ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.07.2015 Справа № 920/824/15

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго", м. Суми,

до відповідача: фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, с. Верхня Сироватка, Сумський район, Сумська область,

про стягнення заборгованості в сумі 3 113 грн. 69 коп.

Суддя Жерьобкіна Є.А.

Представники:

Від позивача - Черняк К.М. (довіреність № 26 від 07.05.2015 року);

Від відповідача - ОСОБА_1;

При секретарі судового засідання Вдовенко Д.В.,

Суть спору: позивач подав позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь 3 113 грн. 69 коп., з яких: 1 650 грн. 06 коп. основного боргу за отримані послуги з централізованого теплопостачання та постачання гарячої води відповідно до договору № 1135-Т від 06.01.2009 року про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, 124 грн. 92 коп. пені, 161 грн. 83 коп. 3% річних, 1 176 грн. 88 коп. інфляційних збитків, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Позивач підтримує свої позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач подав письмові пояснення від 15.07.2015року в обґрунтування позовних вимог.

Відповідач подав заяву б/н від 13.07.2015 року, в якій просить суд застосувати позовну давності при вирішенні спору, а також вказує, що в 2011-2013 роках не користувався орендованим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 у спірний період та не отримував послуги, за які позивачем нараховується заборгованість.

Відповідач подав заяву від 22.07.2015року про долучення до матеріалів справи доказів в обґрунтування своєї позиції по справі, зокрема постанови Харківського апеляційного господарського суду від 09.04.2012року у справі № 14/156-10.

Відповідач подав заяву від 23.07.2015року про долучення до матеріалів справи доказів в обґрунтування своєї позиції по справі, зокрема акту перевірки виконання умов договору оренди нежитлового приміщення від 27.01.2010року. Відповідач вказує, що термін позовної давності сплив у березні 2015 року.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд встановив:

Відповідно до укладеного між сторонами договору № 1135-Т від 6 січня 2009 року, позивач зобов'язується надавати відповідачу вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а відповідач, в свою чергу, зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах передбачених цим договором.

Згідно з п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630, споживач, в тому числі зобов'язаний оплачувати послуги в установлені договором строки; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі; виконувати інші обов'язки відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Система оплати послуг (щомісячна або авансова) та форма оплати послуг (готівкова або безготівкова) визначаються у договорі між споживачем і виконавцем.

Пунктами 3.2., 3.3., 3.4., 3.5. договору визначено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Відповідач до 15 числа розрахункового періоду сплачує позивачу вартість зазначеної у договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період. Щомісячно 6-го числа відповідач отримує від позивача акт прийому-передачі теплової енергії та рахунок за спожиту теплову енергію. Несвоєчасне отримання рахунку не звільняє відповідача від відповідальності щодо сплати за надані позивачем послуги. Остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію здійснюється до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця.

Відповідно до умов обліку спожитих послуг, що є додатком № 2 до договору, для підтвердження кількості фактично спожитих послуг, щомісячно 6-го числа сторони складають та підписують акт прийому-передачі послуг. Споживач протягом 2 днів з дня отримання від виконавця акту прийому-передачі послуг, зобов'язаний направити виконавцю підписаний зі свого боку акт прийому-передачі послуг або вмотивовану відмову від його підписання (п. 9 додатку № 2 до договору).

Якщо споживач не підпише зі свого боку вищевказаний акт та не надасть вмотивовану відмову щодо причин його не підписання, вважається що акт прийому-передачі послуг є підписаним без заперечень, а послуги вважаються наданими у обсязі, вказаному в акті (п. 10 додатку № 2 до договору).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не виконав належним чином договірних зобов'язань щодо своєчасної та у повному обсязі оплати наданих послуг, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 1650 грн. 06 коп. за період з листопада 2011 року по березень 2012 року.

В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач вказує на те, що в 2011-2013 роках не користувався орендованим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 та не отримував послуги, за які позивачем нараховується заборгованість.

Відповідно до статей 33, 34, 35 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються учасниками судового процесу. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Об'єктом надання послуг за договором № 1135-Т від 6 січня 2009 року є приміщення за адресою: АДРЕСА_1, яке відповідач орендував за договором оренди нежитлового приміщення № УКМ-0257 від 26.04.2006року.

Рішенням господарського суду Сумської області від 30.01.2012року у справі № 14/156-10 за позовом Управління комунального майна та приватизації Сумської міської ради, м. Суми до ФОП ОСОБА_1, м. Суми про розірвання договору оренди, виселення з нежитлового приміщення та стягнення 51293,79 грн., позов задоволено, розірвано договір оренди нерухомого майна № УКМ - 0257 від 26.04.2006р. зі змінами, укладений між Управлінням майна комунальної власності Сумської міської ради та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, виселено Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 із займаного нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 31,0 м2 та передано зазначене приміщення Управлінню майна комунальної власності Сумської міської ради, стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь держави в особі Управління майна комунальної власності Сумської міської ради заборгованість по орендній платі у розмірі 51293,79 грн. згідно з договором оренди нерухомого майна № УКМ - 0257 від 26.04.2006р. зі змінами; державне мито у розмірі 597,94 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 236 грн. на користь Держави в особі Управління майна комунальної власності Сумської міської ради.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 9 квітня 2012 року у справі № 14/156-10, рішення господарського суду Сумської області від 30.01.2012року скасовано в частині стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості по орендній платі у розмірі 51293,79 грн., та прийнято в цій частині нове рішення, яким у позові відмовлено. В решті рішення господарського суду Сумської області від 30.01.2012 р. по справі № 14/156-10 залишено без змін.

Судом апеляційної інстанції встановлено факт невикористання відповідачем орендованого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 за цільовим призначенням.

Разом з цим, обов'язок повідомити про зміну суб'єкта користування послугами за договором № 1135-Т від 06.01.2009 року про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, покладений саме на відповідача, зокрема відповідно до пункту 4.2.12 договору, відповідач зобов'язаний письмово сповіщати позивача про зміни суб'єктів користування послугами не пізніше 5 календарних днів з моменту настання зазначеної події.

Будь-яких доказів повідомлення позивача про факт невикористання та звільнення орендованого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 відповідач не подав.

Факт надання позивачем відповідачу послуг з теплопостачання підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. При цьому відповідач за надані послуги не розрахувався, аргументованих заперечень проти вимог позивача, підтверджених належними та допустимими доказами не подав.

Відповідно до п. 5.1.5 договору, за несвоєчасну оплату наданих послуг, згідно з поданим розрахунком, відповідачеві нарахована пеня в загальній сумі 124 грн. 92 коп., помісячно виходячи з суми заборгованості за листопад 2011 року - березень 2012 року з урахуванням строків розрахунків, визначених у п. п. 3.2., 3.3., 3.4., 3.5 договору.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За прострочення виконання грошового зобов'язання відповідачеві нараховано 3 % річних в загальній сумі 161 грн. 83 коп. та інфляційні збитки в загальній сумі 1176 грн. 88 коп., помісячно виходячи з суми заборгованості за листопад 2011 року - березень 2012 року з урахуванням строків розрахунків, визначених у п. п. 3.2., 3.3., 3.4., 3.5 договору.

Відповідач просить суд застосувати позовну давність при вирішенні спору щодо заявлених позовних вимог.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Нормами статті 257 Цивільного кодексу України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до норм чинного законодавства України, порушене право позивача підлягає захисту судом у разі звернення позивача за захистом протягом встановленого законом загального 3-річного строку позовної давності з моменту, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Згідно з п. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Пунктами 3.2., 3.3., 3.4., 3.5. договору визначено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Відповідач до 15 числа розрахункового періоду сплачує позивачу вартість зазначеної у договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період. Щомісячно 6-го числа відповідач отримує від позивача акт прийому-передачі теплової енергії та рахунок за спожиту теплову енергію. Несвоєчасне отримання рахунку не звільняє відповідача від відповідальності щодо сплати за надані позивачем послуги. Остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію здійснюється до 10 числа місяця наступного за розрахунковим, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця.

Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника сплачувати частинами (окремими платежами) та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами договору розрахунок за надані послуги повинен здійснюватись відповідачем частинами - періодичними платежами (до 10 числа місяця наступного за розрахунковим), строк позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту прострочення виконання відповідачем кожного із цих зобов'язань окремо.

У випадку неналежного виконання стороною зобов'язань за договором, позовна давність за вимогами кредитора про стягнення заборгованості, яка визначена періодичними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення платежу.

Позивач звернувся до суду з позовом 03.06.2015року про стягнення боргу в сумі 1650 грн. 06 коп. за період з листопада 2011 року по березень 2012 року.

За умовами укладеного договору, надані у листопаді 2011 року послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води відповідач зобов'язаний був оплатити до 10.12.2011року, надані у грудні 2011 року - до 10.01.2012року, надані у січні 2012 року - до 10.02.2012року, надані у лютому 2012 року - до 10.03.2012року, надані у березні 2012 року - до 10.04.2012року.

Таким чином, перебіг позовної давності почався з 10 числа кожного вказаного місяця, та відповідно сплив для позовних вимог про стягнення боргу за послуги надані у листопаді 2011 року - 11.12.2014року, надані у грудні 2011року - 11.01.2015року, надані у січні 2012 року - 11.02.2015року, надані у лютому 2012року - 11.03.2015року, надані у березні 2012 року - 11.04.2015року.

Згідно з частиною 4 статті 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача 1 650 грн. 06 коп. основного боргу за отримані послуги з централізованого теплопостачання та постачання гарячої води відповідно до договору № 1135-Т від 06.01.2009 року за період з листопада 2011 року по березень 2012 року, у зв'язку зі спливом строку позовної давності, враховуючи, в тому числі те, що позивачем не надано суду доказів щодо наявності поважних причин її пропуску.

Згідно зі ст. 266 Цивільного кодексу України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 5.2., п. 5.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», до відповідних додаткових вимог належать, крім зазначених у цій нормі, порука і притримання, а також інші види забезпечення виконання зобов'язань, які можуть бути встановлені договором або законом (частина друга статті 546 ЦК України). Позовна давність обчислюється окремо щодо основної і щодо кожної додаткової вимоги. Відтак можливий сплив позовної давності щодо додаткової вимоги, тоді як за основною вимогою позовна давність триватиме. Але якщо позовна давність спливла за основною вимогою, то вважатиметься, що вона спливла і стосовно додаткової вимоги. Зі спливом позовної давності за вимогою про повернення або сплату коштів спливає й позовна давність за вимогою про сплату процентів, передбачених статтями 536, 625 ЦК України, і сум інфляційних нарахувань згідно з тією ж статтею 625 ЦК України (незалежно від періоду часу, за який обчислено відповідні суми процентів та інфляційних нарахувань, оскільки такі суми є складовою загальної суми боргу).

З урахуванням викладеного, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3% річних, інфляційних збитків та пені, у зв'язку зі спливом строку позовної давності до основного боргу.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 28.07.2015року

Суддя Є.А. Жерьобкіна