ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2015 р. Справа № 923/651/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Александрової Л.І. при секретарі Кудак М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "РОСЕР", м. Біла Церква Київської області

до приватного підприємства "ПВКФ "Євротранс-Н", м. Херсон

про стягнення 190345 грн. 36 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - не прибув;

від відповідача - Яковенко О.В., представник, дов. від 15.05.2015 року.

В судовому засіданні згідно з приписами ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення після закінчення розгляду справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСЕР» (позивач) звернулось до господарського суду Херсонської області з позовом до приватного підприємства «ПВКФ «Євротранс-Н» (відповідач), в якому просить стягнути заборгованість у розмірі 190345,36 грн., з якої 45817,20 грн. - сума основного боргу, 126684,56 грн. - сума пені, 2082,49 грн. - сума 3% річних та 15761,11 грн. - сума інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення ст.ст. 526, 625, 629, 638 Цивільного кодексу України, ст.ст.173-175, 193 Господарського кодексу України, ст.ст.12.13,15, 54-57 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 30.04.2014р. порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду в засіданні господарського суду на 28.05.2015р. Ухвалою суду від 28.05.2015р. розгляд справи було відкладено на 23.06.2015р. у зв'язку з необхідністю витребування у позивача нових доказів.

Розпорядженням №192 від 22.06.2015р. керівника апарату суду у зв'язку з перебуванням на лікарняному судді Нікітенко С.В. справу призначено до повторного автоматичного розподілу. Цим розподілом справу передано судді Александрової Л.І.

Ухвалою суду від 23.06.2015р. справу прийнято до провадження судді Александрової Л.І.. та призначено розгляд справи на 13.07.2015р. Ухвалою суду від 13.07.2015р. відкладено розгляд справи на 27.07.2015р. для витребування від позивача нових доказів.

Позивач, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення ухвали (а.с.105), але явку свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив.

Неявка представника позивача у судове засідання господарського суду не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

25 травня 2015 року через канцелярію суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому він проти позовних вимог заперечує, просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що він належним чином сплатив позивачу кошти за надані послуги у повному обсязі, а понесення додаткових витрат, у тому числі і оплата за простій вагонів, позивачем документально не підтверджено. Вважає, що позивачем неправомірно заявлено вимогу про сплату інфляційних втрат; в частині розгляду вимог по сплаті пені заявив про застосування позовної давності.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

в с т а н о в и в:

Між ТОВ «РОСЕР» (Експедитор) та ПП «ПВКФ «Євротранс-Н» (Клієнт) було укладено договір транспортного експедирування від 12.08.2013р. №ТЭ-12082013, згідно якого Експедитор зобов'язується за плату і за рахунок Клієнта виконати або організувати виконання послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів.

Згідно з п.1.4. договору від 12.08.2013р. Експедитор виконує або організує надання послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу, а також надає узгоджені з Клієнтом наступні послуги, зокрема:

п.1.4.1. Забезпечує оптимальне транспортне обслуговування, а також організує перевезення вантажів залізничним транспортом по території України, Росії, Казахстану та іноземних держав, включаючи розрахунок ставок, тарифів, перевізних платежів тощо.

п. 1.4.2. Фрахтує національні, іноземні судна та залучає інші транспортні засоби і забезпечує їх подачу в порти, залізниці, склади, термінали або інші об'єкти для своєчасного відправлення вантажів.

п. 1.4.6. Здійснює розрахунки з портами, залізницями, декларантами, транспортними організаціями (перевізниками), іншими третіми особами за перевезення, організацію перевезення, перевалку, зберігання вантажів.

Пунктом 4.1. договору від 12.08.2013р. передбачено, що для виконання замовлених послуг Клієнт забезпечує Експедитора грошовими коштами на умовах 100% передплати запланованих витрат, якщо інше не передбачено у додатку до цього договору. Перерахування грошових коштів здійснюється в строки обумовлені у рахунку, рахунку-фактурі, інвойсі тощо, наданих Експедитором, якщо іншій строк не вказаний в додатку до цього договору.

На виконання умов договору від 12.08.2015р. позивач зобов'язався здійснити перевезення вантажів відповідача залізницею по маршруту Херсон-Бурундай (п'ять вагонів).

На виконання п.4.1. вказаного Договору відповідач сплатив грошові кошти на умовах 100% передплати запланованих витрат Експедитора в сумі 289419,00 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями від 20.08.2013р. №1 суму 115768,00 та від 21.08.2013р. №2 суму 173651,00 грн., доданими до матеріалів справи.

Відповідно до п.4.2. Валютою цього договору та валютою платежу є українська гривна.

Відповідно до п.4.3. У випадку виникнення у Експедитора додаткових витрат, оплати штрафів та проведення інших платежів в інтересах Клієнта та пов'язаних з виконанням цього договору, Експедитор виставляє Клієнту додатковий рахунок, що підлягає оплаті в строк, обумовлений в рахунку.

Згідно п. 2.1.5. Договору від 12.08.2013р. Експедитор вправі отримувати від Клієнта плату за свої послуги, а також відшкодування витрат, штрафів, неустойок і інших платежів, понесених в інтересах Клієнта, якщо такі витрати здійснювались в інтересах Клієнта або внаслідок винних дій (бездіяльності) Клієнта та документально підтверджені.

На підставі даного пункту договору ТОВ «РОСЕР» додатково виставив рахунки, яки були сплачені ПП «ПВКФ «Євтотранс-Н» платіжним дорученням від 27.08.2013р. №3 в сумі 46120,65грн.; платіжним дорученням від 28.08.2013р.№ 4 в сумі 46120,65грн.; платіжним дорученням від 12.09.2013р. №12 в сумі 32789,53грн., всього: 125030,83 грн., додані до справи.

Таким чином, на виконання умов Договору від 12.08.2013р. ПП «ПВКФ «Євротранс-Н» сплатило ТОВ «РОСЕР» 414449,83 грн.

Відповідно до п. 2.4.7. Клієнт зобов'язується забезпечити простій рухомого складу на станціях завантаження/розвантаження не більше: двох діб на станціях навантаження, трьох діб на станціях розвантаження.

Згідно з п.2.3. Додатку до договору від 12.08.2015р. Замовник здійснює плату за вагон (простій вагонів) відповідно до наступних умов:

з 1-ої до 3-ої доби - безкоштовно

з 4-ої до 10-ої доби - 45 дол. США за добу

понад 10-ть діб - 90 дол. США за добу

Пунктом 2.5. Додатку до договору від 12.08.2013р. Замовник зобов'язаний правильно оформлювати перевізні документи, згідно пред'явленим інструкціям Експедитора і за правилами про міжнародним залізничним вантажним сполученням (СМГС).

Як зазначено у позовній заяві, при виконанні замовлення Клієнта п'ять вагонів по маршруту Херсон-Бурундай було відправлено зі станції Херсон з понаднормовим строком навантаження (простій двох вагонів №№58022336, 59964031 - 5 діб з 16 серпня по 23 серпня 2013р., простій трьох вагонів №№ 58050436, 59964494, 59436634 - 1 доба з 20 серпня по 23 серпня 2013р), відправлення цих вагонів по маршруту Бурундай- Херсон також було з понаднормовим строком розвантаження (простій вагонів №№ 58022336, 59964031, 5805036 - 7 діб з 07 вересня по 17 вересня 2013р., вагонів №№ 59964494, 59436634 - 5 діб з 09 вересня по 17 вересня 2013р.).

Таким чином, позивач вважає, що відповідач має додатково оплатити вартість понаднормового простою вагонів в сумі 1980 дол. США.

Позивач направив на адресу відповідача претензію від 08.10.2013р. №13/10 про оплату понаднормового простою вагонів в сумі 1980 дол. США протягом 10 робочих днів з моменту виставлення рахунку.

У відзиві на претензію від 17.10.2013р. №17/10 відповідач відмовив у задоволенні вимог у заявленому ТОВ «РОСЕР» розмірі посилаючись на те, що ПП «ПВКФ «Євротранс-Н» було позбавлено можливості оформити перевізні документи і своєчасно відправити вагони зі ст. Херсон, тому що відповідна інструкція Експедитора надійшла по електронній пошті тільки 22 серпня 2013р. 14:24 год., а вагони зі ст. Бурундай було відправлено не 17 вересня, а 11 та 12 вересня 2013року, що підтверджується відповідними відмітками станції відправлення у залізничних накладних. Також відповідач запросив документальне підтвердження понесення додаткових витрат ТОВ «РОСЕР» в інтересах Клієнта в сумі 125030,83 грн.

24 жовтня 2013 року ТОВ «РОСЕР» направило ПП «ПВКФ «Євротранс-Н» претензію №43/10, де зазначено, що станом на 23 жовтня 2013 року сума за понаднормативний простій вагонів складає 360,00 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 2 877,48 грн., яку позивач вимагав сплатити з урахуванням суми пені за прострочку платежу - 3 035,74грн. протягом 10 днів з моменту надходження відповідного рахунку.

Як пояснила у судовому засіданні представник відповідача, розгляд даної претензії було відкладено до надання ТОВ «РОСЕР» документів, що підтверджують понесення додаткових витрат в інтересах Клієнта. Також зазначила, що рахунок на оплату суми 3035,74 грн. на адресу відповідача не надходив.

Згідно зі ст. 316 ГК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Суд вважає, що враховуючи факт здійснення оплати послуг Експедитора за договором в порядку 100% передоплати, сума позовних вимог в частині основного боргу в розмірі 45 817,20грн. по сутті є відшкодуванням збитків позивача.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в тому числі, шляхом подання позову про відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 224 ГКУ, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються втрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Аналогічна норма права міститься у статті 22 ЦК України.

Зазначені статті визначають загальну норму щодо відшкодування збитків внаслідок наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права; завдання збитків та причинний зв'язок між порушенням права та збитками. При наявності таких обставин в особи виникає право відшкодування завданих збитків.

Притягнення до цивільно-правової відповідальності можливе лише при наявності передбачених законом умов. Їх сукупність утворює склад цивільного правопорушення, який є підставою цивільно-правової відповідальності. Склад цивільного правопорушення, визначений законом для настання відповідальності у формі відшкодування збитків, утворюють наступні елементи: суб'єкт, об'єкт, об'єктивна та суб'єктивна сторона.

Суб'єктом є боржник; об'єктом-правовідносини по зобов'язаннях; об'єктивною стороною - наявність збитків у майновій сфері кредитора, протиправна поведінка у вигляді невиконання або неналежного виконання боржником свого зобов'язання, причинний зв'язок між противоправною поведінкою боржника і збитками; суб'єктивну сторону цивільного правопорушення складає вина, яка представляє собою психічне відношеня особи до своєї противоправної поведінки і її наслідків.

Відсутність хоча б одного із вищеперелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання взятих ним на себе зобов'язань, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

За правилами ст.32, 33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ухвалою від 28.05.2015р. суд зобов'язав позивача в строк до 18.06.2015р. подати через канцелярію суду засвідчені належним чином докази, які підтверджують наднормативний простій вагонів за договором від 12.08.2013р., докази, які підтверджують понесені позивачем витрати у розмірі 1980,00 дол. США відповідно до п.2.1.5. договору.

Позивач вказаних доказів не надав. Також позивач не надав документального підтвердження понесення ним в інтересах відповідача додаткових витрат в сумі 125030,83 грн., яка була перерахована останнім в порядку п.2.1.5. договору від 12.08.2013р.

Суд погоджується з твердженням відповідача про те, що він був позбавлений можливості оформити перевізні документі і своєчасно відправити вагони зі ст. Херсон, тому що відповідна інструкція позивача надійшла по електронної пошті тільки 22 серпня 2013р. 14:24 год. Дата та час отримання інструкції підтверджується роздруківкою даних вхідних листів електронної пошти відповідача. Тобто простій вагонів на станції Херсон було допущено не з вини відповідача, а самим позивачем.

Враховуючи, що у претензії від 24.10.2013р. №43/10 позивач зменшив суму заборгованості відповідача до 360,00 дол. США, суд вважає, що тим самим він підтверджує факт відсутності вини відповідача у наднормативному простою вагонів.

Згідно п. 23 Статуту залізниць України, затв. Постановою КМУ від 06.04.1998р. №457 відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. В разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій.

Вагони №№ 58022336, 59964031, 58050436 прибули на станцію Бурундай 07.09.2013р. та були відправлені 11.09.2013р., що підтверджується відповідною відміткою залізниці у накладних.

Вагони №№ 59964494, 59436634 прибули на станцію Бурундай 09.09.2013р. та були відправлені 12.09.2013р., що підтверджується відповідною відміткою залізниці у накладних.

Суд вбачає дані накладні як належний і допустимий доказ на підтвердження дати відправлення вагонів зі ст. Бурундай у розумінні приписів ст. 34 ГПК.

Із вищенаведеного вбачається, що позивачем не надано доказів понесення збитків, доказів протиправної поведінки відповідача та наявності причинного зв'язку між діями відповідача та завданими збитками.

Згідно із ч.ч.1,2 ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду зазделегіть встановленої сили.

Таким чином, дослідивши матеріали даної справи, оцінивши відповідно до вимог ст. 43 ГПК України надані сторонами докази та проаналізувавши їх згідно з вимогами діючого законодавства, суд дійшов до висновку, що позивачем не доведені позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 45817,20 грн.

Враховуючи, що позовні вимоги в частині стягнення сум пені, 3% річних та інфляційних втрат є похідними від суми основного боргу, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 30.07.2015 р.

Суддя Л.І. Александрова