ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.07.15р. Справа № 904/5357/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОРБУД", м.Дніпропетровськ

до Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Публічного акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "АВТОМОБІЛЬНІ ДОРОГИ УКРАЇНИ", м.Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості у розмірі 149 529, 25 грн. за договором поставки

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача - Фролов О.О., довіреність від 25.02.15р.

від відповідача - Галасун Г.І., довіреність № 666 від 02.12.14р.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДОРБУД" (далі - позивач) звернулось до господарського суду з позовом, у якому просить суд стягнути з Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Публічного акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "АВТОМОБІЛЬНІ ДОРОГИ УКРАЇНИ" (далі - відповідач) суму 149 529, 25 грн. заборгованості за порушення виконання зобов'язань з поставки товару, а також 2 990, 58 грн. судового збору.

Заявою від 27.07.2015 року позивач збільшив позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача суму 168 921, 55 грн. заборгованості, а також суму 1 827, 00 грн. судового збору. В обґрунтування поданої заяви позивач посилається на наявність заборгованості відповідача перед позивачем на суму 19 392, 30 грн., що виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору №04-06 від 04.06.2012р. та несплати відповідачем поставленого товару згідно видаткової накладної № 01-0000066 від 31.07.12р.

Позивач підтримує збільшені позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач заперечує проти позову, у своєму відзиві вказує, що позивачем невірно розраховано заборгованість з оплати поставленого товару, оскільки не враховано проведені відповідачем оплати на загальну суму 22 037, 66 грн. Також, відповідач вказує, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.15р. по справі №904/9576/14 вже вирішено спір між позивачем та відповідачем щодо стягнення заборгованості на суму 123 267,85 грн., що виникла внаслідок несплати відповідачем поставленого товару згідно видаткових накладних № 01-0000007 від 25.03.08р., № 01-0000070 від 10.06.08р., №01-0000071 від 23.06.08р., №0000182 від 12.10.09р., №01-0000135 від 24.10.08р., №0000090 від 28.09.08р., а тому провадження в частині стягнення з відповідача суми 123 267,85 грн. підлягає припиненню в порядку п.2 ч.1 ст. 80 ГПК України. До того ж, відповідач вказує, що ним проведено оплату поставленого позивачем товару згідно видаткової накладної № 01-0000024 від 15.06.12р. на суму 16 122,68 грн., що підтверджується банківською випискою від 22.06.12р., а також актом звірки взаємних розрахунків від 02.12.13р.

Разом з тим, заявою від 29.07.2015 року відповідач просить суд застосувати позовну давність до вимог позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар згідно видаткової накладної № 01-0000035 від 26.05.08р. у розмірі 14 254, 38 грн., з огляду на те, що строки позовної давності щодо стягнення з відповідача вказаної заборгованості сплинули згідно приписів ч.4 ст. 267 ЦК України.

В порядку ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

встановив:

Як вказує позивач, на підставі усної домовленості між позивачем та відповідачем, згідно видаткових накладних №01-0000007 від 25.03.08р., №01-0000035 від 26.05.08р., №01-0000070 від 10.06.08р., №01-0000071 від 23.06.08р., №0000182 від 12.10.09р., №01-0000135 від 24.10.08р., №0000090 від 28.09.11р., №01-0000039 від 27.06.12р., №01-0000112 від 07.09.12р. позивач поставив відповідачу товар, за який відповідач розрахувався частково, у зв'язку із чим у останнього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 149 529,25 грн.

Відповідно до ч.1 ст.181 ГК України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ч. 2 ст. 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Таким чином, між сторонами, у спрощений спосіб (шляхом прийняття до виконання та складання видаткових накладних з довіреностями), укладено договір поставки товару.

Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі зазначеної домовленості по поставці спірної продукції, є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Приписами статті 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно до ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

На час розгляду спору відповідач не надав господарському суду доказів добровільної сплати спірної суми заборгованості.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.15р. по справі №904/9576/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОРБУД", м. Дніпропетровськ до Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор "Публічного акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "АВТОМОБІЛЬНІ ДОРОГИ УКРАЇНИ", м. Дніпропетровськ про стягнення заборгованості, що виникла внаслідок несплати відповідачем товару, поставленого згідно видаткових накладних № 01-0000007 від 25.03.08р., №01-0000070 від 10.06.08р., №01-0000071 від 23.06.08р., №01-00000182 від 12.10.09р., №0000090 від 28.09.11р., у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Згідно п.2 ч.1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, зокрема, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

З огляду на те, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.15р. по справі №904/9576/14 вже розглянуто спір між позивачем та відповідачем щодо стягнення заборгованості за видатковими накладними, які є підставою для звернення позивача до відповідача про стягнення заборгованості у даній справі, суд вважає наявними підстави для припинення провадження в частині позовних вимог на суму 117 352, 87 грн. згідно положень п.2 ч.1 ст. 80 ГПК України.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості на суму 19 392,30 грн., що виникла на підставі договору №04-06 від 04.06.12р. та видаткової накладної № 01-0000066 від 31.07.12р., суд зазначає наступне.

Згідно абз.2 п.3.12 постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26 грудня 2011 року №18 заяви про зміну предмета або підстави позову, які відповідають вимогам статей 54 і 57 ГПК, проте подані після початку розгляду господарським судом справи по суті, залишаються без розгляду і приєднуються до матеріалів справи, про що суд зазначає в описовій частині рішення, прийнятого по суті спору (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи).

З огляду на те, що в обґрунтування позовних вимог на суму 19 392,30 грн. позивач посилається на договір № 04-06 від 04.06.12р., тим самим змінює підставу позову після початку розгляду господарським судом справи по суті, суд вважає за необхідне залишити вимоги позивача цій частині без розгляду.

Стосовно заяви відповідача про застосування строків позовної давності до вимог позивача в частині стягнення з відповідача суми 14 254,38 грн. заборгованості за поставлений товар згідно видаткової накладної № 01-0000035 від 26.05.08р., суд зазначає наступне.

Відповідно до п.4.4.1 постанови Пленуму ВГСУ від 29 травня 2013 року №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" у дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (частина перша статті 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір.

Таким чином, встановлений строк позовної давності було перервано 02.12.2013р. шляхом підписання акту звірки взаємних розрахунків.

Разом з тим, суд зазначає, що актом звірки взаємних розрахунків від 01.03.12р. відповідачем визнано існування заборгованості станом на 01.01.10р. на суму 76 198, 02 грн., а згідно акту звірки від 02.12.13р. (а.с.31) відповідачем визнано існування заборгованості у розмірі 116 563, 86 грн. станом на 01.01.12р., до складу якої входить заборгованість, що виникла станом на 01.01.10р. Оскільки відповідачем не доведено те, що до складу цієї заборгованості не входить заборгованість з поставки, проведеної позивачем згідно видаткової накладної № 01-000035 від 26.05.08р., суд не вбачає наявними підстав для задоволення заяви відповідача про застосування строків позовної давності до вимог позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості з оплати товару, поставленого згідно видаткової накладної № 01-0000035 від 26.05.08р.

Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів; одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається крім випадків, передбачених законом.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

В силу положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі та застосуванням штрафних санкцій.

Наведене є підставою для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України сплата судового збору покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 49, п.2 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Публічного акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "АВТОМОБІЛЬНІ ДОРОГИ УКРАЇНИ" (49000, м. Дніпропетровськ, вул.Леніна, буд.24; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОРБУД" (49081, м.Дніпропетровськ, вул.Артільна, 6д, офіс. 104; ) суму 32 176,38 грн. (тридцять дві тисячі сто сімдесят шість грн. 38 коп.) основного боргу, 643,53 грн. (шістсот сорок три грн. 53 коп.) судового збору.

В частині позовних вимог щодо стягнення суми 117 352,87 грн. основного боргу провадження у справі - припинити.

Позовні вимоги щодо стягнення суми 19 392,30 грн. основного боргу залишити без розгляду.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя А.В. Суховаров

Повний текст підписаний - 03.08.2015р.