РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2015Справа №910/13831/15

За позовом Фізичної особи-підприємця Ширяєва Олександра Анатолійовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдінг Руно"

про стягнення заборгованості за надані послуги 81 759,16 грн. (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог)

Суддя Комарова О.С.

За участю представників сторін:

від позивача Молібог Ю.М. (представник за довіреністю);

від відповідача не з'явились.

В судовому засіданні 21 липня 2015 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Фізична особа-підприємець Ширяєв Олександр Анатолійович, 29 травня 2015 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою № б/н від 25.05.2015 року до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдінг Руно", про стягнення заборгованості за надані послуги 112 759,16 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як замовник, не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за договорами про надання послуг, зокрема, у визначені відповідним договором строки не здійснив в повному обсязі оплату вартості наданих йому позивачем, як виконавцем, послуг, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаними правочинами.

Ухвалою суду від 02.06.2015 року (суддя Комарова О.С.) порушено провадження у справі № 910/13831/15 та призначено розгляд справи на 07.07.2015 року.

Через відділ діловодства суду 07.07.2015 року від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке було долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні 07.07.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав, надав документи та дав пояснення по суті спору. Представник відповідача в судове засідання 07.07.2015 року не з'явився, вимог ухвали не виконав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.07.2015 року розгляд справи відкладено, у зв'язку з неявкою представника відповідача, в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, на 21.07.2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні 21.07.2015 року, користуючись передбаченими ст. 22 Господарського процесуального кодексу України правами, подав заяву про зменшення позовних вимог у зв'язку з часткової оплатою відповідачем заборгованості, в якії просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдінг Руно" заборгованість за договорами № 17/07-2014 від 17.07.2014 року та № 27/08-2014 від 27.08.2014 року в сумі 81 759,16 грн. Також представник позивача підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення, надав довідку, якою підтвердив заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги в розмірі 24 925,00 грн., подав додаткові документи, які були залучені судом до матеріалів справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, вимог ухвали не виконав, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на тому, що застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

У відповідності до п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд -

ВСТАНОВИВ:

17 липня 2014 року та 27 серпня 2014 року між Фізичною особою-підприємцем Ширяєвим Олександром Анатолійовичем (далі - виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрохолдінг Руно" (далі - замовник) укладено договори на виконання робіт № 17/07-2014 та № 27/08-2014 (далі - Договір-1 та Договір-2 або Договори), відповідно до п. 1.1. яких виконавець зобов'язується, за завданням замовника, надати замовнику послуги у рослинництві, із використанням сільськогосподарської техніки в порядку та на умовах, визначених цим Договорами.

Позивач зазначає, що свої зобов'язання за Договорами виконував належним чином, що підтверджується актами виконаних робіт від 15.08.2014 року на суму 117 130,00 грн., від 12.09.2014 року на суму 29 070,00 грн. відповідно до Договору-1; а також актами виконаних робіт від 19.09.2014 року на суми 85 800,00 грн. та 138 125,00 грн. відповідно до Договору-2 (оригінали зазначених актів досліджено в судовому засіданні 21.07.2015 року). В той же час, замовник свої зобов'язання за Договорами належним чином не виконав, розрахунки за отримані послуги здійснював частково, внаслідок чого заборгованість відповідача перед позивачем складає 51 000,00 грн. та 4 925,00 грн. відповідно до договорів, чим порушив права позивача та умови Договорів.

Крім того, враховуючи неналежне виконання відповідачем умов договорів, позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдінг Руно" штрафні санкції.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до розділу 2 Договору-1 згідно цього Договору, виконавець надає замовнику послуги з пресування на площах замовника. Орієнтовна площа обробки складає до 600,00 (шістсот) га.

Відповідно до п. 3.1 Договору-1 обов'язком виконавця є своєчасно та якісно надавати послуги, зазначені в розділі 2 цього Договору з пресування за узгодженою із замовником технологією, у відповідності до агротехнічних вимог на площі 600 (Шістсот) га, в тому числі по культурах в розмірі 102 000,00 грн.

Пунктом 4.1 Договору-1 передбачено, що вартість послуг складає 170,00 грн. за 1 га. без ПДВ.

Відповідно до розділу 4 Договору-1 для підтвердження об'єму робіт, визначеного в п. 2.2, замовник зобов'язаний здійснювати попередню оплату в розмірі 10 000,00 (десять тисяч грн. 00 коп.) грн., не пізніше трьох днів до початку робіт. Для забезпечення безперервної роботи виконавця (відсутності простоїв через брак фінансування), замовник зобов'язаний не допускати заборгованості перед виконавцем за фактично виконану роботу за Договором. Фактичні об'єми виконаних робіт фіксуються в актах наданих послуг, окремо по кожному полю і підписуються сторонами не пізніше наступного дня після закінчення робіт. По завершенню робіт за Договором, замовник зобов'язаний повністю розрахуватися з виконавцем протягом 30-ти банківських днів після підписання останнього акту про надані послуги.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору-1 позивачем були надані послуги, а відповідачем, в свою чергу, прийняті вказані послуги, що підтверджується актами виконаних від 15.08.2014 року на суму 117 130,00 грн., від 12.09.2014 року на суму 29 070,00 грн. Акти належним чином оформлені та підписані уповноваженими представниками сторін, копії актів містяться в матеріалах справи, оригінали вказаних актів досліджено в судовому засіданні 21.07.2015 року.

Відповідно до розділу 2 Договору-2 згідно цього Договору, Виконавець надає замовнику послуги по збиранню кукурудзи на силос на площах замовника. Запланована загальна площа складає 400,00 (Чотириста) га.

Пунктом 3.1 Договору-2 встановлено, що обов'язком виконавця є своєчасно та якісно надавати послуги зазначені в розділі 2 цього Договору по збиранню кукурудзи на силос за узгодженою із замовником технологією, у відповідності до агротехнічних вимог на площі 400,00 (чотириста) га, в тому числі по культурах в розмірі 260 000,00 грн.

Умовами розділу 4 встановлено, що вартість послуг складає 650,00 гривень за 1 га без ПДВ. Вартість послуг може бути змінена в залежності від отриманої маси врожаю з гектара обробленої площі. Для підтвердження об'єму робіт, визначеного в п. 2.2, замовник зобов'язаний здійснювати попередню оплату 30% вартості усього комплексу робіт за договором не пізніше трьох днів до початку робіт. Для забезпечення безперервної роботи Виконавця (відсутності простоїв через брак фінансування), Замовник зобов'язаний не допускати заборгованості перед Виконавцем за фактично виконану роботу за Договором та проводити оплату за кожні 100,00(Сто)га виконаних робіт. Фактичні об'єми виконаних робіт фіксуються в актах наданих послуг, окремо по кожному полю, і підписуються Сторонами не пізніше наступного дня після закінчення робіт. По завершенню робіт за Договором, Замовник зобов'язаний повністю розрахуватися з Виконавцем протягом 30-ти банківських днів після підписання останнього акту про надані послуги. По завершенню робіт за Договором, в разі виникнення переплати з боку Замовника, Виконавець зобов'язаний здійснити повернення надлишку коштів протягом 3-х банківських днів.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору-2 позивачем були надані послуги, а відповідачем, в свою чергу, прийняті вказані послуги, що підтверджується актом виконаних робіт від 19.09.2014 року на суму 85 800,00 грн. та актом виконаних робіт від 19.09.2014 року на суму 138 125,00 грн. Акти належним чином оформлені та підписані уповноваженими представниками сторін, копії актів містяться в матеріалах справи, оригінали вказаних актів досліджено в судовому засіданні 21.07.2015 року.

Отже, як встановлено судом, відповідач частково оплатив надані позивачем послуги за договорами, внаслідок чого заборгованість відповідача перед позивачем на дату подання позовної заяв до суду складала 51 000,00 грн. та 4 925,00 грн.

Як зазначалось вище, в судовому засіданні 21.07.2015 року представник позивача подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, у зв'язку із частковим погашенням відповідачем заборгованості за договорами, що підтверджується виписками по рахунках за період з 01.07.2014 року по 20.07.2015 року в розмірі 31 000,00 грн. (копії виписок містяться в матеріалах справи).

Таким чином, позивач з урахуванням заяви про зменшення позову просив стягнути з відповідача 81 759,16 грн. (заборгованість замовника перед виконавцем з урахуванням штрафних санкцій), де 24 925,00 грн. складає сума основного боргу.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

За статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Як встановлено ч.1 ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Нормами ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до норм ст. 526 Цивільного кодексу України, що кореспондується зі ст.193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частина 7 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 5.3 Договору передбачено, що за кожний день прострочення оплати за цим Договором Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього

Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином розмір пені, що обчислюється від суми простроченого платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 1.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" визначено, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Дослідивши матеріали справи, з урахуванням факту прострочення в межах шестимісячного строку відповідачем оплати вартості наданих йому позивачем послуг за Договором, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 9 912,16 грн. пені за прострочення оплати послуг за Договором-1.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
51000.0028.10.2014 - 12.11.20141612.5000 %0.068 %*558.90
51000.0013.11.2014 - 05.02.20158514.0000 %0.077 %*3325.48
51000.0006.02.2015 - 03.03.20152619.5000 %0.107 %*1416.82
51000.0004.03.2015 - 27.04.20155530.0000 %0.164 %*4610.96
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних витрат та 3% річних за весь час прострочення є обґрунтованими та правильними в розмірі 22 402,90 грн. та 867,70 грн. за Договором-1.

Також судом встановлено, що вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 10 263,03 грн., інфляційних витрат в сумі 10 351,52 грн. та 3% річних 940,96 грн. за Договором-2 є обґрунтованими та правильними.

У відповідності до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до приписів ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Положеннями ст. 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як встановлено судом, відповідач частково продовжував погашати заборгованість, хоча і не скористався наданими йому ст.22 Господарського процесуального кодексу України правами, жодного разу не з'явився у судові засідання, хоча про дату і місце проведення яких був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (які наявні в матеріалах справи), жодного доказу на спростування доводів позивача, або доказів, які б свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлені до стягнення кошти, суду не надав.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи все вищевикладене, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що позовні вимоги, з урахуванням поданої заяви про зменшення позовних вимог, підлягають частковому задоволенню в розмірі 79 663,23 грн.

Відносно питання розподілу господарських витрат у справі № 910/13831/15, суд вважає за необхідне зазначити правову позицію Вищого господарського суду України, викладену в п.17 Інформаційного листа 01-8/2351 від 20.10.2006року "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році та в I півріччі 2006 року", відповідно до якої у разі зменшення позовних вимог, якщо його прийнято господарським судом, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір. Питання щодо повернення зайво сплаченої суми державного мита у зв'язку із зменшенням позовних вимог вирішується господарським судом на загальних підставах і в порядку, визначених законодавством.

Окрім того, судом встановлено, що 19 березня 2015 року між позивачем (Клієнт або Замовник) та Адвокатом Молібог Ю.М. було укладено договір про надання правової допомоги у господарських справах (копія договору міститься в справі), відповідно до якого в порядку та на умовах, передбачених даним договором виконавець бере на себе зобов'язання надати замовнику правову допомогу, що наведена у п. 1 Договору, а замовник, в свою чергу, зобов'язується своєчасно прийняти та оплатити її.

На виконання зобов'язань по оплаті послуг за вказаним Договором замовник перерахував на користь адвоката грошові кошти в розмірі 6 000,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 60 від 19.03.2015р. (копія в матеріалах справи).

Дослідивши викладені позивачем вимоги про стягнення з відповідача витрат по оплаті послуг адвоката в розмірі - 6 000,00 грн., суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до статті 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У відповідно до пункту 6.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7 витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Таким чином, відшкодовуються втрати, які були здійснені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі. Аналогічну правову позицію викладено у Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 N 6-рп/2013 у справі N 1-4/2013.

В якості доказів здійснення витрат на послуги адвоката у даній справі в розмірі 6 000,00 грн., позивач надав суду Договір про надання правової допомоги у господарських справах від 19.03.2015, укладений між адвокатом Молібог Ю.М. та Фізичною особою-підприємцем Ширяєвим Олександром Анатолійовичем, копію свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 583 від 29.09.2010, акт приймання-передачі виконаних робіт №7 від 06.07.2015, складений між адвокатом та позивачем, та квитанцію до прибуткового касового ордеру № 60 від 19.03.2015р, що свідчить про фактичну оплату позивачем послуг адвоката в розмірі 6 000,00 грн. Також суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що саме адвокат, Молібог Ю.М. і здійснював представництво позивача у судових засіданнях 07.07.2015 року та 21.07.2015 року. Отже, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача про стягнення адвокатських послуг в сумі 6000,00 грн.

Враховуючи викладене, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, є доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню мВ розмірі 79 663,23 грн.

Господарський суд, враховуючи загальну суму ціни позову в розмірі 81 759,16 грн., а також фактичний розмір позовних вимог, що підлягає стягненню, в розмірі 79 663,23 грн., дійшов висновку, що судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 1 780,16 грн., відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 34, 44, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдінг Руно" (ЄДРЮОФОП 32736177, адреса: 03055, м. Київ, ВУЛИЦЯ ШУЛЯВСЬКА, будинок 7), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Фізичної особи-підприємця Ширяєва Олександра Анатолійовича (ЄДРЮОФОП , адреса: 40016, Сумська обл., місто Суми, ВУЛИЦЯ КРИНИЧНА, будинок 1), на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, грошові кошти: основного боргу - 24 925,00 грн. (двадцять чотири тисячі дев'ятсот двадцять п'ять гривень), пені - 20 175,15 (двадцять тисяч сто сімдесят п'ять гривень 15 копійок), інфляційної складової боргу - 32 754,42 грн. (тридцять дві тисячі сімсот п'ятдесят чотири гривні 42 копійки), 3% річних - 1 808,66 грн. (одна тисяча вісімсот вісім гривень 66 копійок) та судового збору - 1 780,16 грн. (одна тисяча сімсот вісімдесят гривень 16 копійок). Видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

3. Копію даного рішення направити відповідачу у справі № 910/13831/15.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та в строки, передбачені нормами ст.ст. 91, 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 27.07.2015 року.

Суддя О.С. Комарова