КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2015 р. Справа№ 910/6860/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Баранця О.М.

Сітайло Л.Г.

Від позивача - не з'явився;

Від відповідача - не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

на рішення господарського суду міста Києва від 16.04.2015 року

у справі №910/6860/13 (суддя Стасюк С.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ

про стягнення 128 333 200,03 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.04.2015р. у справі №910/6860/13 позов задоволено частково. Стягнуто з Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 100 073 277 грн. 89 коп. заборгованості, 17 565 177 грн. 60 коп. інфляційних нарахувань, 10 223 396 грн. 37 коп. три проценти річних, 68820 грн. 00 коп. судового збору. В іншій частині позову - відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що на виконання умов договору позивач протягом 2009 року поставив, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 100 073 277,89 грн., що підтверджується актами прийому-передачі газу, в той час як відповідач в порушення умов договору свої зобов'язання щодо оплати вартості природного газу не виконав, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2015р. в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення 1345258,29 грн. - 3% річних та 6702766,74 грн. інфляційних втрат та прийняти нове рішення в цій частині, яким в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що з позовом позивач звернувся 05.04.2013р., тобто з пропуском строку позовної давності, встановленої ст.257 ЦК України, а отже позовні вимоги щодо стягнення 3% річних за період з 28.09.09. по 04.04.10, як зазначає скаржник заявлені з пропуском строку позовної давності.

Скаржник зазначає й про те, що місцевим господарським судом необґрунтовано здійснено перерахунок інфляційних втрат без застосування індексу інфляції, що у межах періоду розрахунку становив менше одиниці (дефляція). З урахуванням строку позовної давності щодо вимог про стягнення інфляційних втрат за період жовтень 2009 - березень 2010р. у сумі 6702766,74 грн., скаржник заявляє про застосування строку позовної давності.

Щодо неможливості подання заяви про застосування позовної давності у суді першої інстанції, скаржник зазначає про те, що ухвалою місцевого господарського суду від 12.04.13р. було порушено провадження у справі і призначено справу до розгляду на 23.04.13. Ухвалою суду від 23.04.13 провадження у справі зупинено до завершення процедури реорганізації відповідача. Таким чином, як зазначає скаржник, з моменту зупинення провадження у справі сторони були позбавлені можливості подавати відповідні заперечення, заяви, клопотання та вчиняти інші процесуальні дії. Ухвалою суду від 16.03.15р. поновлено провадження у справі, розгляд справи призначено на 16.04.15р. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак письмовим клопотанням просив відкласти розгляд судового спору, однак суд здійснив розгляд справи у відсутності відповідача, таким чином суд дійшов висновку про можливість встановлення всіх обставин, що стосуються строку позовної давності та наслідків його спливу без участі відповідача.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.07.2015р. розгляд апеляційної скарги призначено на 29.07.2015р.

Розпорядженням В.о. керівника апарату у зв'язку з перебуванням судді-доповідача Агрикової О.В. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/6860/13.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, по справі №910/6860/13 визначено колегію судді у складі Пашкіна С.А. -головуючий суддя, судді - Баранець О.М., Сітайло Л.Г.

В судове засідання апеляційного господарського суду 29.07.2015р. не з'явились представники сторін.

Враховуючи те, що представники сторін про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить відмітка та зворотній стороні ухвали від 08.07.2015р., та розписка представника позивача від 08.07.2015р., представник відповідача у судові засідання 10.06.2015р., 08.07.2015р. не з'явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, враховуючи розумні строки розгляду апеляційної скарги та інтереси інших сторін, судова колегія ухвалила розгляд апеляційної скарги у відсутності представників сторін, за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, судова колегія встановила.

Між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", як постачальником та Дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", як покупцем 12.06.2009 року укладено договір №06/09-413-Р поставки природного газу, за умовами якого постачальник передає покупцеві у 2009 році у власність природний газ власного видобутку з ресурсу ІV кварталу 2006 року для виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат газорозподільних підприємств, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах цього договору.

Пунктом 2.1. договору сторони погодили, що постачальник передає у власність покупцеві газ з ресурсу ІV кварталу 2006 року в обсязі 335 596 918 куб. метрів.

Факт передачі газу підтверджується актами приймання - передач газу, які підписують повноважені представники сторін виключно в обсязі, який зазначений у письмовому замовленні покупця протягом 3 (трьох) робочих днів з дня надання покупцем такого замовлення. Акти приймання - передачі газу складаються у 2 (двох) оригінальних примірниках (пункт 3.4. договору).

Згідно з пунктом 4.1 договору ціна за 1000 кубічних метрів газу становить 535,30 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20% - 107,06 грн., ціна газ разом з ПДВ - 642,36 грн.

Відповідно до пункту 4.4. договору загальна розрахункова сума цього договору становить 179 645 030,21 грн., крім того ПДВ - 20% -35 929 006,04 грн., всього разом з ПДВ - 215 574 036,25 грн.

Розрахунки за газ здійснюються покупцем грошовими коштами у гривнях шляхом перерахування на рахунок постачальника вартості обсягу газу, що передається, протягом 20 (двадцяти) банківських днів з дати підписання зазначеного у пункті 3.4. акту приймання - передачі газу (пункт 5.1. договору).

Господарським судом міста Києва встановлено, що на виконання умов договору, позивач, протягом 2009 року поставив, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 100 073 277,89 грн., що підтверджується актами прийому-передачі газу за вказаний період, а саме:

- № 10/06-НГУ- НГУ-ВТБ від 31.08.2009 року на суму 20 209 860,30 грн.;

- № 10/06-НГУ- НГУ-ВТБ - 2 від 26.11.2009 року на суму 7 872 297,17 грн.;

- № 11/06-НГУ- НГУ-ВТБ від 31.08.2009 року на суму 23 781 006,77 грн.;

- № 11/06-НГУ- НГУ-ВТБ - 2 від 26.11.2009 року на суму 9 910 200,96 грн.;

- № 12/06-НГУ- НГУ-ВТБ від 31.08.2009 року на суму 28 402 097,06 грн.;

- № 12/06-НГУ- НГУ-ВТБ - 2 від 26.11.2009 року на суму 9 897 815,63 грн.

Частинами 1, 6 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Реалізація суб'єктами господарювання товарів негосподарюючим суб'єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Аналогічні положення містяться і у статті 712 Цивільного кодексу України, згідно з якою за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань.

Приймаючи до уваги те, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем у розмірі 100 073 277,89 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про стягнення з Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 100 073 277,89 грн. заборгованості за договором №06/09-413-Р поставки природного газу від 12.06.2009 року підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач, в порушення умов договору, у визначені строки оплату за поставлений позивачем природний газ не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

В зв'язку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті коштів за договором, позивач просив стягнути з відповідача 18 036 525,78 грн. інфляційних нарахувань та 10 223 396,37 грн. три проценти річних, розрахунок який здійснений позивачем наступним чином:

- за невиконання зобов'язань згідно акту приймання - передачі № 10/06-НГУ- НГУ-ВТБ від 31.08.2009 року на суму 20 209 860,30 грн. - за період з 28.09.2009 року по 18.03.2013 року;

- за невиконання зобов'язань згідно акту приймання - передачі № 10/06-НГУ- НГУ-ВТБ - 2 від 26.11.2009 року на суму 7 872 297,17 грн. - за період з 24.12.2009 року по 18.03.2013 року;

- за невиконання зобов'язань згідно акту приймання - передачі № 11/06-НГУ- НГУ-ВТБ від 31.08.2009 року на суму 23 781 006,77 грн. - за період з 28.09.2009 року по 18.03.2013 року;

- за невиконання зобов'язань згідно акту приймання - передачі № 11/06-НГУ- НГУ-ВТБ - 2 від 26.11.2009 року на суму 9 910 200,96 грн. - за період з 24.12.2009 року по 18.03.2013 року;

- за невиконання зобов'язань згідно акту приймання - передачі № 12/06-НГУ- НГУ-ВТБ від 31.08.2009 року на суму 28 402 097,06 грн. - за період з 28.09.2009 року по 18.03.2013 року;

- за невиконання зобов'язань згідно акту приймання - передачі № 12/06-НГУ- НГУ-ВТБ - 2 від 26.11.2009 року на суму 9 897 815,63 грн. - за період з 24.12.2009 року по 18.03.2013 року.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Умовами договору №06/09-413-Р поставки природного газу від 12.06.2009 року інший розмір процентів не визначено.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Перевіряючи правильність розрахунку суми трьох процентів річних місцевим господарським судом встановлено, що поданий позивачем розрахунок є арифметично вірним, та обґрунтовано зазначив про те, що позивачем невірно визначено початкову дату прострочення зобов'язання та не враховано, що згідно чинного законодавства нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат, можливо здійснювати з наступного дня, який слідує за днем, коли зобов'язання мало бути виконане, відтак, розрахунок трьох процентів та інфляційних нарахувань за невиконання зобов'язань згідно акту приймання - передачі № 10/06-НГУ- НГУ-ВТБ від 31.08.2009 року, № 11/06-НГУ- НГУ-ВТБ від 31.08.2009 року та № 12/06-НГУ- НГУ-ВТБ від 31.08.2009 року необхідно здійснювати, починаючи з 29.09.2009 року, відповідно, згідно з акту приймання - передачі № 10/06-НГУ- НГУ-ВТБ - 2 від 26.11.2009 року, № 11/06-НГУ- НГУ-ВТБ - 2 від 26.11.2009 року та № 12/06-НГУ- НГУ-ВТБ - 2 від 26.11.2009 року - з 25.12.2009 року. Таким чином, перевіривши здійснений позивачем розрахунок, приймаючи до уваги початкову дату прострочення зобов'язання відповідачем, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 10 223 396,37 грн. трьох процентів річних є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо заявлених позивачем збитків від інфляції, місцевим господарським судом вірно перераховано та стягнуто з відповідача збитки від інфляції підлягають частково, в розмірі 17 565 177,60 грн.

Щодо заяви відповідача в апеляційній скарзі про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення 3% річних та інфляційних, та неможливості подання такої заяви в суді першої інстанції судова колегія зазначає про наступне.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.13р. порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 23.04.2013р.

Дійсно, як зазначає скаржник, ухвалою від 23.04.13р. зупинено провадження у справі до закінчення процесу реорганізації Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» та визначення її правонаступника. Ухвалою місцевого господарського суду від 16.03.2015р. поновлено провадження у справі та розгляд призначено на 16.04.2015р. та 16.04.2015р. прийнято рішення у справі без участі відповідача.

Разом з тим, слід зазначити про те, що позовна заява надійшла до суду в квітні 2013р., та перший розгляд справи призначено на 23.04.2013р., відповідач про час та місце розгляду справи був обізнаний, був присутній в судовому засіданні, а також обізнаний з позовними вимогами позивача до нього, однак відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, зокрема на звернення до суду з заявою про застосування строку позовної давності. Крім того, судова колегія зауважує на те, що справа №910/6860/13 знаходилась в провадженні місцевого господарського суду з квітня 2013р. по квітень 2015р., тому відповідач мав можливість скористатись правами, наданими йому ст. 22 ГПК України, доказів поважності неможливості - відповідачем не надано.

До апеляційної скарги відповідачем подано заяву про повернення судового збору.

Судовою колегією встановлено, що при зверненні з апеляційною скаргою, відповідачем сплачено судового збору у більшому розмірі, ніж передбаченому чинним законодавством, з огляду на наступне.

За розгляд апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 73080,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3067 від 05.05.2015р.

Оспорюваною сумою, згідно з апеляційною скаргою, є сума коштів у розмірі 8048025,03 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду,- у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду судовий збір сплачується у розмірі 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті при подані позовної заяви, а у разі подання позовної заяви майнового характеру - 50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Виходячи з вимог апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду, сума, з якою не погоджується відповідач, є сума коштів у розмірі 8048025,03 грн., таким чином розмір судового збору, з урахуванням Закону України «Про судовий збір», який має сплатити відповідач при зверненні з апеляційною скаргою становить 36 540 грн.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи викладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2015р. підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.101-105 Господарського процесуального кодексу України, п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2015р. у справі №910/6860/13 залишити без змін.

3. Повернути Дочірній компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, ) з державного бюджету України надлишково сплачений судовий збір у розмірі 36 540 грн. (тридцять шість тисяч п'ятсот сорок) грн., згідно платіжного доручення №3067 від 05 травня 2015р.

4.Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/6860/13.

Повний текст постанови складено та підписано 30.07.2015р.

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді О.М. Баранець

Л.Г. Сітайло