РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2015Справа №910/13151/15

За позовом Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями Страхової компанії «К'Ю БІ І Україна»
до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування»
про стягнення 75750,00 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Долбілкін Д.Є. - представник за довіреністю.

СУТЬ СПОРУ:

Приватним акціонерним товариством з іноземними інвестиціями Страховою компанією «К'Ю БІ І Україна» заявлено позов про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» коштів в сумі 75750,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач на підставі Договору страхування автотранспорту №CAS0016007 від 11.05.2012 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплатив страхове відшкодування по факту смерті та інвалідності пасажирів застрахованого автомобіля марки «TOYOTA», реєстраційний номер ВХ2882ВА, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України, отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, якою є відповідач у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.05.2015 порушено провадження у справі №910/13151/15, розгляд справи призначено на 22.06.2015.

09.06.2015 на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від Моторного (транспортного) бюро України надійшла інформація з єдиної централізованої бази даних МТСБУ.

19.06.2015 відповідач через відділ діловодства суду подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив з підстав того, що в разі проведення страхових виплат за договором особистого страхування (життя, здоров'я, працездатності, пенсійного забезпечення) страховик не має права вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.

В судовому засіданні 22.06.2015 у відповідності до вимог ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 27.07.2015.

27.07.2015 позивач через відділ діловодства суду подав пояснення на відзив відповідача, в якому зазначив, що внаслідок укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідачем застрахований такий страховий ризик, як відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки в межах страхової суми, тому саме останній бере на себе відповідальність за свого страхувальника, що виникає внаслідок заподіяння шкоди життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП.

Представник відповідача в судовому засіданні 27.07.2015 проти позову заперечив у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

У свою чергу, представник позивача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка позивача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 27.07.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників сторін, які брали участь у розгляді справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

11.05.2012 між Приватним акціонерним товариством з іноземними інвестиціями Страховою компанією «К'Ю БІ І Україна», як страховиком, та ПАТ «Чотирбоцьке хлібоприймальне підприємство», як страхувальником, було укладено Договір страхування автотранспорту №CAS0016007, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані: з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки «TOYOTA», реєстраційний номер ВХ2882ВА; з життям, здоров'ям та працездатністю осіб, які знаходяться у застрахованому транспортному засобі.

Договором визначено, що до страхових випадків відноситься, зокрема, ДТП, а строк дії договору встановлено з 10.05.2012 по 09.05.2013.

12.08.2012 року близько 14 год. 50 хв. на 148 км + 350 м. автодороги Н-03 Житомир-Чернівці, відбулася ДТП за участю застрахованого автомобіля марки «TOYOTA», реєстраційний номер ВХ2882ВА, та автомобіля марки «HYUNDAI», реєстраційний номер ВХ4049ВН, а саме: будучи водієм автомобіля «HYUNDAI», реєстраційний номер ВХ4049ВН, грубо нехтуючи вимогами Правил дорожнього руху України, Нечипор М.І. рухався зі сторони м. Хмельницького в напрямку м. Старокостянтинів зі швидкістю біля 120 км./год., чим перевищив допустиму швидкість руху на даній ділянці автодороги. Під час руху, наближаючись до перехрестя нерівнозначних доріг, що ведуть в с. Кузьмин Красилівського району та с. Верхняки Старокостянтинівського району, незважаючи на вимоги дорожньої розмітки 1.3 ПДР України та заборону здійснювати обгін в межах перехрестя, не переконався, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, виїхав на зустрічний напрямок руху, виконуючи маневр обгону попутних автомобілів, що рухались попереду в межах свого напрямку руху. Під час здійснення маневру обгону водій Нечипор М.І. не врахував дорожньої обстановки, а саме крутого повороту в праву по ходу його руху сторону, який обмежує оглядовість в напрямку руху, внаслідок чого невчасно виявив автомобіль «TOYOTA», реєстраційний номер ВХ2882ВА під керуванням водія Маринича М.М., який рухався в зустрічному для нього напрямку. В подальшому, Нечипор М.І. не приймаючи заходів для припинення маневру обгону та повернення на свій напрямок руху, а також заходів для зупинки керованого ним автомобіля, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху, виїхав на ліве по ходу його руху узбіччя, на яке, з метою уникнення зіткнення виїхав і водій зустрічного автомобіля «TOYOTA», реєстраційний номер ВХ2882ВА, де відбулось зіткнення між вказаними транспортними засобами.

Внаслідок ДТП яка відбулася 12.08.2012 пасажир автомобіля «TOYOTA», реєстраційний номер ВХ2882ВА, Шелест К.І. отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи №72 від 10.09.2012 року мають ознаки тяжких, знаходяться в прямому причинному зв'язку із настанням смерті, та від яких вона померла 13.08.2012 року в Старокостянтинівській ЦРЛ. Пасажир автомобіля «TOYOTA», реєстраційний номер ВХ2882ВА Шелест Л.М. отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи №1651 від 16.10.2012 року за своїм характером відносяться до тяжких небезпечних для життя в момент заподіяння.

Вказане підтверджується наявними в матеріалах справи копіями Свідоцтва про смерть серії 1-БВ №189058 Шелест Катерини Іванівни та Довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ №564403 Шелест Людмили Миколаївни (група інвалідності - третя).

Вироком Красилівського районного суду Хмельницької області від 18.06.2013 у справі №2209/2578/12 Нечипора Михайла Івановича визнано винним за ч. 3 ст. 286 Кримінального кодексу України і засуджено до 6 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

14.08.2012 страхувальник автомобіля марки «TOYOTA», реєстраційний номер ВХ2882ВА, звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку по страхуванню автомобіля та відповідальності автовласників за Договором страхування автотранспорту №CAS0016007 від 11.05.2012.

У відповідності до норм чинного законодавства та з урахуванням умов Договору страхування автотранспорту №CAS0016007 від 11.05.2012, позивачем був складений та підписаний страховий акт № від 05.02.2013, згідно з яким первинна інвалідність ІІІ ступеню пасажира автомобіля «TOYOTA», реєстраційний номер ВХ2882ВА, Шелест Людмили Миколаївни внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 28250,00 грн. на рахунок Шелест Л.М.

Крім того, 21.03.2013 Приватним акціонерним товариством з іноземними інвестиціями Страховою компанією «К'Ю БІ І Україна» був складений та підписаний страховий акт №, згідно з яким смерть пасажира автомобіля «TOYOTA», реєстраційний номер ВХ2882ВА, Шелест Катерини Іванівни внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 50500,00 грн. на рахунок Шелест Л.М.

На підставі складених страхових актів № від 05.02.2013 та № від 21.03.2013 ПрАТ з ІІ СК «К'Ю БІ І Україна», виконуючи свої зобов'язання за договором, сплатило суму страхового відшкодування в розмірі 28250,00 грн. та 50500,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями №000021521 від 05.02.2013 та №000022426 від 21.03.2013.

Цивільно-правова відповідальність Нечипора Михайла Івановича за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля «HYUNDAI», реєстраційний номер ВХ4049ВН, застрахована відповідачем на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/8359438, копія якого наявна в матеріалах справи.

За твердженням позивача, оскільки потерпіла від ДТП - Шелест Л.М. реалізувала своє право на відшкодування завданої шкоди, шляхом отримання страхового відшкодування від Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями Страхової компанії «К'Ю БІ І Україна», то право вимоги до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», яким застраховано цивільну відповідальність Нечипора Михайла Івановича як володільця автомобіля марки «HYUNDAI», реєстраційний номер ВХ4049ВН, переходить до позивача.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Правовідносини, пов'язані зі страхуванням різних видів, регулюються нормами глави 67 Цивільного кодексу України.

Статтею 980 ЦК України встановлено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Аналогічне за змістом положення міститься в статті 4 Закону України "Про страхування".

Як вбачається з Договору страхування автотранспорту №CAS0016007 від 11.05.2012, його предметом є майнові інтереси страхувальника, пов'язані: з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки «TOYOTA», реєстраційний номер ВХ2882ВА (майнове страхування); з життям, здоров'ям та працездатністю осіб, які знаходяться у застрахованому транспортному засобі (особисте страхування).

Позивач звертаючись з позовом до суду пред'являє вимогу про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» відшкодування за шкоду, заподіяну саме життю і здоров'ю осіб, які знаходились у застрахованому транспортному засобі - автомобілі марки «TOYOTA», реєстраційний номер ВХ2882ВА.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Вказана норма, яка дублює положення ст. 27 Закону "Про страхування", надає страховикові право звернутися з вимогою до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки. Такий перехід права вимоги до страховика в науці та практиці цивільного права отримав назву суброгація.

Як роз'яснено в п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим.

Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов'язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування.

Так, за приписами статті 515 Цивільного кодексу України заміна кредитора не допускається у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора, зокрема у зобов'язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Право вимоги страхувальника до особи, відповідальної за заподіяну шкоду життю та здоров'ю, за своїм характером є таким, що тісно пов'язане з особою самого страхувальника (осіб, які знаходяться у застрахованому транспортному засобі). Отже, в даному випадку чинне законодавство імперативно забороняє перехід до позивача (страховика) в порядку суброгації прав первісного кредитора (потерпілої застрахованої особи), нерозривно пов'язаних з особою останнього, зокрема, у зобов'язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

З урахуванням вищнвикладеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з покладенням витрат по сплаті судового збору на позивача, у відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 29.07.15

Суддя О.А. Грєхова