номер провадження справи 2/28/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2015 Справа № 908/1420/15-г

Колегія суддів господарського суду Запорізької області у складі:

головуючий суддя Мойсеєнко Т.В., судді: Азізбекян Т.А., Кагітіна Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 908/1420/15-г

за позовом Комунального підприємства "Облводоканал" Запорізької обласної ради, м.Запоріжжя,

до відповідача: Приватного підприємства "Будівельно-комерційна фірма "Паллада", м.Запоріжжя,

третя особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державна фінансова інспекція в Запорізькій області, м. Запоріжжя,

про стягнення 172753,09 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Скворцова О.О., довіреність №01/5101 від 24.12.2014р.;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області звернулося комунальне підприємство "Облводоканал" Запорізької обласної ради до приватного підприємства "Будівельно-комерційна фірма "Паллада" з позовом про стягнення за договором поставки №189 від 29.08.2013р. грошових коштів у розмірі 172753,09 грн.

Позов заявлено на підставі ст. ст. 11, 22, 509, 610, 612, 623 Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 10.03.2015р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 2/28/15 та призначено розгляд справи на 02.04.2015р.

Ухвалою суду від 02.04.2015р., у зв'язку з перебуванням судді Мойсеєнко Т.В. на лікарняному, перенесено розгляд справи на 30.04.2015р.

Ухвалою суду від 30.04.2015р.продовжено строк розгляду справи на 15 днів до 19.05.2015 р. та відкладено розгляд справи на 18.05.2015р.

Ухвалою від 15.05.2015р., на підставі розпорядження заступника голови господарського суду Запорізької області від 15.05.2015 р. № 01-04/149/15, справу №908/1420/15-г прийнято до розгляду колегією суддів у складі: головуючий суддя Мойсеєнко Т.В., судді: Азізбекян Т.А., Кагітіна Л.П. та призначено розгляд справи на 09.06.2015р.

Ухвалою суду від 09.06.2015р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Державну фінансову інспекцію в Запорізькій області та відкладено розгляд справи на 22.06.2015р.

Ухвалою суду від 22.06.2015р. на підставі клопотання позивача продовжено строк розгляду справи на 15 днів до 30.07.2015 р. та відкладено розгляд справи на 23.07.2015 р. для надання додаткових доказів. Також суд на підставі ст. 38 ГПК України, витребував у Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області матеріали позапланової невиїзної перевірки ПП БКФ "Паллада".

В судовому засіданні 23.07.2015р. був присутній представник позивача, за його заявою фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Відповідач не надав відзив на позов, не направив у судове засідання свого представника, причин неявки не повідомив.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідач знаходиться за адресою: вул. Північнокільцева, буд. 3, Комунарський район, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69059 та не є припиненим. Ухвали суду, які надсилалась відповідачу на дану адресу, повернулись з відміткою поштової установи про закінчення терміну зберігання.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

За таких обставин, враховуючи положення ст. 64 ГПК України, суд вважає відповідача таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Третя особа свого представника в судове засідання не направила, надала суду відзив на позов, у якому підтримала вимоги позивача та просить їх задовольнити, посилаючись на те, що проведеною ревізією встановлено, що в результаті невиконання замовником та ПП «БКФ «Паллада» договірних господарських відносин - розділу 1 «Предмет договору» № 189 в частині найменування та ціни поставленого за специфікаціями № № 1, 2 до договору № 189 товару, вимог статей 632, 655, 656, 691, 692 Цивільного кодексу України, КП «Облводоканал» проведено зайвих виплат внаслідок завищення договірних цін на товар, кількості та вартості оприбуткованих товарів на загальну 172753,09 грн. з ПДВ. На вимогу про усунення виявлених порушень КП «Облводоканал» повідомив про проведення заліку зустрічних однорідних вимог з ПП «БКФ «Паллада», після якого заборгованість ПП «БКФ «Паллада» перед КП «Облводоканал» ЗОР за договором поставки № 189 від 29.08.2013 р. становить 434056,73 грн. Матеріали ревізії було передано до Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області та відповідно до отриманої інформації долучено до кримінального провадження № 6002490 за ч. 3 ст. 191 КК України.

Статтею 75 ГПК України передбачено, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Суд дійшов висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, і розгляд справи можливий без присутності представників відповідача та третьої особи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника, суд встановив наступне.

29.08.2013р. приватним підприємством "Будівельно-комерційна фірма "Паллада" (продавець, відповідач) та комунальним підприємством "Облводоканал" Запорізької обласної ради (покупець, позивач) укладено договір поставки № 189, за яким продавець зобов'язується передати у власність, а покупець - прийняти та оплатити продукцію, найменування, ціна та кількість якої визначаються сторонами відповідно до специфікацій, що є невід'ємною частиною даного договору.

Згідно з п. 2.1 договору поставка продукції здійснюється на умовах DDU Інкотермс-2000, місце поставки - склад покупця в м. Запоріжжя. Покупець вказує продавцю місце поставки товару для передачі на відповідне зберігання: Запорізька область, Вільнянський район, с. Люцерна, вул. Совхозна, 4а, територія ЗАТ «Запоріжметалоптторг».

У п. 2.2 договору зазначено, що продавець надає покупцю наступні документи: видаткову накладну, податкову накладну, сертифікат якості на продукцію.

Ціна одиниці продукції визначається сторонами в специфікації (п. 3.1 договору).

Строк поставки продукції - протягом 30 календарних днів з моменту підписання даного договору (п. 4.1 договору).

У пунктах 5.1, 5.1.1, 5.1.2 сторони погодили, що договору покупець оплачує продукцію в безготівковій формі наступному порядку: 15% від вартості продукції - попередня оплата протягом 1-го робочого дня з моменту підписання даного договору на підставі рахунку; решту частину вартості продукції - частинами, протягом 30 календарних днів з моменту отримання відповідних рахунків.

Пунктами 7.1, 7.2 договору передбачено, що продукція передається покупцю за кількістю та якістю за накладною. У випадку виявлення недоліків продукції або недопоставки продукції покупець при прийманні продукції робить про це відмітку в накладній.

Відповідно до п. 12.1 договору, даний договір вступає в силу з моменту підписання та діє до 31 грудня 2013 року. Закінчення строку дії даного договору не звільняє сторін від виконання своїх зобов'язань, які виникли в період дії договору, а також від відповідальності, передбаченої за неналежне виконання своїх зобов'язань.

Сторони підписали специфікації до договору на поставку товару (труба поліетиленова, отбуртовка, муфта, коліно, задвижка, затвор батерфляй, зворотній клапан, фланець, відвід стальний) на загальну суму 4830383,52 грн., а саме: специфікація № 1 від 29.08.2013р. на суму 2406918,80 грн. та специфікація № 2 від 23.09.2013р. на суму 2423464,72 грн. Місце поставки: Запорізька область, Вільнянський район, с. Люцерна, вул.Совхозна, 4а, територія ЗАТ «Запоріжметалоптторг».

Як вбачається з матеріалів справи, позивач сплатив передоплату за товар в загальній сумі 751037,48 грн. платіжними дорученнями № 2412 від 18.10.2013 р. на суму 90000,00 грн. (підстава - рах. № СФ-0000183 від 26.09.2013 р.), № 2410 від 18.10.2013 р. на суму 100000,00 грн. (підстава - рах. № СФ-0000183 від 26.09.2013 р.), № 2408 від 18.10.2013 р. на суму 100000,00 грн. (підстава - рах. № СФ-0000183 від 26.09.2013 р.), № 2256 від 26.09.2013 р. на суму 15000,00 грн. (підстава - рах. № СФ-0000133 від 17.09.2013 р.), № 2252 від 15.09.2013р. на суму 15000,00 грн. (підстава - рах. № СФ-0000133 від 17.09.2013 р.), № 2216 від 24.09.2013р. на суму 10000,00 грн. (підстава - рах. № СФ-0000133 від 17.09.2013 р.), № 2209 від 24.09.2013 р. на суму 5000,00 грн. (рах. № СФ-0000133 від 17.09.2013 р.), № 1944 від 05.09.2013 р. на суму 2000,00 грн. (підстава - рах. № СФ-0000130 від 29.08.2013 р.), № 2137 від 17.09.2013 р. на суму 5000,00 грн. (підстава - рах. № СФ-0000133 від 17.09.2013 р.), №2041 від 11.09.2013 р. на суму 1037,48 грн. (підстава - рах. № СФ-0000130 від 29.08.2013р.), № 2013 від 10.09.2013 р. на суму 2000,00 грн. (підстава - рах. № СФ-0000130 від 29.08.2013 р.), № 1976 від 09.09.2013 р. на суму 2000,00 грн. (підстава - рах. № СФ-0000130 від 29.08.2013 р.), № 2181 від 20.09.2013 р. на суму 15000,00 грн. (підстава - рах. №СФ-0000133 від 17.09.2013 р.), № 2163 від 19.09.2013 р. на суму 15000,00 грн. (підстава - рах. № СФ-0000133 від 17.09.2013 р.), № 2148 від 18.09.2013 р. на суму 20000,00 грн. (підстава - № СФ-0000133 від 17.09.2013 р.), № 1922 від 04.09.2013 р. на суму 2000,00 грн. (підстава - рах. № СФ-0000130 від 29.08.2013 р.), № 1910 від 03.09.2013 р. на суму 2000,00 грн. (підстава - рах. № СФ-0000130 від 29.08.2013 р.), № 1872 від 30.08.2013 р. на суму 100000,00 грн. (підстава - рах. № СФ-0000130 від 29.08.2013 р.), № 1845 від 29.08.2013 р. на суму 250000,00 грн. (підстава - рах. № СФ-0000130).

Позивачем наданий суду тільки рахунок-фактура № СФ-0000133 від 17.09.2013 р. на суму 400000,00 грн., виписаний відповідачем на часткову оплату згідно договору поставки № 189 від 29.08.2013 р. Інших рахунків, як пояснив представник позивача, у позивача не має.

Відповідач, у свою чергу, поставив позивачу у 2013 році товар на загальну суму 4830383,52 грн. за видатковими накладними № РН-0000041 від 29.08.2013 р. на суму 2406918,80 грн. (підстава - рахунок-фактура № СФ-0000130 від 29.08.2013 р.) та № РН-0000056 від 26.09.2013 р. на суму 2423464,72 грн. (підстава - рахунок-фактура № СФ-0000183 від 26.09.2013 р.).

Також у 2014 році відповідач поставив позивачу товар на загальну суму 346980,75 грн. з посиланням на договір № 189 від 29.08.2013 р. згідно наступних видаткових накладних:

№ РН-0000003 від 21.02.2014 р. на суму 72353,09 грн.;

№ РН-0000004 від 06.03.2014 р. на суму 110017,04 грн.;

№ РН-0000006 від 23.04.2014 р. на суму 87744,97 грн.;

№ РН-0000005 від 10.04.2014 р. на суму 32508,66 грн.;

№ РН-0000007 від 12.05.2014 р. на суму 44356,99 грн.

В період з 29.07.2014 р. по 18.08.2014 р. Державною фінансовою інспекцією в Запорізькій області проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності в Комунальному підприємстві «Облводоканал» Запорізької обласної ради в частині дотримання вимог законодавства при укладенні договору поставки з ПП «БКФ «Паллада» за період з 01.01.2013 р. по 01.07.2014 р. За результатами ревізії складено акт від 18.08.2014 р., у якому зафіксовано, що на виконання умов договору № 189 протягом серпня-жовтня 2013 року КП «Облводоканал» ЗОР фактично сплачено грошових коштів на рахунок ПП «БКФ «Паллада» за поставлений товар частково на загальну суму 781037,48 грн. Згідно актів прийому-передачі від 17.02.2014 р. товар, який був зазначений у специфікаціях № № 1, 2 до договору, був повернутий ПП «БКФ «Паллада». В рахунок погашення сплаченої суми ПП «БКФ «Паллада» протягом лютого-квітня 2014 року передало КП «Облводоканал» ЗОП товар на суму 346980,75 грн. При цьому ревізією встановлено факти перевищення ціни матеріалів згідно видаткових накладних відносно ціни на матеріали, що визначені у специфікаціях № № 1, 2 до договору, на загальну суму 38574,17 грн. з ПДВ. Таблична інформація щодо перевищення цін матеріалів згідно видаткових накладних наведена у додатку до акту. Станом на момент проведення ревізії ПП «БКФ «Паллада» повинно в рахунок сплаченої підприємством суми в розмірі 781037,48 грн. поставити останньому товарів на суму 434056,73 грн. (781037,48 грн. - 346980,75 грн.). Разом із тим, за бухгалтерським обліком КП «Облводоканал» ЗОР станом на 31.07.2014 р. рахується дебіторська заборгованість у сумі 434056,73 грн. Крім того, проведеним дослідженням накладних встановлено включення товарів, які не були визначені у специфікаціях № № 1, 2 до договору, на загальну суму 134178,92 грн. з ПДВ. Отже, проведеною ревізією встановлено, що в результаті невиконання замовником та ПП «БКФ «Паллада» договірних господарських зобов'язань в частині найменування та ціни поставленого за специфікаціями № 1, 2 до договору товару, вимог статей 632, 655, 656, 691, 692 ЦК України, КП «Облводоканал» проведено зайвих виплат внаслідок завищення договірних цін на товар, кількості та вартості оприбуткованих товарів на загальну суму 172753,09 грн.

На підставі акту ревізії Державна фінансова інспекція в Запорізькій області направила позивачу вимогу від 24.09.2014 р. № 08-22-14-14/7267 про необхідність повернення ПП «БКФ «Паллада» товарів, що були поставлені за завищеною ціною і які не обумовлені договором, та про необхідність стягнення коштів в загальній сумі 172753,09 грн. на підставі ст.ст. 22, 623 Цивільного кодексу України.

Посилаючись на встановлені ревізією обставини, комунальне підприємство "Облводоканал" Запорізької обласної ради звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з приватного підприємства "Будівельно-комерційна фірма "Паллада" за договором поставки №189 від 29.08.2013р. грошових коштів у розмірі 172753,09 грн., посилаючись на норми ст. ст. 11, 22, 509, 610, 612, 623 Цивільного кодексу України.

Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

За приписами ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Виходячи з наведеного, позивач визначив правову природу стягуваних коштів як збитки, які завдані позивачу порушенням відповідачем умов договору поставки № 189 від 29.08.2013р. щодо поставки товару погодженого асортименту та ціни.

Проаналізувавши спірні правовідносини сторін суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторонами була погоджена поставка товару в межах договору поставки № 189 від 29.08.2013р. та специфікацій № № 1,2 до нього на загальну суму 4830383,52 грн. Товар був частково оплачений позивачем шляхом передоплати в загальній сумі 751037,48 грн. На виконання договору відповідач у 2013 році відвантажив позивачу товар на загальну суму 4830383,52 грн. Зазначена продукція була повністю повернута позивачем відповідачу за актами приймання-передачі до договору поставки від 17.02.2014 р. на суму 2423464,72 грн. та на суму 2406918,80 грн., загалом на суму 4830383,52 грн. У позовній заяві позивач пояснив, що 17.02.2014 р. договір поставки був розірваний, тому весь отриманий товар був повернутий покупцем продавцю за актами приймання-передачі.

Таким чином, залишилась невикористаною передоплата в розмірі 751037,48 грн., яка була сплачена позивачем відповідачу, і яка відповідно, стала кредиторською заборгованістю відповідача перед позивачем.

Як пояснив представник позивача, в рахунок погашення даної заборгованості відповідач здійснив поставку товару у 2014 році за видатковими накладними на загальну суму 346980,75 грн. Позивач вважає дану поставку позадоговірною, про що він зазначив у письмових поясненнях до суду від 19.06.2015 р. № 12/872.

Заявою про залік зустрічних однорідних вимог від 15.09.2014 р. № 12/1036 позивач повідомив відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог сторін, а саме: кредиторських вимог позивача за договором поставки № 189 від 29.08.2013 р. на суму 781037,48 грн. та кредиторських вимог відповідача до позивача за видатковими накладними 2014 року щодо оплати поставленого товару на суму 346980,75 грн. Направлення даної заяви підтверджується рекомендованим повідомленням про відправлення від 15.09.2014 р. на адресу ПП «БКФ «Паллада», списком згрупованих відправлень № 591 від 15.09.2014 р. та фіскальним чеком від 15.09.2014 р.

Статтею 601 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Після проведеного заліку у відповідача залишилась заборгованість перед позивачем на суму 434056,73 грн. Дана сума є залишком передоплати за товар, яка була сплачена позивачем за договором поставки №189 від 29.08.2013р.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

У п. 12.1 договору поставки сторони погодили, що даний договір вступає в силу з моменту підписання та діє до 31.12.2013 р. За умовами цього ж пункту 12.1 договору поставки, закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання своїх зобов'язань, що виникли в період дії договору, а також від відповідальності, передбаченої за неналежне виконання своїх зобов'язань. Умов про пролонгацію його дії договір не містить. Отже, договір припинив свою дію 31.12.2013 р. внаслідок закінчення строку, на який його було укладено, і позивач вправі пред'явити до відповідача лише вимоги, що випливають із зобов'язань, які виникли в період дії договору.

Поставка товару в 2014 році згідно наданих позивачем видаткових накладних на загальну суму 346980,75 грн., хоча й виконана відповідачем з посиланням на умови договору поставки, однак фактично дана поставка є позадоговірною, оскільки строк дії договору на момент поставки вже сплив, а поставка товару за договором була виконана в повному обсязі в 2013 році. Подальше повернення поставленого товару покупцем продавцю у 2014 році не впливає на виконання відповідачем зобов'язань з поставки товару в 2013 році, яке вже відбулось. Таким чином, договір поставки в частині виконання відповідачем зобов'язань з поставки припинив свою дію в 2013 році і не може поширювати свою дію на правовідносини з поставки товару в 2014 році.

Частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Зокрема, у п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, є договори та інші правочини.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 208 Цивільного кодексу України правочини між юридичними особами належить вчиняти в письмовій формі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Правовідносини сторін, що оформлені відповідними видатковими накладними № РН-0000003 від 21.02.2014 р. на суму 72353,09 грн.; № РН-0000004 від 06.03.2014 р. на суму 110017,04 грн.; № РН-0000006 від 23.04.2014 р. на суму 87744,97 грн.; № РН-0000005 від 10.04.2014 р. на суму 32508,66 грн.; № РН-0000007 від 12.05.2014 р. на суму 44356,99 грн., свідчать про укладення між сторонами окремих правочинів купівлі-продажу товару. А саме: позивач, здійснивши поставку товару на підставі видаткових накладних, які містять відомості про вид, кількість та ціну товару, а відповідач, у свою чергу, прийнявши товар на таких умовах, уклали правочин, який за своїм змістом містить істотні умови договору купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 692 ЦК України передбачено обов'язок покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У п. 1 оглядового листа Вищого господарського суду України від 29.04.2013 р. № 01-06/767/2013 «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» зазначено, що строк виконання грошового зобов'язання, що випливає з правовідносин купівлі-продажу та поставки, встановлений спеціальною нормою статті 692 ЦК України, та не може ставитися в залежність від звернення кредитора до боржника з вимогою в порядку частини другої статті 530 ЦК України. Дії сторін (передача продавцем товару покупцю за видатковими накладними, прийняття товару покупцем) свідчать про виникнення між ними правовідносин поставки. Згідно з частиною другою статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Загальні положення частини другої статті 530 ЦК України не можуть бути застосовані до спірних правовідносин сторін, оскільки термін виконання зобов'язання, що випливає з правовідносин поставки (купівлі-продажу), чітко встановлений зазначеною спеціальною нормою права - покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Крім того, відповідно до частини першої статті 222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Таким чином, отримання позивачем товару на підставі первинних документів, що фіксують факт господарської операції (в даному випадку - видаткових накладних 2014 року), є самостійною підставою виникнення у позивача зобов'язань з оплати цього товару.

Отже, суд визнав необґрунтованими посилання позивача в позовній заяві на те, що товар за видатковими накладними № РН-0000003 від 21.02.2014 р. на суму 72353,09 грн.; №РН-0000004 від 06.03.2014 р. на суму 110017,04 грн.; № РН-0000006 від 23.04.2014 р. на суму 87744,97 грн.; № РН-0000005 від 10.04.2014 р. на суму 32508,66 грн.; № РН-0000007 від 12.05.2014 р. на суму 44356,99 грн. поставлений з порушенням умов договору поставки (щодо асортименту товар та цін) і про проведення позивачем у зв'язку з цим зайвих виплат в сумі 172753,09 грн., які позивач вважає своїми збитками.

Позивач не довів наявність правових підстав для стягнення зазначеної суми з відповідача у якості збитків.

У ч.ч. 1-3 ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

У ч. ч. 1, 2 статті 623 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Стаття 614 Цивільного кодексу України встановлює принципи вини як підстави відповідальності за порушення зобов'язання. Нормами даної статті визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Правочин, яким скасовується чи обмежується відповідальність за умисне порушення зобов'язання, є нікчемним.

Відповідно ч. ч. 1-6 до ст. 226 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов'язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб'єктам, - зобов'язаний відшкодувати на вимогу цих суб'єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі.

Таким чином, зі змісту статей 614, 623 Цивільного кодексу України та статті 226 Господарського кодексу України вбачається, що для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) порушення зобов'язання; 2) збитки; 3) причинний зв'язок між порушенням зобов'язання та збитками; 4) вина.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

В даному випадку позивачем не доведено факту порушення відповідачем господарського зобов'язання щодо поставки товару належного асортименту та ціни, вини відповідача у вчиненні зазначеного правопорушення, причинного зв'язку між здійсненою позивачем на користь відповідача виплатою та порушенням зобов'язання з боку відповідача.

Отже, в діях відповідача відсутній склад цивільного-правопорушення, який може бути підставою для відшкодування збитків.

Висновки кримінального провадження № 0002490 щодо наявності ознак фіктивності договору поставки № 189 від 29.08.2013 р. не мають преюдиційного значення для розгляду даної справи, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 35 ГПК України лише вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов'язковим для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою. Наразі фіктивність правочину вироком суду не встановлена, а тому не може враховуватись судом при розгляді даної справи. У випадку встановлення вироком суду фіктивності поставок у 2014р. позивач не позбавлений можливості звернутись до господарського суду з відповідною заявою в порядку норм розділу XIII ГПК України. Крім того, на час розгляду спору у даній господарській справі ні договір поставки № 189 від 29.08.2013р., ні окремі угоди купівлі-продажу товару в 2014р., що оформлені сторонами вищевказаними накладними, не визнані у встановленому законом порядку недійсними. Належних та допустимих доказів недійсності вчинених у 2014році правочинів сторонами суду не надано, тому в силу ст. 204 ЦК України діє принцип правомірності правочину.

За таких обставин суд відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати за розгляд позовної заяви покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Головуючий суддя Т.В.Мойсеєнко

Судді Т.А.Азізбекян

Л.П.Кагітіна

Рішення оформлено та підписано 31.07.2015р.

і набирає законної сили після закінчення

десятиденного строку з дня його підписання.