КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2015 р. Справа№ 910/23990/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Баранця О.М.

Мальченко А.О.

Від позивача - Сівак Д.О. (довір. №73-66-66-2/536Д від 16.10.14);

Від відповідача - не з'явився;

Від третьої особи - Демидюк О.Б. ( довір. б/н від 15.12.14);

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юністіл"

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2015 року

у справі №910/23990/13 (суддя: Спичак О.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк"

до АБС Елайд Білдінг Енд Стіл Лімітед (ABS Allied Building & Steel Limited)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Юністіл"

про стягнення заборгованості за рахунок звернення стягнення на предмет застави

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.02.2015р. у справі №910/23990/13 позов задоволено. Звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Юністіл" перед Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" за договором про надання кредиту № CR 08-435/29-1 від 13.08.2018 р. та за договором про надання кредитної лінії № CR 08-437/29-1 від 13.08.2018 р. у розмірі 263 486 961,01 грн., що складається із: заборгованості по договору про надання кредиту № CR 08-435/29-1 від 13.08.2008 р. в сумі 186 456 128,22 грн., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 8 352 245,96 доларів США; заборгованості по відсоткам у сумі 1 358 345,74 доларів США та заборгованості по пені у сумі 33 342 994,80 грн.; заборгованості по договору про надання кредиту № CR 08-437/29-1 від 13.08.2008 р. в сумі 77 030 832,68 грн., що складається із заборгованості по кредиту у розмірі 24 109 165,37 грн. та 1 780 000,00 доларів США; заборгованості по відсоткам у розмірі 9 687 301,93 грн. та 163 744,22 дол. США; заборгованості по пені у розмірі 12 586 102,38 грн. На майно - предмет застави, а саме на частку АБС ЕЛАЙД БІЛДІНГ ЕНД СТІЛ ЛІМІТЕД (ABS ALLIED BUILDING & STEEL LIMITED) (місцезнаходження: 15 вулиця, Агіоу Павлоу, Ледра Хаус, Агіос Андреас, 1105 Нікосія, Кіпр) у статутному капіталі (фонді) Товариства з обмеженою відповідальністю "Юністіл", яка складає 100 % і становить 6 009 500,00 грн. шляхом продаж предмету застави обтяжувачем - Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк", з правом укладення від імені заставодавця, - Компанії АБС ЕЛАЙД БІЛДІНГ ЕНД СТІЛ ЛІМІТЕД (ABS ALLIED BUILDING & STEEL LIMITED) (місцезнаходження: 15 вулиця, Агіоу Павлоу, Ледра Хаус, Агіос Андреас, 1105 Нікосія, Кіпр), договору купівлі-продажу предмету застави з іншою особою - покупцем. Стягнуто з Компанії АБС ЕЛАЙД БІЛДІНГ ЕНД СТІЛ ЛІМІТЕД (ABS ALLIED BUILDING & STEEL LIMITED) на користь Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" 68 820 грн. судового збору.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що на виконання кредитних договорів, укладених між позивачем та третьою особою, позивачем перераховано на рахунок третьої особи грошові кошти в межах ліміту фінансування, однак неналежне виконання позичальником своїх обов'язків за кредитними договорами призвело до прострочення виконання грошових зобов'язань. В якості забезпечення виконання зобов'язань третьої особи - між позивачем та відповідачем укладено договір застави корпоративних прав (майнова порука), у відповідності до якого заставодавцем передано в заставу банку всі корпоративні права, що належать застоводавцю на праві власності. Оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю "Юністіл" свої зобов'язання з повернення кредиту та сплати процентів всупереч положень кредитних договорів № 437 та 435 від 13.08.2008р. виконано не було, у Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" виникло право в силу норм ст. 589 Цивільного кодексу України, ст.20 Закону України "Про заставу", та п.п. 6.2 та 6.2.1 договору застави корпоративних прав (майнова порука) № PL 09-056/29-1 від 24.03.2009р. звернути стягнення на предмет застави.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду третя особа звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2015р. та прийняти нове рішення, яким у позові про стягнення заборгованості за рахунок звернення стягнення на предмет застави та відмовити повністю.

В апеляційній скарзі третя особа зазначає про те, що матеріали справи містять суперечливі та взаємовиключні дані щодо розміру заборгованості за кредитними договорами, що не було взято до уваги місцевим господарським судом при постановленні оскаржуваного судового рішення. Тобто, як зазначає скаржник, в процесі розгляд справи виникли питання, що потребують спеціальних знань, якими не володіють ні представники сторін по справі, ні суд. Проведення судово - економічної експертизи у вказаній справі було необхідною умовою для дотримання законності та встановлення характеру правових відносин між позивачем та відповідачем. Проте, як зазначає скаржник, місцевим господарським судом було відмовлено в задоволенні цього клопотання.

Скаржник зазначає й про те, що позивач по справі не знижував до відповідного рівня проценту ставку по кредиту, згідно із змінами в ставках Libor, що прямо передбачено в ч.4 ст. 1056-1 ЦК України.

Згідно розпорядження керівнику апарату №09-52/884/ від 24.06.2015р. у зв'язку з перебуванням головуючого судді Тарасенко К.В. на лікарняному призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/23990/13.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/23990/13 передано колегії суддів у складі: головуючий суддя Пашкіна С.А., судді: Баранець О.М., Сітайло Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду 24.06.2015р. розгляд апеляційної скарги призначено на 07.07.2015р.

В судовому засідання 07.07.2015р. представником третьої особи заявлено клопотання про здійснення фіксування судового засідання технічними засобами.

У зв'язку з відсутністю можливості здійснення фіксування судового засідання технічними засобами, через відсутність постачання електроенергії, розгляд справи відкладено на 28.07.2015р.

28.07.2015р. в судове засідання апеляційного господарського суду не з'явився представник відповідача, який згідно позовної заяви є іноземним суб'єктом господарювання.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що іноземні суб'єкти господарювання мають такі самі процесуальні права і обов'язки, що і суб'єкти господарювання України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1 ст. 125 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 1 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, підписаної у Гаазі 15 листопада 1965 року (далі за текстом: Конвенція), ця Конвенція застосовується у цивільних та комерційних справах щодо всіх випадків, коли існує потреба в передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном.

Статтями 2, 3 Конвенції визначено, що кожна Договірна Держава призначає Центральний Орган, обов'язком якого є отримання прохань про вручення документів, що виходять від інших Договірних Держав, і здійснення процесуальних дій відповідно до положень статей 3 - 6. Кожна Держава організовує Центральний Орган згідно із своїм правом. Орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному Органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей. До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох примірниках.

Відповідно до п. "а" ст. 10 Конвенції, якщо запитувана Держава не заперечує, то ця Конвенція не обмежує: можливості надсилати судові документи безпосередньо поштою особам, які перебувають за кордоном.

Нотою, датованою 05.01.1984 року, Уряд Кіпру зазначив, що не заперечує проти способів передачі документів, передбачених у ст. 10 Конвенції.

Крім того, відповідно до статті 5 Угоди між Україною та Республікою Кіпр про правову допомогу в цивільних справах, ратифіковану 22.09.2005р. правова допомога включає виконання судових процесуальних дій, передбачених законодавством запитуваної Договірної сторони, зокрема опитування сторін, свідків та експертів, проведення експертиз, вручення та передачу документів, визнання та виконання судових рішень, а також інші відповідно до законодавства договірних сторін.

За таких обставин, з метою належного повідомлення відповідача, враховуючи положення п. "а" ст. 10 Конвенції та позицію Уряду Кіпру, суд дійшов висновку про можливість надіслання процесуальних документів суду поштою безпосередньо на адресу місцезнаходження відповідача. Судом на адресу відповідача направлено апеляційну скаргу ТОВ «Юністіл», ухвалу від 17.03.2015р., від 01.04.2015р., а також письмові переклади текстів вищезазначених документів.

В матеріалах справи наявний лист від 15.04.2015р. АО «ДХЛ Интернешнл Украина» про те, що кореспонденція, направлена на адресу відповідача доставлена відповідачу 14.04.2015р.

Крім того, ухвала від 07.07.2015р. про відкладення розгляду справи на 28.07.2015р. також відправлена відповідачу, що підтверджується авіа накладною № та листом від 17.07.15р. підтверджується доставку отримувачу - відповідачу копії ухвали від 07.07.2015р. з перекладом.

Таким чином, враховуючи належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, судова колегія ухвалила розгляд справи у відсутності відповідача.

Клопотання третьої особи про призначення у справі №910/23990/13 судово-економічної експертизи судовою колегією відхиляється у зв'язку з необґрунтованістю.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, судова колегія встановила.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юністіл" та Закритим акціонерним товариством "ОТП Банк", правонаступником усіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк", 13.08.2008 р. укладено договір про надання кредиту № CR 08-435/29-1 із змінами та доповненнями внесеними договорами №№ 1-17 про зміну договору про надання кредиту № CR 08-435/29-1 від 13.08.2008р. Ліміт фінансування складає 12 960 000,00 доларів США.

Згідно з п.1.4. кредитного договору №435 за користування кредитом, позичальник зобов'язаний сплатити банку відповідну плату від суми кредиту в порядку та на умовах, визначених в п 1.4.1.

Умовами п. 1.4.1 кредитного договору № 435 передбачено, що проценти за кредит розраховуються банком від суми кредиту на підстав процентної ставки в розмірі (LIBOR+10%) річних із розрахунку 360 (триста шістдесят) днів на рік. При цьому за обставини, що згідно з положеннями п 1.4.2 (з підпунктами) цього договору відбулося збільшення процентної стави і до закінчення строку дії цього договору проценти за кредит розраховуються банком від суми кредиту на підставі процентної ставки в розмірі (LIBOR+12%) річних із розрахунку 360 триста шістдесят днів нарік, якщо інше не буде письмово погоджене сторонами.

Умовами п. 1.4.5. договору № 15 від 08.12.2011р. про зміну кредитного договору № 435 встановлено, що проценти нараховуються 20 (двадцятого) числа кожного календарного місяця та повинні сплачуватися позичальником банку щомісячно протягом 1 (першого) банківського дня наступного за таким 20 (двадцятим) числом кожного календарного місяця.

Згідно з п. 1.6. кредитного договору № 435 позичальник зобов'язаний був виконати боргові зобов'язання в повному обсязі в строк до 13 серпня 2015 року включно, при цьому повернення кредиту здійснюється позичальником щомісячно відповідно до п.1.6.1. Кредитного договору № 435 із змінами внесеними договором № 16 про зміну договору про надання кредиту № CR 08-435/29-1 від 13.05.2014 р.

Згідно з п.4.2.1. кредитного договору № 435 за порушення (невиконання та/або неналежне виконання) взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту, та/або сплаті процентів за кредит позичальник зобов'язаний сплатити позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент нарахування пені, від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення.

На виконання умов договору №CR 08-435/29-1 від 13.08.2008 р. банком перераховано на рахунок позичальника грошові кошти в межах ліміту фінансування в сумі 16 053 119,96 доларів США, що підтверджується меморіальними ордерами, копії яких містяться в матеріалах справи.

Третьою особою неналежним чином виконані зобов'язання з погашення кредиту, у зв'язку з чим станом на момент розгляду справи сума простроченої заборгованості (в валюті видачі кредиту, USD) становить 8 352 245,26 доларів США, що еквівалентно 131 695 224,19 грн.

Частиною 1 ст.1054 Цивільного кодексу України встановлений обов'язок, зокрема, позичальника повернути кредит та сплатити проценти за кредитним договором.

За приписами ст.10561 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

За користування кредитними коштами позивачем третій особі нараховані відсотки, заборгованість по яких за період з 21.11.2012 р. по 01.10.2014 р. становить 1 358 345,74 доларів США, що еквівалентно 21 417 909,34 грн.

Згідно п. 4.2.1. кредитного договору №435 за порушення (невиконання та/або неналежне виконання) взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту, та/або сплаті процентів за кредит позичальник зобов'язаний сплатити позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент нарахування пені, від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення.

Позивачем за несвоєчасне повернення кредиту за період з 14.01.2013 року по 22.01.2015 року нарахована пеня в розмірі 1 945 220,48 доларів США, що еквівалентно 30 671 540,14 грн. та за несвоєчасне повернення відсотків за період з 21.01.2013 року по 31.01.2015 року нарахована пеня в розмірі 169426,39 доларів США, що еквівалентно 2 671 454,66 грн.

Крім того, Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юністіл" та Закритим акціонерним товариством "ОТП Банк", правонаступником усіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк", 13.08.2008р. укладено договір про надання кредиту № CR 08-437/29-1 із змінами та доповненнями внесеними договорами №№ 1-17 про зміну договору про надання кредиту № CR 08-437/29-1 від 13.08.2008р.

Згідно договору № 18 від 08.12.2011р. про зміну кредитного договору № 437, кредитний договір №437 викладено в новій редакції.

У відповідності до п.10. договору № 18 від 08.12.2011р. про зміну кредитного договору №437 банк зобов'язався надати банківську послугу клієнту відповідно до положень даного договору.

Пунктом 4. договору № 18 від 08.12.2011 р. про зміну кредитного договору № 437 встановлено, що ціна (сума) договору дорівнює генеральному ліміту.

Пунктом 34 договору № 21 від 28.12.2012 р. про зміну кредитного договору №437 встановлено, що Генеральний ліміт дорівнює 5 000 000 (п'ять мільйонів) дол. США або еквівалент цієї суми в іншій(их) валюті(ах), Генеральний строк становить до 13.08.2015р., з цільовим призначенням - поповнення обігових коштів (п. п. 28.2.4, 28.3.3).

Пунктами 28.2.3., 28.3.6. договору № 21 від 28.12.2012 р. про зміну кредитного договору №437 передбачено терміни повернення кредитних коштів.

Згідно п. 12 договору № 18 від 08.12.2011р. про зміну кредитного договору №437 Клієнт зобов'язаний належним чином (без будь-яких порушень) виконувати боргові зобов'язання у відповідності до положень договору.

Згідно п. 6. договору № 21 від 28.12.2012р. про зміну Кредитного договору №437 встановлено, що банк здійснює надання банківських послуг за плату, що має сплачуватися клієнтом банку в порядку та на умовах договору виключно в безготівковій формі. Залежно від виду банківської послуги видами плат можуть бути проценти та/або комісійна винагорода.

Проценти щодо банківської послуги як кредит та/або кредитна лінія, виконання зобов'язань відносно якої здійснюється клієнтом вчасно, без будь-яких порушень, нараховані станом на день нарахування процентів (згідно п. п. 28.2.14. 28.3.11 день нарахування процентів - 20 (двадцятий) календарний день місяця), повинні сплачуватися клієнтом банку протягом 1 (першого) банківського дня наступного за таким днем нарахування процентів.

На виконання умов договору № CR 08-437/29-1 від 13.08.2008 р. банком перераховано на рахунок позичальника грошові кошти в межах ліміту фінансування в сумі 42 842 765,47 грн. та 1 780 000,00 доларів США, що підтверджується меморіальними ордерами, копії яких містяться в матеріалах справи.

Третьою особою неналежним чином були виконані зобов'язання з погашення кредиту, у зв'язку з чим станом на момент розгляду справи сума простроченої заборгованості (в валюті видачі кредиту, USD) становить 1780000,00 доларів США, що еквівалентно 28 066 402,76 грн. та заборгованість в валюті видачі кредиту гривні - 24 109 465,37 грн.

Частиною 1 ст.1054 Цивільного кодексу України встановлений обов'язок, зокрема, позичальника повернути кредит та сплатити проценти за кредитним договором.

За приписами ст.10561 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

За користування кредитними коштами позивачем третій особі були нараховані відсотки, заборгованість по яких за надання кредиту в гривні (відсотки встановлюються в заяві про надання банківської послуги по відношенню до кожного траншу в валюті UAH) становить 9 687 301,93 грн., а заборгованість по відсоткам за надання кредиту в доларах США за період з 06.02.2013 р. по 31.10.2014 р. становить 163 744,22 долари США, що еквівалентно 2 581 860,24 грн.

Пунктом 15 договору № 18 від 08.12.2011р. про зміну кредитного договору №437 передбачено, що за невиконання та/або неналежне виконання взятих на себе зобов'язань за договором клієнт несе відповідальність у порядку та на умовах, обумовлених у договорі, а саме: за порушення (невиконання та/або неналежне виконання) будь-яких із взятих на себе платіжних (грошових) зобов'язань в обумовлені договором строки, клієнт зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ річних, що діє на момент (протягом строку) такого порушення, від порушених зобов'язань за кожний день прострочення. Вказана пеня сплачується додатково до процентів та комісійних винагород, що підлягають сплаті відповідно до договору.

Позивачем за несвоєчасне повернення тіла кредиту (UAH) за період з 06.03.2013 року по 22.01.2015 року нарахована пеня в розмірі 5 113 896,50 грн., за несвоєчасне повернення тіла кредиту (USD) за період з 29.04.2013 року по 22.01.2015 року нарахована пеня в розмірі 366 151,19 долари США, що еквівалентно 5 773 340,88 грн.; за несвоєчасне повернення відсотків за видачу кредиту в UAH нарахована пеня в розмірі 1 405 536,09 грн., а за несвоєчасне повернення відсотків за видачу кредиту в доларах США нарахована пеня в розмірі 18 603, 22 долари США, що еквівалентно 293 328,91 грн.

Неналежне виконання позичальником своїх обов'язків за кредитним договором №435 та кредитним договором №437 призвело до прострочення виконання грошових зобов'язань, що підтверджується розрахунками заборгованості.

Пункт 1.10. кредитного договору №435 та пункт 9 кредитного договору №437 передбачають, що при виникненні випадку невиконання умов даних договорів третьою особою, позивач вправі вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому, або у визначеній позивачем частині.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

На виконання умов кредитного договору №435 та кредитного договору №437, позивач 02.08.2013р. направив третій особі досудові вимоги за вих. № 07-06-12- 4-10/9168 та за вих. № 07-06-12-4-10/9169 від 29.07.2013р. про погашення заборгованості за кредитними договорами, що підтверджується описами про вкладення у цінні листи із відповідною відміткою поштового відділення.

За приписами ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, заставою.

Відповідно до ст.572 Цивільного кодексу України та ст.1 Закону України "Про заставу" в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно зі ст.4 Закону України "Про заставу" предметом застави можуть бути майно та майнові права.

В якості забезпечення виконання зобов'язань третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Юністіл" за кредитними договорами, між AT "ОТП Банк" та Компанією АБС ЕЛАЙД БІЛДІНГ ЕНД СТІЛ ЛІМІТЕД (ABS ALLIED BUILDING & STEEL LIMITED) (заставодавець) укладено договір застави корпоративних прав (майнова порука) № PL 09-056/29-1 від 24.03.2009 року зі змінами та доповненнями.

У відповідності до договору застави, заставодавцем передано в заставу банку всі корпоративні права, що належать заставодавцю на праві власності на підставі Статуту ТОВ "Юністіл", зареєстрованого Виконавчим комітетом Криворізької міськради Дніпропетровської області 11 грудня 2007р., номер запису 0009822, а саме: частка заставодавця у статутному капіталі (фонді) ТОВ "Юністіл" складає 100%, що становить 6 009 500,00 грн.

Ст. 167 ГК України встановлено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Умовами п.1.2 договору застави передбачено, що заставна вартість предмету застави становить 6 009 500,00грн. Сторони погоджуються, що вказана оціночна вартість є орієнтованою та заставодержатель має право на виконання своїх вимог за договорами про надання банківських послуг, за рахунок суми, що буде отримана від реалізації предмету застави.

Згідно п.2.1. статті 2 договору застава за цим договором забезпечує вимоги заставодержателя щодо виконання позичальником кожного і всіх його боргових зобов'язань, що підлягають виконанню за кредитними договорами та/або пов'язані з кредитними договорами, у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як це встановлено в кредитних договорах, в тому числі будь-якими змінами та доповненнями до них.

Відповідно до п. 6.1. статті 6 договору застави застава за цим договором забезпечує вимоги банку щодо виконання третьою особою кожного і всіх боргових зобов'язань у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитних договорах, включаючи також ті, що можуть бути укладені сторонами кредитних договорів в майбутньому, та всі інші вимоги банку, які можуть бути задоволені із вартості предмета застави, включаючи вимоги стосовно повного відшкодування всіх збитків та витрат.

Умовами п. 6.2 договору застави передбачено, що у випадку настання будь-якого заставного випадку, заставодержатель має переважне право звернути стягнення на предмет застави та одержати задоволення своїх з вартості предмета застави. Для цілей цього договору, заставними випадками, зокрема, є невиконання або неналежне виконання заставодавцем положень цього договору та/або невиконання та/або неналежне виконання невиконання боржником положень договорів про надання банківських послуг, в тому числі невиконання вимог заставодержателя про повернення кредиту (траншу) відповідно до умов договорів про надання банківських послуг.

У зв'язку з тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Юністіл" зобов'язання щодо повернення кредитних коштів не були виконані, позивач 14 серпня 2013 року направив відповідачу повідомлення вих. № 07-06-12-4-10/9915 від 14.08.2013 року з вимогою погасити заборгованість, (копії повідомлення та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення міститься в матеріалах справи), яке відповідачем залишено без відповіді та виконання.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як зазначалось раніше, на виконання умов договору № CR 08-435/29-1 від 13.08.2008 р. позивачем перераховано на рахунок позичальника грошові кошти в межах ліміту фінансування в сумі 16 053 119,96 доларів США, що підтверджується меморіальними ордерами. Третьою особою факт отримання від Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" грошових коштів у визначеному вище розмірі на підставі договору № CR 08-435/29-1 від 13.08.2008 р. не заперечується.

Отже, Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк" виконало свої зобов'язання за кредитним договором CR 08-435/29-1 від 13.08.2008 р. в частині надання грошових коштів окремими траншами на загальну суму 16 053 119,96 доларів США, в свою чергу третьою особою неналежним чином були виконані зобов'язання з погашення кредиту, у зв'язку з чим станом на момент розгляду справи сума простроченої заборгованості по тілу кредиту за зазначеним договором (в валюті видачі кредиту, USD) становить 8 352 245,26 доларів США, що еквівалентно 131 695 224,19 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами за період з 21.11.2012 р. по 01.10.2014 р. становить 1 358 345,74 доларів США, що еквівалентно 21 417 909,34 грн.

Крім того, позивачем позичальнику на виконання умов кредитного договору № CR 08-437/29-1 від 13.08.2018 р. були надані окремими траншами грошові коштів на загальну суму 42 842 765,47 грн. та 1 780 000,00 доларів США, в свою чергу третьою особою неналежним чином були виконані зобов'язання з погашення кредиту, у зв'язку з чим станом на момент розгляду справи сума простроченої заборгованості (в валюті видачі кредиту, USD) становить 1 780 000,00 доларів США, що еквівалентно 28 066 402,76 грн. та заборгованість в валюті видачі кредиту гривні - 24 109 465,37грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами позичальником згідно кредитного договору № CR 08-437/29-1 від 13.08.2008 р. надання кредиту в гривні (відсотки встановлюються в заяві про надання банківської послуги по відношенню до кожного траншу в валюті UAH) становить 9 687 301,93 грн., а заборгованість по відсоткам за надання кредиту в доларах США за період з 06.02.2013 р. по 31.10.2014 р. становить 163 744,22 долари США, що еквівалентно 2 581 860,24 грн.

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) стаття 610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов'язання.

Згідно з ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України).

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

У ч.4 ст. 231 Господарського кодексу України зазначено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Разом з тим, згідно зі ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно п. 4.2.1. кредитного договору №435 за порушення (невиконання та/або неналежне виконання) взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту, та/або сплаті процентів за кредит позичальник зобов'язаний сплатити позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент нарахування пені, від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення.

Пунктом 15 договору № 18 від 08.12.2011р. про зміну кредитного договору №437 передбачено, що за невиконання та/або неналежне виконання взятих на себе зобов'язань за договором клієнт несе відповідальність у порядку та на умовах, обумовлених у договорі, а саме: за порушення (невиконання та/або неналежне виконання) будь-яких із взятих на себе платіжних (грошових) зобов'язань в обумовлені договором строки, клієнт зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ річних, що діє на момент (протягом строку) такого порушення, від порушених зобов'язань за кожний день прострочення. Вказана пеня сплачується додатково до процентів та комісійних винагород, що підлягають сплаті відповідно до договору.

Керуючись умовами кредитних договорів №№ 435, 437 та враховуючи порушення позичальником строків внесення процентів за користування кредитною лінією та повернення кредитних коштів, позивачем було нараховано за кредитним договором № 435 пеню, яка за несвоєчасне повернення тіла кредиту за період з 14.01.2013 року по 22.01.2015 року становить 1945 220,48 доларів США, що еквівалентно 30 671 540,14 грн. та за несвоєчасне повернення відсотків за період з 21.01.2013 року по 22.01.2015 року становить 169 426,39 доларів США, що еквівалентно 2 671 454,66 грн.

Також за несвоєчасне повернення тіла кредиту за договором № 437 (UAH) за період з 06.03.2013 року по 22.01.2015 року позивачем нараховано пеню в розмірі 5 113 896,50 грн., за несвоєчасне повернення тіла кредиту (USD) за період з 29.04.2013 року по 22.01.2015 року нараховано пеню в розмірі 366151,19 долари США, що еквівалентно 5 773 340,88 грн.; за несвоєчасне повернення відсотків за видачу кредиту в UAH нараховано пеню в розмірі 1 405 536,09 грн., а за несвоєчасне повернення відсотків за видачу кредиту в доларах США нараховано пеню в розмірі 18 603, 22 долари США, що еквівалентно 293 328,91 грн., що є обґрунтованим та арифметично вірним.

Статтею 589 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 20 Закону України "Про заставу" передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Як вказувалось вище, відповідно до п. 6.1. статті 6 договору застави застава за цим договором забезпечує вимоги банку щодо виконання третьою особою кожного і всіх боргових зобов'язань у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитних договорах, включаючи також ті, що можуть бути укладені сторонами кредитних договорів в майбутньому, та всі інші вимоги банку, які можуть бути задоволені із вартості предмета застави, включаючи вимоги стосовно повного відшкодування всіх збитків та витрат.

Умовами п. 6.2 договору застави передбачено, що у випадку настання будь-якого заставного випадку, заставодержатель має переважне право звернути стягнення на предмет застави та одержати задоволення своїх з вартості предмета застави. Для цілей цього договору, заставними випадками, зокрема, є невиконання або неналежне виконання заставодавцем положень цього договору та/або невиконання та/або неналежне виконання невиконання боржником положень договорів про надання банківських послуг, в тому числі невиконання вимог заставодержателя про повернення кредиту (траншу) відповідно до умов договорів про надання банківських послуг.

Як вбачається з матеріалів справи Товариством з обмеженою відповідальністю "Юністіл" свої зобов'язання з повернення кредиту та сплати процентів всупереч положень кредитних договорів №№ 437, 435 від 13.08.2008 р. виконано не було, внаслідок чого у Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" виникло право в силу норм ст. 589 Цивільного кодексу України, ст.20 Закону України "Про заставу", та п.п. 6.2 та 6.2.1 договору застави корпоративних прав (майнова порука) № PL 09-056/29-1 від 24.03.2009 р. звернути стягнення на предмет застави.

За приписами ст.590 Цивільного кодексу України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" передбачено, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

У ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" зазначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається, в тому числі, спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст.26 вказаного нормативно правового акту.

Згідно із ст.26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяжувач має право на власний розсуд обрати, в тому числі, такий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах.

Умовами п. 6.4 договору застави передбачено, що заставодержатель має право звернутись до уповноважених органів за захистом своїх прав в порядку, встановленому законодавством; сторони мають право встановити договірний порядок звернення стягнення на предмет застави.

Приймаючи до уваги вищенаведене, місцевий господарський суд дійшов до вірного висновку про те, що з огляду на передбачене договором застави корпоративних прав (майнова порука) № PL 09-056/29-1 від 24.03.2009 р. та чинним законодавством право заставодержателя на задоволення своїх кредиторських вимог шляхом звернення стягнення на предмет застави, в тому числі, за рахунок продажу обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження з укладенням договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, у зв'язку із тим, що порушення основного зобов'язання з повернення кредитних коштів, процентів та спати пені усунуті не були, позивач правомірно реалізував передбачене чинним законодавством право на звернення до суду з вимогою про звернення стягнення на заставлене майно у визначений вище спосіб.

Доводи третьої особи в апеляційній скарзі про те, що проведення судово - економічної експертизи у вказаній справі було необхідною умовою для дотримання законності та встановлення характеру правових відносин між позивачем та відповідачем, оскільки матеріали справи містять суперечливі та взаємовиключні дані щодо розміру заборгованості за кредитними договорами, до уваги судовою колегією не приймаються, оскільки в матеріалах справи є достатньо доказів, які місцевим господарським судом досліджено та перевірено правильність нарахування заборгованості. Крім того, призначення судової експертизи, відповідно до ст. 79 ГПК України, є правом, а не обов'язком суду.

Доводи третьої особи в апеляційній скарзі про те, що позивач по справі не знижував до відповідного рівня проценту ставку по кредиту, згідно із змінами в ставках Libor, що прямо передбачено в ч.4 ст. 1056-1 ЦК України не приймаються до уваги, оскільки відповідно п. 1.4.1 кредитного договору № 435 передбачено, що проценти за кредит розраховуються банком від суми кредиту на підстав процентної ставки в розмірі (LIBOR+10%) річних із розрахунку 360 (триста шістдесят) днів на рік. При цьому за обставини, що згідно з положеннями п 1.4.2 (з підпунктами) цього договору відбулося збільшення процентної стави і до закінчення строку дії цього договору проценти за кредит розраховуються банком від суми кредиту на підставі процентної ставки в розмірі (LIBOR+12%) річних.

Враховуючи викладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2015р. підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юністіл" залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2015р. у справі №910/23990/13 залишити без змін.

3.Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/23990/13.

Повний текст постанови складено та підписано 30.07.2015р.

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді О.М. Баранець

А.О. Мальченко