РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2015Справа №910/12099/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Еней»
доПублічного акціонерного товариства «Трест «Київелектромонтаж»
простягнення 1209670,52 грн.
Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивача Гончаров Є.В. - представник;
від відповідача не з'явились;
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Еней» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Трест «Київелектромонтаж» про стягнення основного боргу за договором поставки №02/01/07 від 02.01.2007 у розмірі 1012775,81 грн., пені у розмірі 53274,78 грн., 3% річних у розмірі 1831,32 грн. та витрат з урахуванням індексу інфляції у розмірі 141788,61 грн.

Позовні вимоги мотивовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань в частині здійснення розрахунків за отриманий товар.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.05.2015 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/12099/15 та призначено розгляд справи на 11.06.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.06.2015, у зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача, неподанням відповідачем витребуваних судом документів, а також поданим клопотанням відповідача, розгляд справи відкладено на 02.07.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.07.2015, за клопотанням відповідача судом продовжено строк розгляду спору у справі №910/12099/15 на 15 днів, а у зв'язку з неявкою в судове засідання представників сторін, розгляд справи було відкладено на 23.07.2015.

Представник позивача в судове засідання, призначене на 23.07.2015 з'явився та підтримав позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судові засідання не з'явився. Відповідач подав через загальний відділ Господарського суду міста Києва відзив на позов, в якому проти заявлених позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що отримані в листопаді - грудні 2014 матеріали були повернуті позивачу, у зв'язку з тим, що позивачем не було надано відповідачу сертифікати виробника на вказані матеріали.

На підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02.01.2007 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Еней» (постачальник, позивач) та Публічним акціонерним товариством «Трест «Київелектромонтаж» (покупець, відповідач) був укладений договір поставки №02/01/07 (надалі - договір) за умовами якого, постачальник зобов'язується передати у встановлений строк належний йому на праві власності товар, а покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму на умовах цього договору (п.1.1), товаром у цьому договорі є кабельно - провідникова продукція (п.1.3), асортимент та кількість товару, узгоджуються сторонами у рахунках-фактурах та/або специфікаціях, які є невід'ємною частиною цього договору (п.2.1), ціна товару погоджується сторонами у рахунках - фактурах та/або специфікаціях, які є невід'ємною частиною цього договору (п.3.1), ціна кожної окремої партії товару визначається виходячи з видаткових накладних, що оформлені постачальником та підтверджують прийняття покупцем товару, відповідно до умов цього договору (п.3.3), розрахунки між сторонами здійснюються у безготівковій формі, відповідно до умов цього договору, шляхом перерахування грошових коштів з рахунку покупця на рахунок постачальника, який вказаний в цьому договорі (п.4.1), час протягом якого покупець зобов'язаний провести оплату постачальнику за кожну окрему партію товару погоджується сторонами додатково (п.4.3), у випадку прострочення оплати покупцем за поставлений товар на умовах цього договору постачальнику, покупець сплачує пеню постачальнику у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за яких нараховується пеня від суми заборгованості за кожен день прострочення (п.10.2).

Протягом листопада 2014 - грудня 2014 року позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 2171314,61 грн., що підтверджується видатковими накладними, рахунками на оплату замовлення позивача та довіреностями на отримання товару відповідача.

Відповідно до виписок банку з рахунку позивача відповідачем було сплачено за отриманий товар 1149416,15 грн.

Також, відповідно до видаткових накладних №4226 від 30.01.2015 на суму 7830,543 грн. та №4228 від 30.01.2015 на 1292,12 грн., відповідачем повернуто позивачу товар на загальну суму 9122,65 грн.

Решта вартості отриманого від позивача товару по договору відповідачем не оплачена.

03.03.2015 позивачем було направлено відповідачу вимогу про сплату заборгованості за вих. №295 від 03.03.2015, яку відповідач отримав 10.03.2015 відповідно до повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення №532.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст.712 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч.1 ст.691 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Частиною 1 ст.692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У п. 4.3 договору сторони домовились, що час, протягом якого покупець зобов'язаний провести оплату постачальнику за кожну окрему партію товару погоджується сторонами додатково.

Доказів наявності такої домовленості сторони суду не надали, а отже, згідно ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України строк оплати відповідачем товару настав з моменту його фактичного отримання відповідно до видаткових накладних за період з листопада 2014 року - грудень 2014 року, копії яких містяться в матеріалах справи, а оригінали оглянуті судом в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було здійснено тільки часткову оплату за поставлений товар та частково повернуто товар позивачу на загальну суму 1158538,80 грн., внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 1012775,81 грн.

Посилання відповідача у відзиві на позов на те, що отримані в листопаді - грудні 2014 матеріали повернуті позивачу, у зв'язку з тим, що позивачем не було надано відповідачу сертифікати виробника на вказані матеріали, є необґрунтованими, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження цього факту.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідачем належними та допустимими доказами факту наявності заборгованості та її розмір не спростовано. Доказів погашення заборгованості в добровільному порядку суду не надано.

За таких обставин, вимоги позивача до відповідача про стягнення 1012775,81 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім основного боргу, за прострочення виконання грошового зобов'язання позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 53274,78 грн., 3% річних у розмірі 1831,32 грн. та витрати з урахуванням індексу інфляції у розмірі 141788,61 грн.

Згідно із положеннями ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є пеня.

Пунктом 10.2. договору сторони передбачили, що у випадку прострочення оплати покупцем за поставлений товар на умовах цього договору постачальнику, покупець сплачує пеню постачальнику у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за яких нараховується пеня від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, позов в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 53274,78 грн. підлягає задоволенню відповідно до наданого позивачем розрахунку.

Крім основного боргу, за прострочення виконання грошового зобов'язання позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 1831,32 грн. та витрати з урахуванням індексу інфляції у розмірі 141788,61 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що судом встановлено факт прострочення виконання відповідачем зобов'язання по оплаті отриманого від позивача товару, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних та витрат з урахуванням індексу інфляції є обґрунтованими також підлягають задоволенню.

У зв'язку із задоволенням позову судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду, зокрема, у разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. При цьому, у випадках, установлених п. 1 ч. 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

Враховуючи те, що позивачем було внесено судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом, поверненню з Державного бюджету України на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1,59 грн., який сплачений згідно платіжного доручення №2265 від 09.04.2015.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Трест «Київелектромонтаж» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 67, ідентифікаційний код 04012750) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еней» (02002, м. Київ, вул. Луначарського, буд. 22-Б, ідентифікаційний код 16288428) заборгованість у розмірі 1012775 (один мільйон дванадцять тисяч сімсот сімдесят п'ять) грн. 81 коп., 53274 (п'ятдесят три тисячі двісті сімдесят чотири) грн. 78 коп. пені, 3% річних у розмірі 1831 (одна тисяча вісімсот тридцять одна) грн. 32 коп., 141788 (сто сорок одна тисяча сімсот вісімдесят вісім) грн. 61 коп. витрат з урахуванням індексу інфляції та судовий збір у розмірі 24193 (двадцять чотири тисячі сто дев'яносто одна) грн. 41 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Повернути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еней» (02002, м. Київ, вул. Луначарського, буд. 22-Б, ідентифікаційний код 16288428) 1 (одна) грн. 59 коп. судового збору, який сплачений згідно платіжного доручення №2265 від 09.04.2015.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 29.07.2015

Суддя Ю.М. Смирнова