ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2015 р.Справа № 923/691/15
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Савицького Я.Ф.

Суддів: Гладишевої Т.Я.

Журавльова О.О.

при секретарі судового засідання Селиверстовій М.В.

за участю представників сторін в судовому засіданні від 29.07.2015р.:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Завод крупних електричних машин"

на рішення господарського суду Херсонської області

від 11 червня 2015 року

у справі №923/691/15

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Завод крупних електричних машин"

про стягнення коштів

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 29.07.2015р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Херсонської області від 11.06.2015р. по справі №923/691/15 (суддя Чернявський В.В.) частково задоволено позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Завод крупних електричних машин" про стягнення 55575,00 грн., з відповідача на користь позивача стягнуто: 25000 грн. боргу, 3315 грн. пені, 5072,31 грн. на відшкодування втрат від інфляції та 1097,66 грн. судового збору з посилання на те, що відповідачем неналежним чином виконані зобов'язання за договором № 12/11/13 від 12.11.2013р. з додатковою угодою № 1 від 14.05.2014р. в частині повної та своєчасної оплати за виконані роботи.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду першої інстанції, до Одеського апеляційного господарського суду звернулось Приватне акціонерне товариство "Завод крупних електричних машин", в якій відповідач просить змінити рішення господарського суду Херсонської області від 11.06.2015р. по справі №923/691/15 та затвердити графік сплати заборгованості: до 31.07.2015р. - 11494,99 грн.; до 31.08.2015р. - 11494,99 грн.; до 30.09.2015р. -11494,99 грн., мотивуючи це тим, що суд першої інстанції, прийнявши оскаржуване рішення, не надав сторонам можливості реалізувати право на примирення у відповідності зі ст. 78 ГПК України.

Представники сторін в судове засідання 29.07.2015р. не з'явились, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що вбачається з рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень від 08.07.2015р.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Завод крупних електричних машин", перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.11.2013р. між ФО-П ОСОБА_2 (виконавець, позивач) та ПАТ "Завод крупних електричних машин" (замовник, відповідач) укладено договір № 12/11/13, за п. 1.1 якого виконавець бере на себе роботи з капітального ремонту і пусконалагоджувальним роботам станка токарно-гвинторізного мод.165, інв. №ТВ-246, а замовник зобов'язується оплатити послуги виконавця.

14.05.2014р. сторони уклали додаткову угоду до договору № 12/11/13 від 12.11.2013р.

Відповідно до п.2.2 договору в редакції додаткової угоди вартість робіт складає: 130000,00 грн. - капітальний ремонт станка токарно-гвинторізного; 30000,00 грн. - пусконалагоджувальним роботам станка токарно-гвинторізного.

Згідно з п.2.4 договору в редакції тієї ж додаткової угоди замовник зобов'язався сплатити 80тис.грн. до 06.06.2014р., 50тис.грн. - протягом 5 банківських днів після підписання акта виконаних робіт за капітальний ремонт станка, 30 тис. грн. - протягом 5 банківських днів після підписання акта виконаних робіт по пусконалагоджувальним роботам.

Положеннями п. 5.3 договору передбачено, що за порушення встановлених договором строків оплати, замовник сплачує виконавцю неустойку в розмірі 0, 1 % за кожен день прострочення від загальної вартості договору.

Як свідчать матеріали справи, позивачем на виконання умов договору, були виконані роботи, що підтверджується актами прийому-передачі виконаних робіт №1 від 21.11.2014р., №2 від 21.11.2014р. та №3 від 26.12.2014р., які підписані представниками обох сторін та скріплені печатками підприємств.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були виставлені відповідні рахунки-фактури на оплати за виконані роботи.

Позивач зазначає, що відповідач не в повному обсязі сплатив за виконані роботи відповідно до умов договору, загалом оплачено 135000,00 грн., при цьому, стверджує про неотримання решти з ціни договору, а саме 25000,00 грн. як частину вартості пусконалагоджувальних робіт, що мали бути оплачені протягом 5 банківських днів після підписання акта від 26.12.2014р.

Вказані обставини стали підставою звернення Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до господарського суду Херсонської області з позовною заявою про стягнення з ПАТ "Завод крупних електричних машин" 25000 грн. боргу, 19200 грн. пені та 11375 грн. інфляційних.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як свідчать матеріали справи, між сторонами укладено договір № 12/11/13 від12.11.2013р., на виконання умов якого позивачем були виконанні відповідні роботи, що підтверджується актами прийому-передачі виконаних робіт №1 від 21.11.2014р., №2 від 21.11.2014р. та №3 від 26.12.2014р., які підписані представниками обох сторін та скріплені печатками підприємств.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Такі ж самі положення містяться й у ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, за якими зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

З огляду на те, що матеріалами справи підтверджено надання позивачем відповідачу послуг щодо виконання робіт за договором та враховуючи відсутність доказів, в розумінні ст.32-34 Господарського процесуального кодексу України, які підтверджують виконання відповідачем своїх зобов'язань за вказаним договором в частині повної та своєчасної оплати, апеляційний господарський суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу в розмірі 25000,00 грн.

Щодо позовної вимоги про стягнення пені у розмірі 19200 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому цим Кодексом, іншими законами та договором.

За ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з п.5.3 договору за порушення строків оплати замовник оплачує неустойку в розмірі 0,1% за кожен день прострочки від загальної вартості договору.

Апеляційний господарський суд, перевіривши розрахунок пені, наданий позивачем зазначає, що ним неправильно зазначено період нарахування пені (з 01.01.2015р., а не з 07.01.2015р.) та не враховано обмеження встановлені Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та ст.343 ГК України: платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

З врахуванням цих законів обґрунтованою є пеня в обумовленому сторонами розмірі (він менший подвійної облікової станки Національного банку України), але від суми, яку прострочено в оплаті, а з врахуванням умов договору та в межах позовних вимог - пеня підлягає стягненню за період прострочки платежу з 07.01.2015р. по 30.04.2015р. Обґрунтовано нараховувати пеню на прострочену суму, а не на суму, зобов'язання щодо якої не заявлені як порушені у період нарахування пені.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що правомірним є розрахунок пені, здійснений судом першої інстанції, отже, вказана позовна вимога підлягає частковому задоволенню на суму 3315,00 грн.

Також, позивачем заявлено до стягнення суму інфляційних витрат у розмірі 11375 грн.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши розрахунок позивача, апеляційний господарський суд вважає правильним висновок місцевого господарського суду про те, що втрати від інфляції за квітень, травень 2015р. стягненню не підлягають, оскільки індекс інфляції за певний календарний місяць формується та оприлюднюється після спливу цього місяця, відтак, індексів інфляції за квітень, травень 2015р. станом на 28-29.04.2015р. ще не було сформовано, дані про них не могло бути віднесено і не було віднесено до розрахунку, що створювався 28.04.2015р.

Таким чином, вказана позовна вимога підлягає частковому задоволенню на суму 5072,31 грн.

Колегія суддів не приймає до уваги твердження скаржника стосовно того, що суд першої інстанції позбавив сторін права на примирення шляхом укладення мирової угоди, оскільки в матеріалах наявні пояснення позивача за вх. №6041,15 від 10.06.2015р., якими останній зазначає, що заява відповідача про намір укласти мирову угоду не відповідає дійсності та є безпідставною.

Враховуючи вищенаведене, Одеський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення господарського суду Херсонської області від 11.06.2015р. по справі №923/691/15 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Завод крупних електричних машин" - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101 - 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П о с т а н о в и в :

Рішення господарського суду Херсонської області від 11.06.2015р. по справі №923/691/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний 29.07.2015р.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Гладишева Т.Я.

Суддя Журавльов О.О