за Договором визначається Договірною ціною, Додаток № 1, і становить : 624955,00грн., крім того ПДВ 20% - 124991,00грн., всього - 749946,00грн. (п.2 Договору).

Загальна встановлена сума робіт за Договором в розмірі 749946грн. підтверджується і графіком фінансування робіт (Додаток №3 до Договору).

Пунктом 2.4 Договору передбачено, що розрахунки за виконані роботи здійснюються на підставі виставленого рахунку-фактури та актів виконаних робіт, що підписуються обома сторонами на умовах відтермінування платежу протягом не більше 30 календарних днів.

Відповідно до 2.4 Договору, підставою для оплати є акти виконаних робіт.

У п. 2.5 Договору зазначено, що Замовник здійснює щомісячну оплату за виконані роботи на підставі акта (довідки) приймання виконаних робіт форми КБ-2в та довідки про вартість виконаних робіт форми КБ-3.

Згідно з п. 2.6 Договору, остаточний розрахунок за виконання робіт здійснюється після здачі-приймання виконаних робіт.

У п.3.2.3 Договору зазначено, що Підрядник зобов'язаний виконання робіт проводити у відповідності до графіка виконання робіт, який є невід'ємною частиною Договору (Додаток № 2).

Відповідно до п.3.2.7 Договору, Підрядник зобов'язаний виконати роботи, вказані в п.1 Договору, у встановлені графіком виконання робіт терміни: початок роботи - дата отримання авансу, завершення робіт - 16 грудня 2011р.

Пунктом 10 Договору встановлено, що Договір про закупівлю набирає чинності з дня його підписання та діє до кінця грудня 2011р. всі роботи по Договору виконуються згідно графіка виконання робіт (Додаток № 2). Додаток № 2 є невід'ємною частиною Договору.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до з ч.1 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії , а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Приписами ст. 174 ГК України визначено, що господарські зобов'язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом господарювання, придбання або збереження майна суб'єкта або суб'єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав; у результаті створення об'єктів інтелектуальної власності та інших дій суб'єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов'язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Згідно зі ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Положеннями ч.ч. 2, 3 ст. 180 ГК України передбачено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

У ч. 5 ст. 180 ГК України зазначено, що ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України.

Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 189 ГК України встановлено, що ціна в цьому Кодексі є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування. Ціна є істотною умовою господарського договору. Ціна зазначається в договорі у гривнях.

Статтею 11 Закону України "Про ціни та ціноутворення" передбачено, що вільні ціни встановлюються суб'єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

Частинами 1, 3 ст.632 ЦК України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У ч.1 ст.837 ЦК України зазначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч.1 ст.843 ЦК України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення; ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу (ч.3).

Частиною 1 статті 844 ЦК України встановлено, що ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі.

Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником.

Відповідно до ч.1 ст.846 ЦК України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Приписами ч.1 ст.875 ЦК України встановлено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Відповідно до ч.4 ст.882 ЦК України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною; акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Судом встановлено, що відповідно до актів приймання виконаних будівельних робіт від 29.09.2011р. за вересень 2011р. на суму 257566,80грн., від 05.12.2011р. за грудень 2011р. на суму 392130грн. та від 13.12.2011р. за грудень-2 2011р. на суму 65730грн., Відповідачем виконано, а Позивачем прийнято роботи за Договором на суму 715468,80грн. Наведене також підтверджується довідками про вартість виконаних підрядних робіт. Відтак, Відповідачем виконано, а Позивачем прийнято робіт за Договором на суму, що не перевищує встановлену Договором ціну.

При цьому підписання покупцем акту приймання виконаних будівельних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт (та витрати), які є первинним обліковим документом у розумінні Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема ст. 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами ч. 1 ст. 692 ЦК України. (Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. №01-06/928/2012).

Також, Наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 04.12.2009 року №554 було затверджено типові форми первинних документів з обліку в будівництві. Пунктом 1 вказаного наказу було затверджено типові форми первинних облікових документів у будівництві №КБ-2в "Акт приймання виконаних будівельних робіт та витрати". Затверджено застосування типових форм первинних облікових документів у будівництві з моменту прийняття наказу про їх затвердження.

Згідно доводів Сторін та наявних у матеріалах справи документів, Позивач оплатив Відповідачу виконані згідно Договору роботи.

Відповідно до акту ревізії фінансово-господарської діяльності Позивача №23-38-15 від 22.11.2013р., проведеної Червоноградською об'єднаною державною фінансовою інспекцією за період з 01.10.2011р. по 01.09.2011р. ревізією встановлено завищення вартості робіт, виконаних згідно Договору, на суму 6192грн., чим завдано матеріальної шкоди Позивачу на суму 6192грн. Наведене відображено і у складеній Червоноградською об'єднаною державною фінансовою інспекцією довідці від 02.10.2013р. №23-01/-94-з зустрічної звірки та підтверджується розрахунком завищення вартості робіт, підписаним як представником фінінспекції, так і представником Відповідача.

Позивачем 03.04.2015р. скеровано відповідачу вимогу №07/17 від 13.01.2015р. про повернення 6192грн. безпідставно отриманих коштів на підставі ст.1212 ЦК України. В матеріалах справи відсутня, Сторонами не наведено доводів та не подано доказів скерування чи вручення Відповідачем Позивачу відповіді на зазначену вимогу.

Як зазначено Позивачем у позовній заяві та запереченнях на відзив, позовними вимогами є стягнення з Відповідача на користь Позивача 6192грн. безпідставно набутих коштів, які Позивач просить стягнути на підставі ст.1212 ЦК України.

Суд приходить до висновку, що за наявності укладеного Договору з твердим кошторисом та оформленого сторонами акта виконаних робіт Позивачем не обґрунтовано наявності обов'язку у підприємства, яке не є державним, виконувати приписи акта ревізії №23-38-15 від 22.11.2013р. ревізії фінансово-господарської діяльності Позивача.

При цьому суд зазначає, що виявлені Державною фінансовою інспекцією України внутрішні порушення Позивача не впливають на умови спірних договірних відносин і не можуть їх змінювати (така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22.01.2013 у справі № 5006/18/13/2012).

Відповідно до ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. При цьому, в силу ч. 2 вказаної норми, зазначені положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Отже, із змісту вищевказаної норми вбачається, що для з'ясування чи набула особа відповідного зобов'язання, визначеного ст.1212 ЦК України, необхідно встановити наступні обставини, які у сукупності є підставою для виникнення такого зобов'язання: факт набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього підстав.

При цьому, судом встановлено, що кошти, які Позивач просить стягнути з Відповідача, отримані останнім від Позивача як оплата виконаних за Договором робіт, а отже, за наявності правової підстави.

Суд зазначає про відсутність підстави для повернення 6192грн. сплачених Відповідачу Позивачем коштів як оплата виконаних за Договором робіт на підставі ст.1212 ЦК України, оскільки Сторони у договорі чітко визначили вартість виконаних Відповідачем робіт, і з матеріалів справи не вбачається, що укладений між Сторонами Договір було визнано в установленому порядку недійсним повністю або частково з підстав завищення ціни чи до нього були внесені відповідні зміни.

У Відповідача відсутній обов'язок повертати зазначені кошти, оскільки правовідносини між сторонами виникли на підставі договору будівельного підряду, виконаного Сторонами у повному обсязі, тому такі кошти набуто за наявності правової підстави та не можуть бути витребувані відповідно до ст.1212 ЦК України як безпідставне збагачення.

Такий висновок суду відповідає висновкам Вищого господарського суду України, викладеним у його Постановах від 10.02.2015р. справа №906/1193/14, від 11.02.2015р. справа №910/16501/14, від 04.03.2015р. справа №904/5477/14, від 11.06.2015р. справа №926/40/13, від 08.07.2015р. справа №923/1611/14.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом України у постановах від 02.07.2012р. у справі №5006/18/13/2012, від 22.01.2013р. у справі №5006/18/13/2012, від 17.06.2014р. у справі №13/096-12, від 02.09.2014р. у справі №910/1620/13, від 14.10.2014р. у справі № 922/1136/13, яка, відповідно до вимог ст.111-28 ГПК України, є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень та всіх судів України, а суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог, а відтак, - про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Щодо заяви Відповідача у відзиві на позовну заяву вх.№28150/15 від 07.07.2015р. стосовно пропущення Позивачем строку позовної давності.

У відповідності до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Приписами ст. 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 258 ЦК України передбачений чіткий перелік вимог до яких застосовується спеціальна позовна давність, до якого вимога про стягнення безпідставно набутих грошових коштів не входить.

Згідно ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З матеріалів справи вбачається, що Позивач дізнався про факт завищення вартості робіт, виконаних згідно Договору, на суму 6192грн., з встановленого порушення актом ревізії фінансово-господарської діяльності Позивача №23-38-15 від 22.11.2013р., проведеної Червоноградською об'єднаною державною фінансовою інспекцією за період з 01.10.2011р. по 01.09.2011р. та складеної Червоноградською об'єднаною державною фінансовою інспекцією довідки від 02.10.2013р. №23-01/-94-з зустрічної звірки. Відтак, причини Позивачем строку позовної давності є поважними.

Проте, суд зазначає, і аналогічна правова позиція викладена в абзацах 1,2 пункту 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013р. "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" (із змінами та доповненнями), що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи; отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду; у разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості; і лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

З врахуванням вищенаведеного заявлена вимога про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст.4.-7 Господарського процесуального кодексу України судові рішення приймаються за результатами обговорення усіх обставин справи.

Принцип об'єктивної істини, тобто відповідності висновків, викладених у судовому акті, дійсним обставинам справи реалізується також положеннями ст.43 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до норм ст. 49 ГПКУ судові витрати у справі слід покласти на Позивача.

Враховуючи вищенаведене, керуючись п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, ст.ст. 4, 4-5, 4-7, 22, 33, 34, 38, 43, 49, 78, 82-85, 87 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.67, 173, 174, 179, 180, 189, 193 Господарського кодексу України, ст.ст.11, 509, 525, 526, 256-258, 261, 627, 629, 632, 837, 843-846, 853, 875, 882, 1212 Цивільного кодексу України, ст.11 Закону України "Про ціни та ціноутворення", ст.15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному та касаційному порядку.

Суддя Фартушок Т. Б.

В судовому засіданні 24.07.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повне рішення складено 28.07.2015р.