ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2015 року Справа № 904/2238/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Березкіної О.В. ( доповідач)

Суддів: Герасименко І.М., Чус О.В.

При секретарі Валяр М.Г.

Зміна складу судової колегії відбулася на підставі розпорядження секретаря судової палати Кузнецової І.Л. від 21.07.2015р.

Представники сторін:

від позивача: Савчук П.К. представник, довіреність № б/н від 30.12.14;

від відповідача: Скиба О.С. представник, довіреність № ББУ/ПУ353/ББ/14 від 10.12.14;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства « ДТЕК Павлоградвугілля»

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13 травня 2015 року у справі № 904/2238/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОГ РІТЕЙЛ», м. Луцьк

до Публічного акціонерного товариства « ДТЕК Павлоградвугілля», м. Павлоград

про стягнення 952 037,62 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13 травня 2015 року (суддя Ніколенко М.О.) позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОГ РІТЕЙЛ» - задоволені.

Суд стягнув з Публічного акціонерного товариства « ДТЕК Павлоградвугілля» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОГ РІТЕЙЛ» 928 012,80 грн. - основної заборгованості, 1410,96 грн. - 3 % річних, 22 613,86 грн. - пені та витрати по сплаті судового збору.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Публічне акціонерне товариство « ДТЕК Павлоградвугілля», звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати, та прийняти нове рішення, яким відмовити у позові.

В обґрунтування своєї скарги відповідач посилається на те, що при винесенні рішення суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та зробив висновки, які не відповідають істотним обставинам справи.

Зокрема, суд не врахував, що для розрахунку суми позову позивач використав дату видаткової накладної, що не передбачено договором, а тому у відповідача не настав строк виконання зобов'язання з оплати. Апелянт вважає, що суд не врахував не надання позивачем доказів, які б підтверджували походження товару та право власності на нього позивача.

Крім того, суд першої інстанції безпідставно відмовив у клопотанні про зупинення справи до розгляду іншої справи, яка розглядається господарським судом Волинської області щодо тлумачення умов договору.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставою для скасування рішення суду та відмови у позові.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11 червня 2015 року апеляційна скарга була прийнята до розгляду, розгляд справи було призначено з урахуванням ухвали про виправлення описки від 22.06.2015 року, у судовому засіданні на 22 липня 2015 року.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду скасувати та відмовити у позові.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 14.02.2014 року між сторонами - постачальником (позивач) та покупцем (відповідач) укладений договір поставки №524-ПУ від 14.02.14 (Договір), за умовами якого Постачальник зобов'язується поставити у власність покупця нафтопродукти (продукція) у кількості, в строки, за ціною та з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в договорі і специфікаціях, які є невід'ємними частинами до договору. Покупець зобов'язується прийняти та оплатити продукцію, яка поставляється у його власність у відповідностями з умовами цього договору (п.1.2). Ціна на поставлену продукцію встановлюється сторонами у відповідних специфікаціях до договору(п.4.2).

Цей договір вступає в силу з дати підписання його повноважними представниками сторін і скріплення його печатками сторін, Строк дії договору встановлюється до 31.12.15.

Звертаючись до Публічного акціонерного товариства « ДТЕК Павлоградвугілля» із позовом про стягнення 952 037,62грн., позивач посилався на не виконання відповідачем умов договору поставки № 524-ПУ від 14.02.14 року в частині оплати за поставлений товар.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив з того, що Відповідач порушив умови договору, чинного законодавства України і своєчасно та у повному обсязі не сплатив вартість отриманого згідно видаткової накладної № 233210 від 18.12.14 та видаткової накладної № 235148 від 23.12.14, товару на суму 928 012,80грн, що також є підставою для стягнення пені в розмірі 22 613,86 грн. за порушення ним строків виконання зобов'язань.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як встановлено судом першої інстанції, Позивач виконав свої зобов'язання за договором, і здійснив поставку продукції відповідачу на загальну суму 928 012,80 грн., що підтверджується видатковими накладними, товарно-транспортними накладними та довіреностями до них (а.с.21-24).

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами п. 4.3 Договору, розрахунки за поставлену продукцію здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок постачальника протягом 5 робочих днів з 55 календарного дня з дати постачання відповідної продукції на підставі отриманого покупцем рахунку та при умовах надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної й документів, які передбачені розділом 4 цього договору.

Проте, відповідач у порушення умов договору та норм діючого законодавства своєчасно та у повному обсязі не сплатив вартість отриманого товару, тому висновки суду першої інстанції про стягнення суми боргу у вищезазначеному розмірі є законними та обґрунтованими.

При цьому, доводи апелянта про те, що він не прострочив виконання грошового зобов'язання з тих підстав, що п. 3.7 договору визначає, що календарною датою початку строку на виконання грошового зобов'язання є дата, проставлена представником покупця на видатковій накладній, а оскільки ця дата не зазначена, обов'язок на оплату не настав, є безпідставними.

Так, згідно з Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, документи первинного бухгалтерського обліку складаються в день вчинення господарської операції.

З видаткових накладних вбачається, що вони містять дату складання, яка відповідає дню вчинення господарської операції, підписані представником покупця, що відповідає вимогам означених нормативним актів. Інших вимог до документів первинного бухгалтерського обліку, як то проставляння представником покупця дати отримання товару, не передбачено, тому висновки суду першої інстанції про настання строку виконання грошового зобов'язання є правильними.

Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта про відсутність обов'язку з оплати поставленого товару у зв'язку із не наданням позивачем доказів, які б підтверджували походження товару та право власності на нього позивача виходячи з наступного.

Відповідно до ст.666 ЦК України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач прийняв товар без зауважень, тому він не може посилатись на ненадання йому доказів, які б підтверджували походження товару та право власності на нього позивача як на підставу для відмови від оплати отриманого товару.

Не є обґрунтованими доводи апелянта про нібито безпідставну відмову судом першої інстанції у задоволенні клопотання про зупинення справи до розгляду іншої справи, яка розглядається господарським судом Волинської області щодо тлумачення умов договору.

Так, відповідно до ч.1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі у разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Проте, розгляд господарським судом Волинської області справи № 903/426/15 про тлумачення умов договору не перешкоджало з'ясуванню господарським судом Дніпропетровської області по справі № 904/2238/15 правових підстав для стягнення заборгованості за договором поставки, тому суд першої інстанції законно та обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про зупинення провадження.

Інші доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції, а лише зводяться до переоцінки досліджених господарським судом доказів та встановлених обставин справи.

Таким чином, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому судове рішення у відповідності до п.1 ч.1 ст. 103 ГПК України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства « ДТЕК Павлоградвугілля»- залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13 травня 2015 року у справі № 904/2238/15 - залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дати її прийняття.

Головуючий суддя О.В. Березкіна

Суддя І.М.Герасименко

Суддя О.В.Чус

27.07.15