ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2015 року Справа № 910/9490/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоАкулової Н.В.,
суддів :Татькова В.І. (доповідача), Шевчук С.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Місія"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 09.06.2015 р.
у справі№ 910/9490/15 господарського суду міста Києва
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Місія" (надалі - ТОВ "Місія")
доГоловного управління комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (надалі - ГУ комунальної власності КМДА)
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Комунальне підприємство "Київський метрополітен" (надалі - КП "Київський метрополітен")
за участюКомунального підприємства "Київблагоустрій" (надалі - КП "Київблагоустрій")
пропродовження строку договору
за участю представників:
від позивача- Паляничко О.В., дов. від 30.03.2015р.
від відповідача- не з'явилися
від третьої особи- Загоровська Н.В., дов. № 154-Н від 31.10.2014 р.
від КП "Київблагоустрій"- не з'явилися

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року до господарського суду міста Києва звернулось ТОВ "Місія" з позовною заявою до ГУ комунальної власності КМДА, в якій просило продовжити строк дії договору № 315 від 07.05.2012 р. про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду.

Також, ТОВ "Місія" одночасно було подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони будь-кому, а саме: ГУ комунальної власності КМДА, КП "Київський метрополітен", КП "Київблагоустрій" вчиняти певні дії, а саме здійснювати демонтаж приміщень, тимчасових огороджуючих конструкцій (кіосків), площею 29,91 кв.м., які належать ТОВ "Місія" та які знаходяться за адресою: м. Київ, станція метро "Палац Спорту", та заборонити КП "Київський метрополітен" припиняти/відключати ТОВ "Місія" постачання електроенергії приміщень, тимчасово огороджуючих конструкцій (кіосків), площею 29,91 кв.м., які належать ТОВ "Місія" та які знаходяться за адресою: м. Київ, станція метро "Палац Спорту".

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.04.2015 р. (суддя Прокопенко Л.В.) заяву ТОВ "Місія" про вжиття заходів до забезпечення позову задоволено, вжито заходи до забезпечення позову шляхом заборони ГУ комунальної власності КМДА, КП "Київський метрополітен", КП "Київблагоустрій" вчиняти певні дії, а саме здійснювати демонтаж приміщень, тимчасових огороджуючих конструкцій (кіосків), площею 29,91 кв.м., які належать ТОВ "Місія" та які знаходяться за адресою: м. Київ, станція метро "Палац Спорту", та заборонити КП "Київський метрополітен" припиняти/відключати ТОВ "Місія" постачання електроенергії приміщень, тимчасово огороджуючих конструкцій (кіосків), площею 29,91 кв.м., які належать ТОВ "Місія" та які знаходяться за адресою: м. Київ, станція метро "Палац Спорту".

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.06.2015 р. (головуючий суддя Чорногуз М.Г., судді: Агрикова О.В., Рудченко С.Г.) ухвалу господарського суду міста Києва від 21.04.2015 р. скасовано, заяву ТОВ "Місія" про забезпечення позову (заборонити вчиняти певні дії) залишено без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, ТОВ "Місія" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати, а ухвалу господарського суду міста Києва від 21.04.2015 р. залишити в силі, мотивуючи скаргу порушенням і неправильним застосуванням судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 20.07.2015 р. (головуючий суддя Татьков В.І. (доповідач), судді: Демидова А.М., Шевчук С.Р.) касаційну скаргу ТОВ "Місія" прийнято до провадження, призначено розгляд скарги на 28.07.2015 р.

Розпорядженням заступника секретаря палати першої судової палати Вищого господарського суду України від 27.07.2015 р. № 02-05/515 у зв'язку з відпусткою судді Демидової А.М., для розгляду справи № 910/9490/15 сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Акулової Н.В., суддів: Татькова В.І. (доповідача), Шевчук С.Р.

27 липня 2015 року через канцелярію Вищого господарського суду України від КП "Київський метрополітен" надійшов відзив на касаційну скаргу ТОВ "Місія", в якому заявник просив суд залишити без задоволення подану касаційну скаргу, а прийняту Київським апеляційним господарським судом постанову залишити без змін.

До початку судового засідання, 28.07.2015 р., через канцелярію Вищого господарського суду України від КП "Київблагоустрій" також надійшов відзив, за змістом якого заявник просив суд залишити без задоволення подану касаційну скаргу, а прийняту Київським апеляційним господарським судом постанову залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, оцінивши доводи касаційної скарги, взявши до уваги заперечення, викладені у відзивах, перевіривши правильність застосування судами норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що подана касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Статтею 67 ГПК України визначені заходи забезпечення позову, серед яких, зокрема, заборона відповідачеві вчиняти певні дії; заборона іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Приписами постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" унормовано, що відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Як вбачається з матеріалів оскарження постанови Київського апеляційного господарського суду від 09.06.2015 р. у справі № 910/9490/15, предметом позову є продовження строку договору оренди, укладеного між сторонами у даній справі.

Водночас, як вірно зазначено судом апеляційної інстанції заявлені позивачем заходи до забезпечення позову, які були неправомірно вжиті місцевим господарським судом, були спрямовані на заборону КП "Київський метрополітен" та КП "Київблагоустрій" та ГУ комунальної власності КМДА розпоряджатися майном територіальної громади міста Києва.

Також, слід зазначити, що виносячи ухвалу про вжиття заходів до забезпечення позову, господарський суд першої інстанції взагалі жодним чином не обґрунтував вжиття заявлених ТОВ "Місія" заходів, а також не навів підстав для необхідності їх застосування.

Крім того, стосовно вжиття місцевим господарським судом такого заходу до забезпечення позову як заборона третій особі - КП "Київський метрополітен" та особі, яка взагалі не є стороною у справі, - КП "Київблагоустрій" вчиняти певні дії, колегія суддів зазначає наступне.

В силу ст. ст. 42, 43, 47 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами; судове рішення ухвалюється суддею за результатами обговорення усіх обставин справи.

Відповідно до приписів ст. 86 ГПК України, якщо господарський спір не вирішується по суті господарський суд виносить ухвалу, яка має містити, в тому числі, мотиви винесення ухвали з посиланням на законодавство.

В той же час, мотивувальна частина ухвали місцевого господарського суду не містить жодних висновків та мотивів з посиланням на чинне законодавство в частині розгляду та задоволення заяви про вжиття заходів до забезпечення позову щодо заборони КП "Київський благоустрій" та КП "Київблагоустрій" вчинити певні дії.

Крім того, колегія суддів зазначає, що вжиття місцевим господарським судом такого заходу до забезпечення позову, направлене не на забезпечення заявлених позовних вимог, а на відновлення прав позивача, за захистом яких він звернувся, до постановлення рішення та фактично є вирішенням заявлених позовних вимог до винесення судом рішення у справі.

З огляду на викладене, судова колегія погоджується з правомірною позицією апеляційного господарського суду про скасування ухвали господарського суду міста Києва від 21.04.2015 р. як такої, що прийнята всупереч вимогам чинного процесуального законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що оскаржуваний судовий акт прийнятий з дотриманням, зокрема, вимог процесуального права.

Посилання оскаржувача на інші обставини не приймаються колегією суддів до уваги, з огляду на положення ст. 1117 ГПК України та з підстав їх суперечності матеріалам справи.

Твердження оскаржувача про порушення і неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження, в зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Місія" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.06.2015 р. у справі № 910/9490/15 залишити без змін.

Головуючий суддя Н.В. Акулова

Суддя (доповідач) В.І. Татьков

Суддя С.Р. Шевчук