ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2015 р.Справа № 922/3021/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Омельченко К.А.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товаритсва КБ "Приватбанк", м. Дніпропетровськ
до Публічного акціонерного товариства "Науково-технологічний інститут транскрипції, трансляції і реплікації" м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників сторін:

позивача - Левицька А.В.,

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року Публічне акціонерне товариство КБ "Приватбанк" (надалі - позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Науково-технологічний інститут транскрипції, трансляції і реплікації" м. Харків (надалі - відповідач), в якому просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за Договором №HAVKLOF05909 від 27.06.2014р. в розмірі 651 529,92 грн., з яких: 432137,41 грн. - заборгованість за кредитом, 110388,38 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 71504,13 грн. - пеня за несвоєчасне виконання забов'язань за договором, 1000,00 грн. - штраф, фіксована частина, 36500,00 грн. - штраф, відсоток від суми ліміту, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 13030,59 грн. просить суд покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем покладених на нього зобов'язань за Договором банківського обслуговування від 27.06.2014 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.05.2015 року за позовною заявою порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 02.06.2015 року об 11:15 год.

В судовому засіданні, призначеному на 02.06.2015 року, оголошувалась перерва до 06.07.2015 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.07.5.2015 року розгляд справи було відкладено на 27.07.2015 року, а строк розгляду спору продовжено за клопотанням відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні 27.07.2015 року підтримав заявлений позов та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, витребуваних судом документів не надав. Про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить особистий підпис у повідомлення про наступне судове засідання.

Враховуючи те, що матеріали справи у достатній мірі характеризують правовідносини сторін, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

27.06.2014року між Публічним акціонерним товариством КБ "Приватбанк" (надалі - позивач) та Публічним акціонерним товариством "Науково-технологічний інститут транскрипції, трансляції і реплікації" м. Харків (надалі - відповідач) було укладено кредитний договір № HAVKLOF05909 про надання овердрафтового кредиту (далі - Договір).

Відповідно до умов п.А та п.1 Договору, позивач забов'язався надати відповідачу кредитний ліміт у розмірі 767500,00 грн. з кінцевим терміном повернення 26.06.2015 року.

Відповідно до вищезазначеного договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок 7581.

Як вбачається з матеріалів справи, свої зобов'язання за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитний ліміт в розмірі 767500,00 грн.

Відповідно до п. 6.1 договору, договір вважається укладеним з моменту його підписання шляхом накладення електронно-цифрового підпису усіма його Сторонами.

27.06.2014 року між сторонами була укладена угода про використання електронно-цифрового підпису, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 40).

Відповідач, в свою чергу прийняв на себе зобов'язання щодо повернення отриманого кредиту і сплаті нарахованих по ньому відсотків у порядку, розмірі та строки, передбачені умовами кредитного договору.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис" - Електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки). Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму.

У відповідності з ч. 2. ст. 639 Цивільного кодексу України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статей 525,530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається, за винятком випадків, передбачених законом .

Стаття 1049 Цивільного кодексу України передбачає, що Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти ( ч.1 статті 1054 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 4.1 договору, за користування кредитом у період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Позичальника при закритті банківського дня, Позичальник сплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка). Розмір стави встановлений у п. А7 договору.

Згідно п. А.8 кредитного договору при порушенні позичальником зобов'язань по сплаті кредиту, останній зобов'язаний сплатити кредитору відсотки за користування кредитом у розмірі 46% річних, від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за договором Відповідач станом на 23.04.2015 року має заборгованість - 542525,79грн. грн., яка складається з наступного:

- 432137,41 грн. - заборгованість за кредитом;

- 110388,38 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

У порушення зазначених норм закону та умов Договору Відповідач зобов'язання за вказаним Договором належним чином не виконав, а саме не сплатив необхідні кошти для погашення заборгованості.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (стаття 1048 ЦК України).

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (стаття 1049 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до приписів статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 цього ж кодексу передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами статті 530 згаданого кодексу, зокрема, встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, тобто - неналежне виконання.

Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, заборгованість за кредитом в розмірі 432137,41 грн. та заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 110388,38 грн. є обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи, не спростованою відповідачем та такою, що підлягає задоволенню

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 5.1 договору, при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань зі сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 2.2.2, 4.1, 4.2, 4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 1.2, 2.2.3, 2.3.4, винагороди, передбаченого п.п. 2.2.7. 4.4, 4.5, 4.6 Клієнт виплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійне облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, (у % річних) від сумі простроченого платежу за кожен день прострочки платежу.

А у випадку реалізації Банком права, передбаченого п. А.З договору. Позичальник сплачую пеню у розмірі, зазначеному в п. А.8 договору, від суми заборгованості за кожен день прострочки.

Частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України визначено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно п. 5.4 Договору - нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язання, передбаченого п.п. 5.1,5.2.,5.3 здійснюється протягом 15 років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за договором позивач нарахував відповідачу пеню за несвоєчасність виконання забов'язань за договором в розмірі 71504,13 грн., що є правомірним, обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 5.8 договору, при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань за договором більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення Банку до суду, Позичальник сплачує Банку штраф, що розраховується з формулою: 1000,00 грн. + 5% від суми встановленого у п. А.2 ліміту на цілі, відмінні від сплати страхових платежів та платежів за реєстрацію предметів застави.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за договором позивач нарахував відповідачу штраф у розмірі 1000,00 грн. (фіксована частина) та штраф 36500,00 грн. (відсоток від суми ліміту 730000,00грн.), що є правомірним, обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Наведені законодавчі приписи та установлені фактичні дані щодо невиконання Відповідачем взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту та сплати процентів за його користування у розмірі та у строк, встановлений договором, дають підстави для висновку суду про правомірність позовних вимог та задоволення позову у повному обсязі.

Суд, вирішуючи питання розподілу судових витрат, встановивши сторону, з вини якої справу було доведено до суду, керується ст.ст. 44, 49 ГПК України, відповідно до яких судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 509, 525, 526, 530, 610, 611, 612, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 173,193 ГК України, ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Науково-технологічний інститут транскрипції, трансляції і реплікації" (61072, м. Харків, просп. Леніна, 56, ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (49094, місто Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ) 432137,41 грн. - заборгованість за кредитом, 110388,38 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 71504,13 грн. - пеня за несвоєчасне виконання забов'язань за договором, 1000,00 грн. - штраф, фіксована частина, 36500,00 грн. - штраф, відсоток від суми ліміту, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 13030,59 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 28.07.2015 р.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Суддя Л.С. Лаврова