ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"03" серпня 2015 р. Справа № 918/686/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕЛОГВІ"

до відповідача Todini Costruzioni Generali S.p.A. в особі Представництва "Тодіні Конструкціоні Дженералі С.П.А. в Україні

про стягнення в сумі 878 495 грн. 61 коп.

Суддя Андрійчук О.В.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Лавренчук Т.В., дов. від 24.02.2015 року

Статті 20, 22, 91, 93 ГПК України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених ст. 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до ст. 811 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У червні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "БЕЛОГВІ" (надалі-позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Todini Costruzioni Generali S.p.A. в особі Представництва "Тодіні Конструкціоні Дженералі С.П.А. в Україні (надалі-відповідач) про стягнення в сумі 878 495,61 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що:

05.11.2014 року між позивачем (виконавець) та відповідачем (замовник) укладено договір № 0511-14 (надалі-договір), за умовами якого виконавець зобов'язався в порядку та на умовах, визначених цим договором, надати замовнику відповідні послуги технікою, а замовник зобов'язався вчасно прийняти надані послуги та оплатити їх вартість на умовах цього договору.

Позивач обумовлені договором роботи виконав, що підтверджується актами надання послуг № 4 від 30.01.2015 року на суму 477 207,50 грн. та № 8 від 01.04.2015 року на суму 160 790,00 грн.

Відповідач свої зобов'язання з оплати виконаних робіт не виконав, відтак за ним рахується заборгованість в розмірі 637 997,50 грн.

Крім того, позивач за неналежне виконання зобов'язань нарахував 96 055,37 грн. пені, 3% річних в розмірі 4 843,95 грн. та 139 598,79 грн. інфляційних.

У матеріально-правове обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на ст. ст. 526, 530, 625 ЦК України, ст.ст. 193, 216 ГК України та ст. ст. 2, 5, 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" тощо.

Ухвалою суду від 23.06.2015 року порушено провадження, розгляд справи призначено на 06.07.2015 року.

Ухвалою суду від 06.07.2015 року справу відкладено на 03.08.2015 року.

03.08.2015 року через службу діловодства господарського суду від відповідача надійшов відзив, в якому останні посилається на безпідставність нарахування пені, а також на неправильність розрахунку заявлених вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши копії документів на їх відповідність оригіналам, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

05.11.2014 року між позивачем (виконавець) та відповідачем (замовник) укладено договір № 0511-14 (надалі-договір), за умовами якого виконавець зобов'язався в порядку та на умовах, визначених цим договором, надати замовнику відповідні послуги технікою - фрезою дорожньою Віртген 2000, державний номер 17137 ВН, а замовник зобов'язався вчасно прийняти та оплатити їх вартість на умовах договору (п. 1.1. договору).

Пунктами 4.1., 4.2. договору передбачено, що договір вступає в юридичну силу з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2014 року. Якщо замовник користується послугами техніки після закінчення строку дії цього договору, у разі відсутності заперечень зі сторони виконавця, договір вважається укладеним на невизначений строк, однак сторони мають право розірвати цей договір, письмово повідомивши про це іншу сторону не пізніше, ніж за 5 календарних днів до моменту такого розірвання.

Згідно з п.п. 1.2., 1.3. договору послуги, обумовлені цим договором, будуть надаватися замовнику для його виробничих цілей, пов'язаних із виконанням проекту "Капітальний ремонт а/д М03 Київ-Харків-Довжанський". Техніка надається разом з екіпажем.

За п. 2.2. договору за результатами наданих послуг сторони підписують акт виконаних робіт (наданих послуг) .

За результатами надання послуг з 25 числа до кінця кожного поточного місця, в якому надавалися послуги за цим договором, виконавець складає та надає замовникові два екземпляри акту виконаних робіт (надання послуг), який останній має погодити та підписати, і один екземпляр акту виконаних робіт повернути виконавцеві не пізніше 15 числа місяця, наступного за місяцем, в якому фактично надавалися послуги за цим договором. У випадку наявності у замовника заперечень з приводу якості, обсягу послуг, наданих виконавцем, замовник зобов'язаний у той самий строк у письмовій формі надати виконавцеві свої обґрунтовані заперечення (п. 2.3. договору).

Виконавець роботи, обумовлені договором, виконав у листопаді та грудні 2014 року, що підтверджується актами надання послуг № 4 від 30.01.2015 року на суму 477 207,50 грн. та № 8 від 01.04.2015 року на суму 160 790,00 грн.

Вказані акти підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками.

Загальна вартість виконаних робіт склала 637 997,50 грн.

Доказів того, що роботи виконані неякісно чи не у повному обсязі, суду не надано. В актах наданих послуг зазначено, що замовник претензій по об'єму, якості та строкам виконаних робіт не має.

Судом дана правова кваліфікація правовідносинам сторін. За своєю правовою природою між сторонами укладено договір підряду.

Зокрема, від договору на надання послуг договір підряду відрізняється тим, що у договорі про надання послуг предметом є сам процес надання послуги, а не досягнення матеріалізованого результату. Предметом договору підряду є індивідуалізований результат праці підрядника, який набуває однієї чи іншої матеріалізованої форми, оскільки робота виконується з матеріалів сторін i здається в вигляді, придатному для оцінки. Робота та її результат у договорі підряду відокремлені один від одного в чaci, однак вони тісно пов'язані та складають єдиний предмет договору. А предметом договору на надання послуг є вчинення виконавцем певних дій чи здійснення певної діяльності. Послуги мають мicцe насамперед тоді, коли результат дій якщо i є, то перебуває за межами договору. Виконання робіт характеризується матеріальним характером, адже діяльність у пpoцeci виконання відповідної роботи спрямована на досягнення матеріально вираженого результату, що виражається у новій peчi, або зміні старої, послуги мають нематеріальний характер.

Як вбачається з умов договору, виконавець зобов'язався надати замовникові послуги згідно з умовами цього договору, якість яких відповідає вимогам, що зазвичай ставляться до цього виду робіт, а також відповідають контрактним вимогам по виконанню проекту "Капітальний ремонт а/д М03 Київ-Харків-Довжанський" (п. 2.1. договору). Замовник перевіряє якість виконаної роботи (тобто матеріалізований результат), а у випадку наявності у замовника заперечень з приводу якості, обсягу послуг, наданих виконавцем, замовник зобов'язаний у той самий строк у письмовій формі надати виконавцеві свої обґрунтовані заперечення (п. 2.3. договору).

Отже, системний аналіз змісту договору, укладеного між позивачем та відповідачем, свідчить про те, що діяльність виконавця у пpoцeci виконання відповідної роботи спрямована на досягнення матеріально вираженого результату - зміну якості автомобільної дороги в результаті її капітального ремонту, який відбувається, у тому числі шляхом виконання позивачем робіт, обумовлених договором.

Особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання визначається господарським кодексом. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, ст. 837 ЦК України передбачає, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частинами 1, 2 ст. 846 ЦК України передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Згідно з п.п. 3.1., 3.2. договору загальна вартість послуг за цим договором складається із вартості послуг, наданих в межах строку дії цього договору, відповідно до актів виконаних робіт (надання послуг) та /або інших документів, доданих до договору. Вартість надання послуг за цим договором складає 17,50 грн., у тому числі ПДВ за 1 м. кв. при умові фрезерування глибиною до 15 сантиметрів.

Відповідно до п. 3.3. договору замовник здійснює оплату наданих послуг з відстрочкою платежу у 30 календарних днів з моменту затвердження сторонами актів виконаних робіт (надання послуг).

Підпунктом 3.2.1. п. 3.2. договору визначено право позивача на своєчасну та в повному обсязі оплату за надані послуги, яке кореспондується з відповідним обов'язком відповідача, визначеним підп. 3.3.2. п. 3.3. договору.

У силу вимог ч.ч. 1-3 ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

За ч.ч. 1, 2 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Судом встановлено, що всупереч умовам договору відповідач розрахунки за фактично виконані роботи не здійснив, відтак розмір заборгованості становить 637 997,50 грн.

Частиною 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в розмірі 637 997,50 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, за неналежне виконання грошових зобов'язань позивачем нараховано 96 055,37 грн. пені, 3% річних в розмірі 4 843,95 грн. та 139 598,79 грн. інфляційних.

У силу вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних, встановив, що розмір перших становить 4 752,29 грн. (при заявленому - 4 843,95 грн.), а других - 139 541,52 грн. (при заявленому - 139 598,79 грн.), отже 3% річних та інфляційні підлягають частковому задоволенню.

Щодо пені, то, виходячи з вимог ст. 231 ГК України, штрафні санкції застосовуються у випадках, передбачених законом або договором.

Як на підставу нарахування пені позивач посилається на п. 6.1 договору, відповідно до якого за невиконання або неналежне виконання зобов'язань, передбачених цим договором, сторони несуть відповідальність передбачену чинним законодавством України, а також на ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", за якою розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, за який сплачується пеня.

Отже, п. 6.1. договору не містить розміру та порядку нарахування пені.

Якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

У той же час закону, який би визначав розмір пені за несвоєчасне виконання замовник грошових зобов'язань перед виконавцем, немає.

Стосовно посилання позивача на ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання», за якою розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, то подвійна облікова ставка НБУ, застосована позивачем на підставі вказаної норми, не може вважатися обґрунтованою, оскільки вказаний Закон не визначає розмір пені, який слід застосовувати у випадку порушення зобов'язання за договором, а встановлює граничний розмір, понад який нарахування пені за порушення грошового зобов'язання не допускається.

Таким чином, підстави для стягнення пені відсутні.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог ст. 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З наведеного вбачається, що позивачем доведено неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором. Факт наявності заборгованості відповідача підтверджено обставинами справи та наданими доказами на їх підтвердження. Натомість, відповідач доказів виконання зобов'язань за договором суду не надав.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Todini Costruzioni Generali S.p.A. в особі Представництва "Тодіні Конструкціоні Дженералі С.П.А. в Україні (вул. Соборна, 446, м. Рівне, 33024, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕЛОГВІ" (вул. Романа Кармена, 21, м. Одеса, 65029, ) 637 997,50 грн. основного боргу, 4 752,29 грн. 3% річних, 139 541,52 грн. інфляційних та 15 646,00 грн. судового збору.

3. У задоволенні позовних про стягнення 96 055,37 грн. пені, 91,66 грн. 3% річних та 57,27 грн. інфляційних відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 ГПК України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 ГПК України.

Повне рішення складено 03.08.2015 року.

Суддя Андрійчук О.В.