ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28.07.15р. Справа № 904/6056/15

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ"

в особі Нікопольського управління по експлуатації газового господарства

до Широківського районного відділу ГУМВС України у Дніпропетровській області

про стягнення 314 793,82 грн. за спожитий природний газ

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

Позивача - Васільєв В.О., довіреність №965 від 22.12.14р.

Відповідача - Рожко М.Ю., довіреність №7306 від 28.07.15р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просив стягнути з Відповідача 328 793,82 грн. за спожитий природний газ, мотивуючи порушенням Відповідачем договірних зобов'язань у частині оплати.

28.07.15р. Позивач повідомив, що 30.06.15р. Відповідач сплатив частину боргу за природний газ у розмірі 14 000,00 грн., що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за перше півріччя 2015р. Станом на 28.07.15р. борг Відповідача становить 217 912,08 грн. Разом з цим, Розрахунок штрафних санкцій за договором проведено за період до 15.06.15р. на суму 231 912,08 грн. - боргу, що обліковувався на вказану дату. Таким чином, враховуючи те, що суму основного боргу Відповідачем частково сплачено, за уточненими вимогами Позивач просить стягнути з Відповідача: 217 912,08 грн. - основного боргу, 59 242,14 грн. - збитків від інфляції, 1 826,76 грн. - процентів за користування коштами, 35 812,84 грн. - пені, а всього 314 793,82 грн. Судовий збір просив покласти на Відповідача у повному обсязі.

Відповідач позов заперечує, мотивуючи тим, що Широківський районний відділ ГУМВС України в Дніпропетровській області є бюджетною установою, яка фінансується з Державного бюджету України. Розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та провадять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисів. Виникнення заборгованості, перш за все, пов'язане з недостатнім фінансуванням Відповідача з Державного бюджету України, тому, враховуючи, що заборгованість виникла не з вини Відповідача, він вважає, що позовні вимог щодо стягнення нарахованих збитків від інфляції, річних, пені не підлягають задоволенню. Крім того, з урахуванням викладеного, просив суд застосувати ст. 233 ГК України щодо зменшення розміру штрафних санкцій.

Представник Позивача залишив клопотання представника Відповідача про зменшення нарахування штрафних санкцій на розсуд суду.

Справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

30.01.15р. сторонами укладено договір № 2015/ТП-Б-2О31О5 на постачання природного газу за регульованим тарифом для потреб установ та організацій, які повністю або частково фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, за п.1.1 якого Постачальник (Позивач) зобов'язався постачати Споживачеві (Відповідачеві) природний газу в обсягах і порядку, передбачених Договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором.

Відповідно до п. 10.1 Договору його умови застосовуються до відносин між сторонами, які виникли до його укладання, тобто з 01.01.15р.

На виконання умов Договору Постачальник постачав природний газ Споживачеві для власного споживання:

- у січні 2015р. - 13,133 тис. м3 на суму 101 778,66 грн., що підтверджується підписаним сторонами 31.01.15р. актом приймання-передачі природного газу за Договором (залишок боргу 44 683,55 грн., так як станом на 01.01.15р. була переплата в розмірі 57 095,11 грн.);

- у лютому 2015р. - 11,659 тис. м3 на суму 87 501,27 грн. , що підтверджується підписаним сторонами 28.02.15р. актом приймання-передачі природного газу за Договором ;

- у березні 2015р. - 9,957 тис. м3 на суму 113 727,26 грн., що підтверджується підписаним сторонами 31.03.15р. актом приймання-передачі природного газу за Договором.

Пункт 4.2. Договору встановлює ціну за 1000 м3 природного газу в сумі 5 900,00 грн., крім того ПДВ 20% - 1 180,00 грн.

Всього вартість 1 000,00 м3 природного газу, з урахуванням збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на його транспортування, розподіл і постачання - 6 458,20 грн., крім того ПДВ - 20% - 1 291,64 грн., становить - 7 749,84 грн.

18.02.15р. згідно з додатковою угодою № 1 змінено ціну за 1 000,00 м3 природного газу, з урахуванням збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на його транспортування, розподіл і постачання - 6 254,20 грн., крім того ПДВ - 20% - 1 250,84 грн., а всього - 7 505,04 грн.

Також, 23.03.15р. згідно з додатковою угодою № 2 змінено ціну за 1 000,00 м3 природного газу, з урахуванням збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на його транспортування, розподіл і постачання - 9 518,20 грн., крім того ПДВ - 20% - 1 903,64 грн., а всього - 11 421,84 грн.

Враховуючи п. 4.6.1 Договору, Відповідач повинен був сплатити авансовий платіж до 24.02.15р. в розмірі 11 743,32 грн. (1,564724 м3 х 7 505,04 грн.).

У п. 4.5 Договору сторони визначили, що розрахунковий період за Договором становить один місяць - з контрактної години першого дня місяця до контрактної години першого дня наступного місяця включно.

Відповідно до п. 4.6.1 Договору авансові платежі сплачуються Споживачем Постачальнику на розрахунковий рахунок зі спеціальним режимом використання у розмірі 100 % від вартості запланованого або погодженого Постачальником обсягу на розрахунковий період за 5 календарних днів до початку місяця поставки.

Згідно з п. 4.6.3 Договору у випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період Споживач проводить остаточний рахунок не пізніше 5 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Пунктом 4.6.6 Договору сторони погодили, що у разі збільшення підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду Споживач здійснює оплату додатково заявлених обсягів газу в п'ятиденний строк після збільшення цього обсягу в установленому Договором порядку.

Згідно з п.4.9 Договору звірка розрахунків здійснюється Сторонами на підставі відомостей про фактичну оплату вартості спожитого газу Споживачем та акта приймання-передачі газу протягом 10-календарних днів з дати пред'явлення вимоги однієї із Сторін.

За даними Позивача, Відповідач допустив порушення вимог п.4.5, 4.6.1 Договору, у зв'язку з чим, станом на 15.06.15р., у нього утворився борг за спожитий у січні - березні 2015р. природний газ у сумі 231 912,08 грн., що підтверджується Актами приймання-передачі природного газу підписаними сторонами.

30.06.15р. Відповідач сплатив частину боргу за природний газ у сумі 14 000,00 грн. що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за перше півріччя 2015р. Станом на 28.07.15р. борг Відповідача становить 217 912,08 грн.

Згідно з п. 6.2.2 Договору у разі порушення Споживачем строків оплати зі Споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

На прострочений борг Відповідача - 231 912,08 грн. Позивачем нараховано пеню - 35 812,84 грн., збитки від інфляції - 59 242,14 грн. та проценти за користування коштами - 1 826,76 грн. станом на 15.06.15р.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно зі ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач не надав суду доказів відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми. Просив зменшити розмір нарахованих штрафних санкцій, мотивуючи недостатнім бюджетним фінансуванням.

Позивач залишив клопотання Відповідача про зменшення нарахування штрафних санкцій на розсуд суду.

Перевіривши розрахунки Позивача, господарський суд визнає їх обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи.

Статтею 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій, аналогічні положення містить ст. 551 ЦК України.

Господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України).

Беручи до уваги те, що зменшення нарахованої неустойки (пені) є правом суду, з урахуванням інтересів сторін та з метою забезпечення виконання рішення суду, оскільки виникнення заборгованості, перш за все, пов'язане з недостатнім фінансуванням Широківського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області з Державного бюджету України, суд вважає за можливе задовольнити клопотання Відповідача і зменшити розмір нарахованої пені до 10 000,00 грн.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню у розмірі 217 912,08 грн. - основного боргу, 59 242,14 грн. - збитків від інфляції, 1 826,76 грн. - процентів за користування коштами, 10 000,00 грн. - пені, решта позовних вимог задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 49 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на Відповідача.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-84, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Широківського районного відділу ГУМВС України у Дніпропетровській області (53700, Дніпропетровська область, Широківський район, смт Широке, вул. Леніна, 49 а, код 086 714 19) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ" (59044, м.Дніпропетровськ, вул. Шевченка, 2) в особі Нікопольського управління по експлуатації газового господарства (53207, м. Нікополь, вул. Сєрова, 51, код 246 079 07) 217 912,08 грн. - основного боргу, 59 242,14 грн. - збитків від інфляції, 1 826,76 грн. - процентів за користування коштами, 10 000,00 грн. - пені, 6 575,88 грн. - судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту.

Суддя С.Г. Юзіков

Рішення підписане__________________