РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2015Справа №910/16579/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Трест "Запоріжалюмінбуд", м. Запоріжжя

до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", м. Київ

про зобов'язання вчинити певні дії

Суддя Турчин С.О.

Представники:

від позивача: Романченко Т.В. (довіреність № 09/07 від 09.07.2015) Качура О.В. (довіреність № 09/07 від 09.07.2015)

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Трест "Запоріжалюмінбуд" звернулося з позовом до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" про зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору від 12.09.2000 р. в частині виконання наданих позивачем платіжних доручень від 29.05.2015 р. № 53, № 54, № 56 на перерахування коштів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.06.2015 р. порушено провадження у справі № 910/16579/15, розгляд останньої призначено на 16.07.2015 р.

13.07.2015 року через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи № 133 від 09.07.2015 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.07.2015 р. розгляд справи відкладено на 30.07.2015 р. на підставі ст. 77 ГПК України.

27.07.2015 р. через канцелярію суду від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

У судовому засіданні 30.07.2015 р. представники позивача надали заяву про виправлення помилки у прохальній частині позовної заяви та просили вважати вірним у прохальній частині позовної заяви платіжне доручення № 55 від 12.05.2015 р., замість помилково зазначеного № 56 від 12.05.2015 р.

Відповідач відзиву на позов не надав, представника в судове засідання не направив, про причини неявки не повідомив, про день та час проведення судового засідання повідомлявся належним чином.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвалу про порушення провадження та ухвалу про відкладення розгляду справи відповідачу було надіслано за належною адресою (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), отже, адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом належним чином.

За таких обставин суд вважає за можливе на підставі ст. 75 ГПК України розглянути справу за відсутності відповідача за наявними матеріалами.

У судовому засіданні 30.07.2015 р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

12.09.2000 р. між КБ «Фінанси та Кредит» (назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит") (далі - банк) та ВАТ «Трест "Запоріжалюмінбуд» (назву якого було змінено на Публічне акціонерне товариство "Трест "Запоріжалюмінбуд") (далі - клієнт) укладено Договір, відповідно до умов якого банк зобов'язався проводити розрахунки і касові операції по рахунку за дорученням клієнта, а у випадках, передбачених законодавством, - без доручення клієнта.

В свою чергу, відповідно до п. 3.1 Договору, клієнт зобов'язався оформлювати розрахункові і касові документи по встановленій формі.

Відповідно до п. 7.1 Договору він вступає в силу з моменту його підписання і діє протягом невизначеного терміну.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 12.05.2015 р. було сформовано через систему дистанційного обслуговування «Клієнт-Банк» та відправлено на виконання банку наступне платіжне доручення: № 55 від 12.05.2015 р. на суму 12 600,00 грн., яке отримане банком 12.05.2015 р., з призначенням платежу: « 80001; плата за опалення згідно дог. № 100093 від 01.10.2006 р.».

Судом встановлено, що станом на 12.05.2015 р. залишок коштів на рахунку позивача № 980 був достатнім для виконання зазначеного платіжного доручення, що підтверджується випискою по рахунку позивача за 12.05.2015 р. (належним чином засвідчена копія знаходиться в матеріалах справи).

29.05.2015 р. позивачем було сформовано через систему дистанційного обслуговування «Клієнт-Банк» та відправлено на виконання банку наступні платіжні доручення: № 53 від 29.05.2015 р. на суму 84 390,36 грн., яке отримане банком 29.05.2015 р.; № 54 від 29.05.2015 р. на суму 27 322,40 грн., яке отримане банком 29.05.2015 р. з призначенням платежу: « 80001; плата за опалення згідно дог.№ 100093 від 01.10.2006 р.».

Станом на 29.05.2015 р. залишок коштів на рахунку позивача № 980 був достатнім для виконання зазначених платіжних дорученнь, що підтверджується випискою по рахунку позивача за 29.05.2015 р. (належним чином засвідчена копія знаходиться в матеріалах справи).

В обґрунтування позову, позивач вказує на те, що банк, в порушення умов Договору, не виконав платіжні доручення, не надав мотивованої відмови від виконання, що стало підставою звернення позивача з позовом до суду.

Оцінивши подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до положень статті 1066 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно частини 3 статті 1068 Цивільного кодексу України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Статтею 1073 Цивільного кодексу України передбачено, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, яке міститься в документі на переказ готівки, протягом операційного часу в день надходження цього документа до банку.

Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом (ч. 3 ст. 1068 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 2.19 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу, банк виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, банк виконує наступного операційного дня.

Пунктом 8.4 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачено, що міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач в порушення умов Договору та вимог чинного законодавства України, не перерахував грошові кошти за реквізитами призначення, вказаними у платіжних дорученнях № 55 від 12.05.2015 р. на суму 12 600,00, № 53 від 29.05.2015 р. на суму 84 390,36 грн., № 54 від 29.05.2015 р. на суму 27 322,40 грн.; поданих позивачем на виконання.

Згідно з частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі.

Відповідно до частини 2 статті 20 Господарського кодексу України, права та законні інтереси суб'єктів господарювання та споживачів захищаються, зокрема, шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі.

Відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про зобов'язання здійснити перерахування грошових коштів з рахунку публічного акціонерного товариства «Трест «Запоріжалюмінбуд» за призначенням «плата за опалення згідно договору №100093 від 01.10.2006р.» згідно платіжних доручень від 29.05.2015р. № 53 на суму 84 390,36 грн. та № 54 на суму 27 322,40 грн., від 12.05.2015 р. №55 на суму 12 600 грн. щодо здійснення переказів на рахунок концерну «Міські теплові мережі» № 2813 в Запорізькому обласному відділенні ПАТ «Ощадбанк», МФО 313957, з рахунку позивача № 6980 в Філії «Запорізьке РУ «АТ «Банк «Фінанси та Кредит» є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному розмірі.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» ( адреса: 04050, м. Київ, вул. Артема, буд. 60, код 09807856) перерахувати грошові з рахунку публічного акціонерного товариства «Трест «Запоріжалюмінбуд» за призначенням «плата за опалення згідно договору №100093 від 01.10.2006р.» згідно платіжних доручень від 29.05.2015р. № 53 на суму 84 390,36 грн. та № 54 на суму 27 322,40 грн., від 12.05.2015 р. № 55 на суму 12 600 грн. щодо здійснення переказів на рахунок концерну «Міські теплові мережі» № 2813 в Запорізькому обласному відділенні ПАТ «Ощадбанк», МФО 313957, з рахунку позивача № 6980 в Філії «Запорізьке РУ «АТ «Банк «Фінанси та Кредит»

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (04050, м. Київ, вул. Артема, буд. 60, код 09807856) на користь Публічного акціонерного товариства "Трест "Запоріжалюмінбуд" (69006 м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 3, код 01239648) 2 486,26 судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 03.08.2015 р.

Суддя С.О. Турчин