РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2015Справа №910/16809/14

За позовом Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз"

до Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України

про стягнення 780 206,46 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача: Волошина О.О., довіреність № 07/01-161 від 25.12.2014

Вініченко К.В., довіреність № 07/01-17 від 18.02.2015

від відповідача: Онищенко І.П., довіреність № 49/16 від 09.06.2015

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" (далі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України (далі по тексту - відповідач) про стягнення 780 206,46 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 27.10.2014р. позовні вимоги позивача задоволено частково.

Постановою Вищого господарського суду України від 30.03.2015р. вказане рішення скасовано та передано на новий розгляд до суду першої інстанції, в частині підстав нарахування інфляційних втрат.

Розпорядженням керівника апарату суду Кривенко О.М. № 04-23/393 від 22.04.2015р. справу № 910/16809/14 передано для здійснення повторного автоматичного розподілу справи, внаслідок чого дана справа була розподілена судді Мельнику В.І.

Ухвалою суду від 27.04.2015р. суддя Мельник В.І. прийняв справу № 910/16809/14 до свого провадження та призначив до розгляду на 12.06.2015р.

12.06.2015р.позивач та відповідач подав через канцелярію суду письмові пояснення по справі.

12.06.2015р. представник позивача у судовому засіданні надав пояснення по справі, підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив, надав пояснення по справі.

Суд відклав розгляд справи на 24.07.2015р.

24.07.2015р. представник позивача у судовому засіданні надав пояснення по суті спору, просив су задовольнити позовні вимоги, в частині нарахованих інфляційних втрат.

Представник відповідача проти позову заперечив.

Суд вирішив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, в частині нарахованих інфляційних втрат.

Згідно ст.87 Господарського процесуального кодексу України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.10.2014 у справі № 910/16809/14 позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню і газифікації «Кіровоградгаз» до Дочірньої компанії «Газ України» НАК «Нафтогаз України» про стягнення 780206,46 грн. задоволені частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 654558,19 грн. боргу, 76583,31 грн. інфляційних нарахувань, а також 14622,83 грн. судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2015 рішення господарського суду міста Києва від 27.10.2014 у справі № 910/16809/14 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 30.03.2015 у справі № 910/16809/14 зазначені постанову та рішення скасовано в частині стягнення 76583,31 грн. інфляційних нарахувань, а справу направлено у цій частині для нового розгляду.

У змісті зазначеної постанови Вищого господарського суду України вказано про те, що оскаржувані рішення та постанова судів у частині стягнення 654558,19 грн. попередньої оплати та відмові у стягненні 3 % річних не оскаржуються.

Скасовуючи постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2015 та рішення господарського суду міста Києва від 27.10.2014 у справі № 910/16809/14 в частині стягнення інфляційних нарахувань, Вищий господарський суд України зазначив про те, що як убачається із матеріалів справи, відповідач обґрунтовував свої заперечення проти нарахування інфляційних втрат саме відсутністю необхідних обсягів газу по незалежних від нього причинах (абз. 2 п. 7.2 договору) надавши суду необхідні докази, зокрема. Згідно зі ст.20 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» постачальник зобов'язаний здійснювати постачання природного газу в обсягах наявних у нього ресурсів та згідно з укладеними договорами. Відповідно до п.1.4 статуту ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» засновником компанії є юридична особа, створена відповідно до законодавства України, - Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», зареєстрована рішенням Дніпровської районної державної адміністрації міста Києва від 02.06.1998 № 03712, . Проте, аналізуючи зміст постанови Київського апеляційного господарського суду, не вбачається, що здійснювалась оцінка зазначених доказів, що унеможливило встановлення настання обставин, які давали підстави для застосування пункту 7.2 договору поставки природного газу від 20.12.2010 №06/10-2026.

Враховуючи зазначене, справа розглядалась в частині позовних вимог про стягнення 76583,31 грн. інфляційних нарахувань.

Рішенням господарського суду міста Києва від 27.10.2014, залишеного без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2015 у справі № 910/16809/14, які не оскаржувались до Вищого господарського суду України в частині стягнення 654558,19 грн. попередньої оплати та 49064,96 грн. 3 % річних, встановлені наступні обставини.

20.12.2010 між ДК «Газ України» (Постачальник) та ВАТ «Кіровоградгаз» (Покупець) було укладено Договір № 06/10-2026, відповідно до якого Постачальник прийняв на себе зобов'язання передати Покупцеві в 2011 році природний газ виключно для подальшої реалізації установам та організаціям, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, а Покупець зобов'язався приймати та оплачувати газ на умовах цього Договору.

Відповідно до пункту 1.2. Договору Постачальник передає Покупцеві в 2011 році газ в обсязі до 14285,000 тис. куб. м.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 10 числа, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 5.1 Договору передбачено строк поставки газу: з 1 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року включно.

Відповідно до пункту 10.1 Договору цей Договір діє у частині поставки газу до 31.12.2011 включно, а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

На підставі Договору, відповідно до актів передачі-приймання природного газу, позивачу поставлено відповідачем у січні 2011 року 2693,388 тис. куб. м на суму 7375573,70 грн., у лютому2011 року - 3152,982 тис. куб. м на суму 8634125,90 грн., у березні 2011 року - 2503,627 тис. куб. м. на суму 6855932,17 грн., у квітні 2011 року - 1042,608 тис. куб. м. на суму 3194384,10 грн., у травні 2011 року - 70,007 тис. куб. м. на суму 214490,24 грн., у червні 2011 року - 56,345 тис. куб. м на суму 172 632,06 грн., в липні 2011 року - 44,356 тис. куб. м на суму 160932,44 грн., у серпні 2011 року - 49,948 тис. куб. м на суму 181221,34 грн., у вересні 2011 року - 67,047 тис. куб. м на суму 243259,92 грн., а загалом поставлено 287,703 тис. куб. м на загальну суму 27032551,87 грн.

На виконання вимог пункту 4.6 Договору та вимог Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» усі розрахунки по Договору здійснювались по рахунку зі спеціальним режимом використання шляхом 100% попередньої оплати протягом місяця поставки. Зокрема, ВАТ «Кіровоградгаз» на виконання умов Договору перерахувало на вказаний рахунок на користь відповідача кошти на загальну суму 27687110,06 грн.

Дані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями Договору, актів передачі-приймання природного газу, а також банківською випискою з рахунку відповідача зі спеціальним режимом використання, та не заперечуються представниками сторін.

З пояснень представників сторін слідує, що з жовтня 2011 року поставка газу за Договором вже не здійснювалась.

Отже, враховуючи об'єми переданого газу та здійснених оплат, у ДК «Газ України» за Договором утворилася заборгованість перед ВАТ «Кіровоградгаз» на суму 654558,19 грн., як різниця між сумою коштів перерахованих у якості попередньої оплати та вартістю поставленого природного газу.

Даний факт сторонами не оспорюється.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (частина 2 статті 693 ЦК України).

Враховуючи те, що попередню оплату поставки газу здійснено, а газ не був поставлений, позивачем було надіслано на адресу відповідача вимогу від 18.01.2012 № 07/247 про повернення попередньої оплати в сумі 654558,19 грн. Вказана вимога була отримана відповідачем 24.01.2012, що підтверджується залученою до матеріалів справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (вих. № 25 9).

Однак вказана вимога відповідачем не виконана, а спірна сума коштів не повернута.

Відтак, позовні вимоги в частині стягнення суми попередньої оплати були визнані ВГСУ законними та обґрунтованими, а тому позов у цій частині було задоволено.

Проте, Вищим господарським судом України дану справу направлено на новий розгляд для з'ясування наявності або відсутності умов та правових підстав для стягнення з відповідача 76583,31 грн. інфляційних нарахувань.

Суд дослідивши документи подані до матеріалів справи, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення 76583,31 грн. інфляційних нарахувань, виходячи з наступного.

Як вбачається з положень п. 7.2 договору № 06/10-2026 від 20.12.2010 (далі - Договір) у разі невиконання або несвоєчасного виконання Постачальником зобов'язань щодо передачі обсягів поставки газу, зазначених у п. 1.2 цього Договору, за умови належного виконання Покупцем п. 4.1 Договору та відсутності заборгованості за цим Договором, Постачальник сплачує Покупцю штраф у розмірі 8 % (вісім відсотків) від вартості газу, недопоставленого у відповідний період.

Положення цього пункту не застосовуються у разі припинення/обмеження газопостачання відповідно до чинного законодавства та умов цього договору, а також за відсутності у Постачальника необхідних обсягів газу по незалежних від нього причинах (зниження обсягу поставок газу з боку Російської Федерації тощо).

У разі здійснення попередньої оплати, Постачальник, крім сплати зазначених штрафних санкцій, повертає Покупцю кошти з урахуванням індексу інфляції.

З умов зазначеного пункту Договору вбачається, що його сторони обумовили можливість повернення попередньої оплати з урахуванням індексу інфляції лише за умови одночасної сплати штрафних санкцій та наявності обставин для їх нарахування, передбачених у абз. 2 п. 7.2 Договору.

Так, згідно зі ст. 20 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» постачальник зобов'язаний здійснювати постачання природного газу в обсягах наявних у нього ресурсів та згідно з укладеними договорами.

Пунктом 1.4 Статуту ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» передбачено, що засновником компанії є юридична особа, створена відповідно до законодавства України, - Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», зареєстрована рішенням Дніпровської районної державної адміністрації міста Києва від 02.06.1998 № 03712, .

Відповідно до п. 6.5.1 зазначеного Статуту саме засновник визначає основні напрямки діяльності компанії і затверджує її плани та звіти про їх виконання.

Відповідачем додано до письмових пояснень № 31/15-8136 від 24.10.2014 протокол засідання правління НАК «Нафтогаз України» № 164 від 26.08.2011 та наказ НАК «Нафтогаз України» № 377 від 16.09.2011, згідно змісту яких функції з реалізації природного газу передано від ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» до НАК «Нафтогаз України» шляхом укладення НАК «Нафтогаз України» договорів купівлі-продажу природного газу із споживачами та підприємствами з газопостачання та газифікації, у зв'язку з чим відповідач втратив право здійснювати господарську діяльність з постачання природного газу з незалежних від нього обставин.

Твердження позивача про те, що функції по реалізації природного газу було передано від ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» до НАК «Нафтогаз України» по залежним від відповідача причинам спростовуються п. 6.5.1 Статуту ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України».

Таким чином, зазначені протокол та наказ НАК «Нафтогаз України» були правовою підставою для застосування положень абз. 2 п. 7.2 Договору.

Отже, враховуючи відсутність у Постачальника необхідних обсягів газу по незалежних від нього причинах, як необхідної умови для реалізації абз. 3 п. 7.2 Договору, що підтверджена належними доказами, - правові підстави для стягнення 76583,31 грн. інфляційних нарахувань - відсутні.

Крім того, ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом із тим, стягнення з відповідача суми попередньої оплати за договором не є наслідком порушення ним грошового зобов'язання, оскільки відповідні дії вчиняються не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав - повернення сплаченого авансу за непоставлений товар.

Суд зазначає, що за своєю суттю обов'язок щодо повернення грошових коштів, отриманих як передоплата, не можна розцінювати як грошове зобов'язання в розумінні статті 625 ЦК України, таке зобов'язання не перетворюється у грошове навіть у випадку, коли сторони в договорі це обумовили, а отже, до спірних правовідносин щодо стягнення з відповідача суми інфляційних нарахувань не може бути застосована ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка обов'язково враховується та застосовується у правовідносинах щодо стягнення інфляційних нарахувань.

За такі дії відповідач несе відповідальність, передбачену ч. 3 ст. 693 ЦК України, коли на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до ст. 536 ЦК України від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 15.10.2013 у справі № 3-30гс13 та від 16.09.2014 у справі № 3-90гс14.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовна вимога про стягнення 76583,31 грн. інфляційних нарахувань не підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, згідно ст.49 ГПК України, при відмові в задоволенні позовних вимог покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог, в частині нарахованих штрафних санкцій у вигляді інфляційних втрат у розмірі 76 583,31 - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

(Повний текст рішення складено 03.08.2015р. )

Суддя В.І.Мельник