ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2015 р.Справа № 922/3290/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання Семенову О.Є.

розглянувши справу

за позовом Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, с. Рябоконево
до Сільськогосподарський виробничий кооператив "Колонтаївський", м. Харків
про стягнення коштів у розмірі 23 012,64 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2, за дов. НАМ № 623979 від 31.03.2015 року

відповідача - Колосов А.В., за дов. б/н від 10.09.2014 року

за відсутності клопотання технічна фіксація судового процесу не здійснювалась

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Колонтаївський", про стягнення 18 019,00 грн. основної заборгованості, 4 498,98 грн. інфляційних втрат, 494,66 грн. 3% річних. Також позивачем заявлено до стягнення судові витрати у розмірі 1 827,00 грн.

Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 031113/11 на перевезення вантажу від 01 листопада 2013 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 08 червня 2015 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 922/3290/15 та призначено її до слухання у судовому засіданні на 23 червня 2015 року.

23 червня 2015 року ухвалою господарського суду Харківської області відкладено розгляд даної справи до 13 липня 2015 року.

13 липня 2015 року ухвалою господарського суду Харківської області від 13 липня 2015 року відкладено розгляд даної справи до 28 липня 2015 року.

28 липня 2015 року по розгляду даної справи було оголошено перерву до 03 серпня 2015 року. Після перерви 03 серпня 2015 року судове засідання було продовжено, представники сторін в засідання суду з'явилися.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних заперечує та просить суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі у зв'язку із впливом позовної давності, та просить суд долучити до матеріалів справи письмові пояснення з додатками по справі з урахуванням заперечень позивача на клопотання про застосування позовної давності. Дані документи судом долучено до матеріалів справи з подальшою реєстрацією в канцелярії суду за вх. № 30932 від 03 серпня 2015 року.

В судовому засіданні 03 серпня 2015 року сторони не виявили наміру подавати додаткові докази чи пояснення по справі в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень, а матеріали справи свідчать про достатність наявних в ній доказів для встановлення в повному обсязі фактичних обставин справи.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

03 листопада 2013 року між позивачем (перевізник) та відповідачем (відправник) було укладено договір № 031113/11 на перевезення вантажу.

Відповідно до п. п. 1.1, 1.2 договору, у порядку та на умовах, визначених цим договором, перевізник бере на себе зобов'язання доставити автомобільним транспортом довірений йому відправником вантаж (згідно з транспортною накладною) з місця відправлення до пункту призначення і видати вантаж уповноваженій на одержання вантажу особі, а відправник бере на себе зобов'язання сплатити плату за перевезення вантажу. Обсяг послуг та строки їх надання визначаються відповідно до додатків до цього договору.

Розрахунок за послуги між перевізником і замовником здійснюються шляхом перерахування коштів за кожні перевезені 200 тон на поточний рахунок перевізника, на протязі 3-х банківських днів з моменту доставки вантажу в пункт призначення, на підставі підписаного сторонами акту виконаних робіт, реєстру прийнятих та розвантажених транспортних засобів та ТТН. Вартість перевезення ат оплата послуг встановлюється сторонами додатково, та закріплюється у додатку до договору, що є невід'ємною частиною цього договору. Загальний та остаточний розмір плати за надані послуги за цим договором визначаються згідно актів виконаних робіт, які являються невід'ємними додатками до цього договору (п. п. 4.1, 4.2, 4.4 договору).

У випадку порушення договору сторона несе відповідальність, визначену цим договором та (або) чинним законодавством України. Порушення договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору (п. 5.1 договору).

Згідно п. п. 8.1, 8.2 договору, цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін. Укладання цього договору підтверджується складанням перевізного документа відповідно до вимог чинного законодавства. Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1 цього договору, та закінчується 31 грудня 2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в повному обсязі виконав свої зобов'язання за договором № 031113/13 від 03 листопада 2013 року на загальну суму 32 642,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами виконаних робіт до договору № 031113/13 від 03.11.2013 року на перевезення вантажу від: 26 грудня 2013 року на суму 24 887,50 грн. (без ПДВ); 26 лютого 2014 року на суму 1 080,00 грн. (без ПДВ); 27 лютого 2014 року на суму 2 708,50 грн. (без ПДВ); 01 березня 2014 року на суму 1 122,50 грн. (без ПДВ); 10 березня 2014 року на суму 2 843,50 грн. (без ПДВ) (арк. спр. 13-15).

Як вказує позивач у своїй позовній заяві, відповідачем 19 грудня 2013 року та 23 грудня 2013 року було частково оплачено вартість отриманих послуг на загальну суму 10 000,00 грн.; крім того, 20 березня 2014 року між сторонами було підписано акт зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 4 623,00 грн. Як стверджує позивач, з урахуванням проведених розрахунків, у відповідача перед позивачем наявна заборгованість за договором № 0311103/11 від 03 листопада 2013 року яка складала 18 019,00 грн. станом на час звернення позивача з позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Частиною 5 статті 308 ГК України передбачено, що про прийняття вантажу до перевезення перевізник видає вантажовідправнику в пункті відправлення документ, оформлений належним чином.

Статтею 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються, у відповідних частинах, положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Судом встановлено, що сторонами на виконання умов спірного договору транспортні накладні або коносаменти не складалися, однак складалися акти виконаних робіт, в зв'язку з чим договір № 031113/11 на перевезення вантажу від 03 листопада 2013 року за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який містить в собі елементи різних договорів (змішаний договір). Дана правова позиція узгоджується з постановою Вищого господарського суду України від 18 квітня 2013 року по справі № 11/05/5026/2643/2011.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено представником позивача у клопотанні про припинення провадження в частині позовних вимог (вх. № 28142 від 13 липня 2015 року), відповідачем було частково погашено заборгованість за договором № 031113/11 на перевезення вантажу від 03 листопада 2013 року у розмірі 10 264,50 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 68 від 19 червня 2015 року.

Згідно з п. 1.1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Так, з огляду на наведене, суд дійшов висновку про припинення провадження у справі в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором № 031113/11 на перевезення вантажу від 03 листопада 2013 року, у розмірі 10 264,50 грн.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також те, що акти виконаних робіт підписано сторонами, та з огляду на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 7 754,50 грн. основної заборгованості за спірним договором нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення 3% річних у розмірі 494,66 грн. за період з 21 березня 2014 року по 17 лютого 2015 року та 4 498,98 грн. інфляційних втрат за період з квітня 2014 року по січень 2015 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Як свідчать матеріали справи, періоди нарахування позивачем 3% річних (з врахуванням проведених відповідачем часткових оплат) та інфляційних втрат за розрахунком визначено вірно, згідно діючого законодавства, за таких обставин позов в частині стягнення на користь позивача з відповідача сум 3% річних за період з 21 березня 2014 року по 17 лютого 2015 року у розмірі 494,66 грн. та інфляційних втрат за період квітень 2014 року - січень 2015 року в розмірі 4 498,98 грн. є обґрунтованими, правомірним та задовольняється судом.

Розглянувши клопотання представника відповідача (вх. № 27929 від 10 липня 2015 року) про застосування строку позовної давності, встановленого п. 6 ч. 2 ст. 258 ЦК України, суд зазначає наступне.

За приписами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог.

Частиною 2 статті 307 Господарського кодексу, яка кореспондується із частиною 3 статті 909 Цивільного кодексу України, встановлено, що укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Частиною 5 статті 308 ГК України передбачено, що про прийняття вантажу до перевезення перевізник видає вантажовідправнику в пункті відправлення документ, оформлений належним чином.

Частиною 4 ст. 307 ГК України зазначено, що залежно від виду транспорту, яким передбачається систематичне перевезення вантажів, укладаються такі довгострокові договори: довгостроковий - на залізничному і морському транспорті, навігаційний - на річковому транспорті ( внутрішньому флоті), спеціальний - на повітряному транспорті, річний - на автомобільному транспорті. Порядок укладення довгострокових договорів встановлюється відповідними транспортними кодексами, транспортними статутами або Правилами перевезень.

Втім сторонами (позивачем та відповідачем) на вимогу суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що договір № 031113/11 на перевезення вантажу від 03 листопада 2013 року за своєю правовою природою є договором перевезення (як-то транспортні накладні, коносамент тощо), в зв'язку з чим до правовідносин, що склалися між сторонами, слід застосовувати загальний строк позовної давності.

Згідно ст.ст. 257, 261 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За умовами договору відповідач був зобов'язаний сплатити вартість наданих послуг з перевезення вантажу на протязі 3-х банківських днів з моменту доставки вантажу в пункт призначення, на підставі підписаноих сторонами актів виконаних робіт: від 26 грудня 2013 року на суму 24 887,50 грн. (без ПДВ); від 26 лютого 2014 року на суму 1 080,00 грн. (без ПДВ); від 27 лютого 2014 року на суму 2 708,50 грн. (без ПДВ); від 01 березня 2014 року на суму 1 122,50 грн. (без ПДВ); від 10 березня 2014 року на суму 2 843,50 грн. (без ПДВ).

Враховуючи вище викладене, суд відмовляє в задоволенні клопотання представника відповідача (вх. № 27929 від 10 липня 2015 року) про застосування строку позовної давності, встановленого п. 6 ч. 2 ст. 258 ЦК України, як в необґрунтованому, недоведеному матеріалами справи та такому, що ґрунтується на хибному тлумачення норм чинного законодавства України.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 827,00 грн., покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 174, 308 ГК України, ст.ст. 6, 11, 509, 625, 627, 628, 901, 909 ЦК України, ст.ст. 1, 4, 4-2, 4-3, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 77, п. 1 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82-85, ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Колонтаївський" (61060, м. Харків, пр. Московський, буд. 142, кім. 14, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (62034, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) 7 754,50 грн. основної заборгованості, 4 498,98 грн. інфляційних втрат, 494,66 грн. 3% річних та 1 827,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення з Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Колонтаївський" (61060, м. Харків, пр. Московський, буд. 142, кім. 14, ) 10 264,50 грн. основної заборгованості провадження у справі припинити.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий.

Повне рішення складено 05.08.2015 р.

Суддя Н.В. Калініченко

справа № 922/3290/15