Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

28 липня 2015 року справа № 927/922/15

позивач: комунальне підприємство житлово-експлуатаційна контора "Північна" Ніжинської міської ради Чернігівської області,

вул. Космонавтів, 43, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600

відповідач: комунальне підприємство "Ніжинське муніципальне підприємство з

благоустрою", вул. Чернігівська, 128, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600

предмет спору: про стягнення 27904,89 грн.

Суддя Лавриненко Л.М.

Представники сторін:

від позивача: Йовса Л.А., довіреність № 291 від 27.07.2015, представник

від відповідача: не з»явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем - комунальним підприємством житлово-експлуатаційна контора "Північна" подано позов про стягнення з відповідача - комунального підприємства "Ніжинське муніципальне підприємство з благоустрою" 16800,00 грн. боргу, 9645,80 інфляційних, 1057,96 грн. пені, 401,13 грн. 3% річних, за невиконання умов договору субпідряду №8 від 01.07.2014 року.

Також позивач просить стягнути з відповідача 1000,00 грн. витрат на правову допомогу, нарахованих згідно акту №08/06-2 здачі-приймання наданих послуг від 08.06.2015 по договору №05/06-15 від 05.06.2015 про надання юридичних послуг та сплачених згідно платіжного доручення №64 від 12.06.2015.

Відповідач був належними чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень №00047440 від 07.07.2015 та №00048331 від 15.07.2015, але повноважного представника в судові засідання 15.07.2015 та 28.07.2015 не направив, документів витребуваних ухвалами суду від 07.07.2015 та від 15.07.2015 суду не надав.

Представником позивача в судовому засіданні 28.07.2015 подано письмове клопотання про відмову здійснення технічної фіксації судового процесу, яке задоволено судом.

В судовому засіданні 28.07.2015 представник позивача надав письмове клопотання про залучення до матеріалів справи додаткових документів, яке задоволено судом.

Інших заяв та клопотань від сторін до суду не надходило.

Ухвалами суду від 07.07.2015 та від 15.07.2015 сторони були повідомлені, що нез'явлення в судове засідання повноважного представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 28.07.2015 року суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача виклав позовні вимоги.

Також в судовому засіданні 28.07.2015 судом було здійснено огляд оригіналів: договору субпідряду №8 від 01.07.2014 року; виписки Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серія ААА №230122 від 09.10.2006 року; свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серія АОО №726238 від 09.10.2006 року; статуту позивача, затвердженого виконкомом Ніжинської міської ради від 14.09.2006 року №447, державну реєстрацію юридичної особи проведено 09.10.2006 року, номер запису 0000534; договору про надання юридичних послуг №05/06-15 від 05.06.2015 року; акту №08/06-2 від 08.06.2015 року здачі-приймання наданих послуг по договору №05/06-15 від 05.06.2015 року про надання юридичних послуг.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача, повідомленого належним чином, оскільки будь-яких поважних причин нез'явлення в судове засідання, відповідачем суду не повідомлено.

Рішення приймається за наявними у справі документами на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

У відповідності до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочин є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.7 ст.179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

У відповідності до ч.1 ст.181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного та скріпленого печатками.

01.07.2014 між комунальним підприємством "Ніжинське муніципальне підприємство з благоустрою" (генеральний підрядник) та комунальним підприємством ЖЕК "Північна" (субпідрядник) було укладено договір субпідряду №8.

Відповідно до статуту (а.с.12-16) та свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи №726237 серія А00 (а.с.17), повна назва підприємства позивача - комунальне підприємство житлово-експлуатаційна контора "Північна" Ніжинської міської ради Чернігівської області.

Відповідно до п.1.1. договору субпідряду №8 від 01.07.2014, цей договір укладений на виконання до договору №2 від 13.02.2014, укладеного між управлінням житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради (замовник) і комунальним підприємством "Ніжинське муніципальне підприємство з благоустрою" щодо надання послуг з видалення твердих відходів.

Генеральний підрядник замовляє, а субпідрядник виконує роботи по наданню послуг з збирання побутових відходів і міського сміття на додаткових територіях (п.1.2. договору субпідряду № 8 від 01.07.2014).

Вартість робіт, відповідно до п. 2.1. договору субпідряду №8 від 01.07.2014, по даному договору становить 16800,00 грн.

Пунктом 8.4. договору субпідряду №8 від 01.07.2014 передбачено, що договір діє з 01.07.2014 по 31.08.2014 і набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим, якщо за місяць до закінчення дії договору однією з сторін не буде заявлено про відмову від договору або його перегляд.

Оскільки сторонами не подано доказів відмови від договору або його перегляду, суд доходить висновку, що договір субпідряду №8 від 01.07.2014 є чинним на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно з ч.1 ст.837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 838 Цивільного кодексу України визначено, що підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов'язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов'язку. Замовник і субпідрядник не мають права пред'являти один одному вимоги, пов'язані з порушенням договорів, укладених кожним з них з генеральним підрядником, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічна норма міститься і в ст. 319 Господарського кодексу України.

Таким чином, по своїй правовій природі укладений між сторонами договір є договором субпідряду.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч.ч. 2,3 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч.1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Так відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 4.2.2. договору субпідряду №8 від 01.07.2014, генпідрядник зобов»язаний щомісячно протягом трьох робочих днів після надання субпідрядником товаротранспортних накладних та актів виконаних робіт підписувати їх та скріплювати печаткою.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач (субпідрядник) дотримався договірних зобов'язань, виконавши роботи передбачені договором субпідряду №8 від 01.07.2014, що підтверджується актами приймання виконаних підрядних робіт (форма №КБ-2в) за липень 2014 від 31.07.2014 на суму 8400,00 грн. та за серпень 2014 від 29.08.2014 на суму 8400,00 грн. (а.с.7,8), а також довідками про вартість виконаних підрядних робіт (форма №КБ-3) за липень 2014 від 31.07.2014 на суму 8400,00 грн. та за серпень 2014 від 29.08.2014 на суму 8400,00 грн. (а.с.9,10), які підписані повноважними представниками сторін та копії яких додано до матеріалів справи, а оригінали оглянуті в судовому засіданні 28.07.2015.

Зауваження відповідача щодо якості виконаних робіт, їх обсягів та строків в актах приймання виконаних підрядних робіт (форма №КБ-2в) за липень 2014 від 31.07.2014 та за серпень 2014 від 29.08.2014 відсутні.

Обов'язок щодо оплати виконаних підрядних робіт законодавчо врегульовано положеннями ст.854 Цивільного кодексу України, зокрема, частиною 1 вказаної статті визначено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до п.п.3.1-3.2. договору субпідряду №8 від 01.07.2014, розрахунки за виконані роботи з субпідрядником здійснюються генпідрядником безпосередньо на розрахунковий рахунок субпідрядника.

Розрахунок за виконані роботи проводиться на підставі документів про обсяги виконаних робіт та їх вартість. Документи про виконані роботи та їх вартість складаються і підписуються субпідрядником та передаються генеральному підряднику. Генеральний підрядник перевіряє ці документи і в разі відсутності зауважень підписує їх та оплачує дані роботи.

Пунктом 3.3. договору субпідряду №8 від 01.07.2014 передбачено, що розрахунок за виконані роботи проводиться генеральним підрядником по фактичних витратах згідно форми Ф-3 після підписання акту виконаних робіт.

Генеральний підрядник проплачує за виконані роботи субпідряднику при фактичному надходженню коштів на власний рахунок (п.3.5. договору субпідряду №8 від 01.07.2014).

Управління житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради довідкою № ОНЧ/712 від 17.07.2015р. повідомило, що станом на 01.05.2015р. управління житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради повністю розрахувалось з комунальним підприємством «Ніжинське муніципальне підприємство з благоустрою» за виконані роботи по наданню послуг зі збирання побутових відходів і міського сміття на додаткових територіях.

Відповідач, в порушення ст.ст.32.33,34 Господарського процесуального кодексу України, не довів суду та не надав доказів, які підтверджують факт неотримання ним коштів від управління житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради за виконані роботи по наданню послуг зі збирання побутових відходів і міського сміття на додаткових територіях.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Отже, враховуючи норми цивільного законодавства та умови п.3.3. договору субпідряду №8 від 01.07.2014, якими передбачено обов»язок генпідрядника щодо розрахунку за виконані роботи після підписання акту виконаних робіт, відповідач зобов'язаний був здійснити оплату виконаних робіт 31.07.2014 включно (по акту приймання виконаних підрядних робіт за липень 2014 на суму 8400,00 грн.) та 29.08.2014 включно (по акту приймання виконаних підрядних робіт за серпень 2014 на суму 8400,00 грн.).

Відповідач взяті на себе договірні зобов'язання щодо оплати виконаних робіт по договору субпідряду №8 від 01.07.2014 не виконав. Заборгованість відповідача перед позивачем по акту приймання виконаних підрядних робіт за липень 2014 на суму 8400,00 грн. та по акту приймання виконаних підрядних робіт за серпень 2014 на суму 8400,00 грн. становить 16800,00 грн.

Направлену супровідним листом вих.№23 від 22.01.2015 претензію вих.№21 від 22.01.2015 (а.с.24,27), отриману відповідачем 22.01.2015, що підтверджується письмовою відміткою на претензії, про оплату 16800,00 грн. боргу за надані послуги по договору №8 від 01.07.2014 року, відповідач залишив без задоволення.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1. ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої.

Позивач просить стягнути з відповідача по акту приймання виконаних підрядних робіт від 31.07.2014: 4443,60 грн. інфляційних втрат за період з червня 2014 по квітень 2015 та 3% річних в розмірі 212,65 грн. за період з 01.08.2014 по 01.06.2015 та по акту приймання виконаних підрядних робіт від 29.08.2014: 4342,80 грн. інфляційних втрат за період з червня 2014 по квітень 2015 та 3% річних в розмірі 188,48 грн. за період з 01.09.2014 по 01.06.2015.

Матеріалами справи підтверджується прострочка виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо оплати виконаних підрядних робіт, але приймаючи до уваги, що позивачем при розрахунку 3% річних була допущена помилка щодо кількості днів прострочення, суд доходить висновку, що 3% річних по акту приймання виконаних підрядних робіт від 31.07.2014 за період з 01.08.2014 по 01.06.2015 підлягають стягненню в сумі 210,57 грн., а по акту приймання виконаних підрядних робіт від 29.08.2014 за період з 01.09.2014 по 01.06.2015. 3% річних підлягають задоволенню в заявленій позивачем сумі 188,48 грн. Всього підлягають стягненню 3% річних на загальну суму 401,12 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд доходить висновку, що вимоги позивача щодо стягнення інфляційних нарахувань по акту приймання виконаних підрядних робіт від 31.07.2014 підлягають задоволенню в розмірі 4440,98 грн. за період з серпня 2014 по квітень 2015, оскільки прострочка по даному акту виникла з 01.08.2014 і позивачем помилково включено в розрахунок індекс інфляції за червень та липень 2014 року. Інфляційні нарахування по акту приймання виконаних підрядних робіт від 29.08.2014 підлягають задоволенню в розмірі 4339,07 грн. за період з вересня 2014 по квітень 2015, оскільки прострочка по даному акту виникла з 01.09.2014 і позивачем помилково включено в розрахунок індекс інфляції за червень, липень, серпень 2014 року. Всього до стягнення інфляційних нарахувань 8780,05 грн.

Вимоги позивача щодо стягнення пені в загальній сумі 1107,19 грн., а саме: 538,98 грн. пені за період прострочки з 01.08.2014 по 31.01.2015 по акту виконаних робіт від 31.07.2014 та 568,21 грн. пені за період прострочки з 01.09.2014 по 28.02.2015 по акту виконаних робіт від 29.08.2014, задоволенню не підлягають з наступних підстав:

У відповідності до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Пеня є різновидом неустойки, відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України.

Статтею 547 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Також частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов'язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Відповідальність сторін за неналежне виконання умов спірного договору субпідряду №8 від 01.07.2014 врегульована розділом 6 договору, зокрема, пунктом 6.2. договору субпідряду №8 від 01.07.2014 сторони визначили, що при порушенні умов договору до сторін застосовуються штрафні санкції в розмірі, не нижчому за облікові ставки Національного банку України.

Проте, умовами договору субпідряду №8 від 01.07.2014 не визначено, які конкретно штрафні санкції застосовуються до сторін за неналежне виконання умов спірного договору, зокрема, не передбачено відповідальність генерального підрядника (відповідача по справі) за прострочення строків оплати за виконані роботи у вигляді сплати пені, у зв»язку з чим суд доходить висновку про відсутність підстав для стягнення пені.

Враховуючи, що відповідач в порушення ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України взяті на себе зобов'язання не виконав, виконані роботи по договору субпідряду своєчасно та в повній сумі не оплатив, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтовані і підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача 16800,00 грн. боргу; 401,12 грн. 3% річних та 8780,05 грн. інфляційних втрат. В решті позову відмовити.

Оскільки спір виник у зв'язку з неправомірними діями відповідача, то відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України та ст. 4 Закону України „Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VI, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1701,05 грн.

В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача 1000,00 грн. витрат на правову допомогу, нарахованих згідно акту №08/06-2 здачі-приймання наданих послуг від 08.06.2015 по договору №05/06-15 від 05.06.2015 про надання юридичних послуг та сплачених згідно платіжного доручення № 64 від 12.06.2015.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь 1000,00 грн. витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають з наступних підстав:

Згідно з частиною другою ст. 59 Конституції України для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура. Відповідно до частини першої ст. 2 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року №733-2012-п адвокатура України - це недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі.

Відповідно до статті 28 Господарського процесуального кодексу України, справи юридичних осіб у господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Представництво інтересів юридичних осіб у господарському суді здійснюють керівники підприємств і організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, а також особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, зокрема адвокати та інші фахівці у галузі права.

Відповідно до ст.44 ГПК України до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката.

Тобто, юридична особа самостійно вирішує питання про вибір свого представника у господарському суді. Держава гарантує такій особі відшкодування судових витрат на юридичні послуги, що надаються лише адвокатом (частина перша статті 44 Кодексу). Витрати юридичної особи на надані їй у господарському судочинстві послуги адвоката відшкодовуються в порядку, встановленому процесуальним законом (частина 5 статті 49 ГПК України).

Отже, можливість віднесення до судових витрат сум, сплачених юридичною особою за послуги, надані їй в господарському судочинстві іншим, ніж адвокат, фахівцем у галузі права, положення частини першої статті 44 Кодексу, згідно з яким до судових витрат віднесені, зокрема, витрати, пов'язані з оплатою послуг адвоката, у контексті статті 59 Конституції України потрібно розуміти так, що до складу судових витрат на юридичні послуги, які підлягають відшкодуванню юридичній особі в господарському судочинстві, належать суми, сплачені такою особою, якщо інше не передбачено законом, лише за послуги адвоката.

Конституційний суду України своїм рішенням від 11.07.2013р. у справі № 1-4/2013, вирішив, що положення частини першої статті 44 Кодексу, згідно з яким до судових витрат віднесені, зокрема, витрати, пов'язані з оплатою послуг адвоката, у контексті статті 59 Конституції України потрібно розуміти так, що до складу судових витрат на юридичні послуги, які підлягають відшкодуванню юридичній особі в господарському судочинстві, належать суми, сплачені такою особою, якщо інше не передбачено законом, лише за послуги адвоката.

Відповідно до п. 6.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 року «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», витрати, зокрема, позивача, пов'язані з оплатою ним послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

За змістом частини 3 статті 48 та частини 5 статті 49 ГПК у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.06.2015 року між комунальним підприємством житлово-експлуатаційна контора «Північна» (замовник) та фізичною особою-підприємцем Кочмарьовою Тетяною Сергіївною (виконавець) було укладено договір №05/06-15 про надання юридичних послуг, відповідно до п.1.1. якого виконавець надає, а замовник приймає та оплачує юридичні послуги, пов»язані з підготовкою позовної заяви про стягнення заборгованості з КП «Ніжинське муніципальне підприємство благоустрою».

Згідно з п.5.1. договору №05/06-15 про надання юридичних послуг від 05.06.2015 року, за домовленістю сторін винагорода виконавця за даним договором виплачується в сумі 1000,00 грн., шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця.

Також 08.06.2015 року між фізичною особою-підприємцем Кочмарьовою Тетяною Сергіївною (виконавець) та комунальним підприємством житлово-експлуатаційна контора «Північна» (замовник) було складено акт №08/06-2 здачі-приймання наданих послуг по договору №05/06-15 від 05.06.2015 року про надання юридичних послуг, відповідно до умов якого вартість наданих послуг по вивченню матеріалів та документів; підготовці позовної заяви та розрахунків до неї; наданню консультацій щодо оформлення та направлення процесуальних документів складає 1000,00 грн.

Таким чином, договір №05/06-15 про надання юридичних послуг від 05.06.2015 було укладено не з адвокатом Кочмарьовою Т.С., а з ФОП Кочмарьова Т.С.

Доказів сплати коштів в сумі 1000 грн. саме по договору №05/06-15 про надання юридичних послуг від 05.06.2015 позивачем суду також не надано.

Згідно з наданим до матеріалів справи платіжним дорученням №64 від 12.06.2015 року платником (позивачем - КП ЖЕК «Північна») було перераховано отримувачу (ФОП Кочмарьова Т.С.) 1000,00 грн., призначення платежу: за надання юридичних послуг згідно договору №08/06-15 від 08.06.2015 року по підготовці позовної заяви з КП «НМПБ».

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які підтверджують факт укладення ним саме з адвокатом Кочмарьовою Т.С. договору на надання адвокатських послуг по даній справі та відповідно проведеної оплати.

Керуючись ст.ст. 11, 202, 205, 525, 526, 610, 612, 546, 547, 549, 625, 837, 838, 854 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 175, 179, 181, 193, 231, 319 Господарського кодексу України, ст.ст. 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст. 3, 4 Закону України „Про судовий збір", господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з комунального підприємства "Ніжинське муніципальне підприємство з благоустрою", вул. Чернігівська, 128, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600 (, р/р 2907 філія Чернігівське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 353553) на користь комунального підприємства житлово-експлуатаційна контора "Північна" Ніжинської міської ради Чернігівської області, вул. Космонавтів, 43, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600 (, р/р 7253 філія Чернігівське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 353553) 16800,00 грн. боргу; 401,12 грн. 3% річних, 8780,05 грн. інфляційних втрат та 1701,05 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Повне рішення підписано 28.07.2015.

Суддя Л.М. Лавриненко

.