ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 р. Справа № 902/904/15

Господарський суд Вінницької області в складі

головуючого судді Тісецького С.С.,

при секретарі судового засідання Поцалюк Н.В.,

розглянувши в приміщенні суду справу

за позовом : публічного акціонерного товариства "Вінницяобленерго" в особі СО "Іллінецькі електричні мережі" (, вул. К. Маркса, 33, м. Іллінці, Іллінецький район, Вінницька область, 22700)

до : приватного підприємства "Русь-Інвест" (, вул. Центральна, 1, с.Кам'яногірка, Іллінецький район, Вінницька область, 22752)

про стягнення 13 593,34 грн. заборгованості

представники сторін :

від позивача : Оверчук Р.М., за довіреністю

від відповідача : Гончар О.І., за довіреністю

ВСТАНОВИВ :

Публічне акціонерне товариство "Вінницяобленерго" в особі СО "Іллінецькі електричні мережі" 01.07.2015 року звернулося до господарського суду Вінницької області з позовом до приватного підприємства "Русь-Інвест" про стягнення 13 593,34 грн. заборгованості.

Ухвалою суду від 06.07.2015 року за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/904/15 та призначено дану справу до розгляду в судовому засіданні на 15.07.2015 року, однак в зв'язку з неявкою представників сторін та неподанням витребуваних доказів, ухвалою суду від 15.07.2015 року відкладено розгляд справи на 29.07.2015 року.

29.07.2015 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву б/н від 28.07.2015 року слідуючого змісту.

Між ПАТ "Вінницяобленерго" та ПП "Русь - Інвест" укладено договір про постачання електричної енергії № Іл -000300 від 09 червня 2011 року (далі - договір).

Наявний в матеріалах акт № 14 від 20.11.2014 року про невідповідність метрологічних характеристик складено з порушенням норм чинного законодавства і він є незаконним та не може бути підставою для донарахування додаткового до показів приладу обліку обсягу спожитої електричної енергії.

В акті не зазначено, які саме вимоги були висунуті щодо засобу обліку та конкретні посилання щодо того, у чому саме полягає невідповідність засобу обліку.

Вказаним актом встановлено, що протягом 2-х послідовних розрахункових періодів спостерігається середнє завантаження вимірювальних трансформаторів струму на рівні, меншому ніж передбачений вимогами "Правил устройств електроустановок" (ПУЕ) щодо завантаження трансформаторів струму.

Із зазначеного акту вбачається, що зі сторони постачальника акт підписано представником постачальника Близнюк Ю.А..

На проти уповноваженого представника споживача не міститься підпису, та не міститься відповідного запису, що від підписання акту представник відмовився.

Таким чином, в силу приписів п. 3.4 Правил користування електричною енергією (ПКЕЕ), у разі відмови споживача від підписання акту, останній повинен бути підписаний не менш ніж трьома уповноваженими представниками постачальника. В іншому випадку акт вважається недійсним.

Однак, в порушення вказаних приписів, акт підписаний лише одним представником підприємства позивача, у зв'язку з чим на думку відповідача, є підстави вважати його недійсним.

З урахуванням наведеного, акт про невідповідність засобів обліку вимогам ПУЕ від 20.11.2014 року не є належним доказом в розумінні статті 34 ГПК України, оскільки не підписаний трьома уповноваженими представника підприємства позивача та не може підтверджувати обставини, які в ньому зафіксовані.

Відповідно до п. 3.4 ПКЕЕ, підставою для застосування п. 6.21 ПКЕЕ є саме акт про невідповідність, але який не є належним доказом через порушення позивачем вимог п. 3.4 ПКЕЕ при його укладенні.

З огляду на викладене, відсутні підстави для здійснення розрахунку обсягу спожитої електричної енергії відповідачем відповідно до п. 6.21 ПКЕЕ, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення коштів за перевищення договірних величин споживання електричної енергії не підлягають задоволенню.

На визначену дату 29.07.2015 року в судове засідання з'явилися представники позивача та відповідача.

Перед початком розгляду справи по суті, судом встановлено, що 29.07.2015 року від представника відповідача до суду надійшла заява б/н від 28.07.2015 року про залучення в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Вінницьке обласне відділення Антимонопольного комітету України.

Подана заява мотивована тим, що першопричиною подання позовної заяви до суду є подання ПП "Русь-Інвест" заяви до Вінницького обласного територіального відділення Анмонопольного комітету України про перевірку на предмет дотримання законодавства про захист економічної конкуренції донараховуваних необґрунтованих додаткових обсягів спожитої електроенергії.

Вінницьким обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України розглядається вказана заява і у зв'язку з цим позивачем надані відповідні пояснення та покази, які можуть бути використані для повноти розгляду справи.

Зокрема, важливим є позиція Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України стосовно акту № 14 від 20.11.2014 року про невідповідність метрологічних характеристик, що підписано представником постачальника Близнюк Ю.А., та який в силу приписів п. 3.4 ПКЕЕ, повинен бути підписаний не менш ніж трьома уповноваженими представниками постачальника, оскільки в іншому випадку акт вважається недійсним.

Представник відповідача підтримав подану заяву. Представник позивача щодо вказаної заяви заперечив.

Суд розглянувши зазначену вище заяву та заслухавши представників сторін, звертає увагу на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 27 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Як вбачається із змісту заяви, відповідачем не обґрунтовано, яким чином прийняття рішення у даній справі, може вплинути на права або обов'язки Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, в зв'язку з чим, враховуючи приписи ст. 27 ГПК України, суд приходить до висновку відмовити повністю в задоволенні заяви представника відповідача б/н від 28.07.2015 року про залучення до справи третьої особи.

В ході розгляду справи по суті, представник позивача, підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав та за обставин, вказаних в позові. Представник відповідача позов не визнав з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, надавши юридичну оцінку поданих до справи доказів, суд з'ясував наступне.

09.06.2011 року між публічним акціонерним товариством "Вінницяобленерго" в особі в.о. директора "СО Іллінецькі електричні мережі" (постачальник) та приватним підприємством "Русь-Інвест" (споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії № ІЛ-000300 на таких умовах :

Постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача з дозволеною потужністю 400 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (п. 1.1).

Розрахунковий період за даним договором прирівнюється до календарного місяця, протягом якого визначається обсяг електроенергії, що продається споживачу за цей час та протягом якого споживач повинен здійснити розрахунки за куплену електроенергію за тарифами, що діють на кінець розрахункового періоду (п. 1.2).

Точка продажу електричної енергії знаходиться на межі балансової належності електромереж постачальника та споживача, що вказана у відповідних додатках до цього договору. Сумарна приєднана потужність у точках підключення становить 400 кВт (п. 1.3).

Під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ) (п. 2.1).

Постачальник зобов'язується : постачати споживачу електроенергію, як різновид товару : в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 цього договору (додаток № 1 "Обсяги постачання електричної енергії споживачу"); згідно з категорією струмоприймачів споживача відповідно до ПУЕ та гарантованого рівня надійності електропостачання схем електропостачання, визначених додатком № 2 "Акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін"; із дотриманням граничних показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами (п. 2.2, 2.2.2).

Споживач зобов'язується : дотримуватися режиму споживання електричної енергії згідно з умовами розділу 5 цього договору та режиму роботи електроустановок у відповідності з вказаними по точкам обліку даними у додатку № 10; оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків № 3 "Порядок розрахунків" та № 4 "Графік зняття показників засобів обліку електроенергії"; здійснювати оплату за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком № 5 "Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії" (п.п. 2.3, 2.3.2, 2.3.3, 2.3.4).

За внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3 - 2.3.4 цього договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,75 %, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент виникнення заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається у розрахунковому документі окремим рядком (п. 4.2.1).

Для визначення договірних величин споживання електричної енергії та потужності на наступний рік споживач не пізніше 01 жовтня поточного року надає постачальнику відомості про розмір очікуваного споживання електричної енергії (додаток № 1) з обов'язковим зазначенням по площадкам вимірювання споживача з приєднаною потужністю 150 кВт і більше та середньомісячним споживанням 50000 кВт год і більше (п. 5.1).

Договірні величини споживання електричної енергії визначаються на рівнях заявлених споживачем згідно з пунктом 5 цього договору обсягів (п. 5.2).

Договірні величини споживання електричної потужності на розрахунковий період визначаються для споживача на години максимуму навантажень енергосистеми окремо для кожного об'єкта з приєднаною потужністю 150 кВт і більше та середньомісячним споживанням 50000 кВт год. і більше, виходячи із установленого енергосистемою завдання щодо граничного споживання електричної потужності (п. 5.3).

Облік електроенергії, спожитої споживачем та (або) субспоживачами, приєднаними до електричних мереж споживача, здійснюється згідно з вимогами ПУЕ та ПКЕЕ. У разі порушення споживачем вимог нормативно-технічних документів щодо встановлення та експлуатації засобів обліку, їх покази не використовуються при розрахунках за спожиту електроенергію, а обсяги спожитої електроенергії визначаються постачальником шляхом розрахунку згідно з вимогами додатку № 3 (п. 7.1).

Якщо середньомісячне споживання електроенергії споживачем за будь-якою точкою обліку протягом 2 послідовних місяців нижче визначеного пунктом 3.4 ПКЕЕ, постачальник протягом 10 днів наступного розрахункового місяця звертається до власника відповідних засобів обліку щодо приведення стану обліку відповідно до вимог нормативно-технічних документів (п. 7.3).

На підставі показів засобів обліку електричної енергії (додаток № 10 "Перелік місць встановлення електролічильників, за якими проводиться розрахунок за відпущену електроенергію, включаючи субспоживачів" та умов додатка № 4 "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії") оформлюються такі документи : акт про використану електричну енергію (акт про прийняття-передавання товарної продукції) згідно форми, що вказана у додатку № 11 "Акт про використану електричну енергію"; акт результатів замірів електричної потужності. За наявності вводів на різних ступенях напруги та різних системах обліку покази надаються окремо за кожною точкою обліку. На підставі акту про використану електричну енергію в термін не пізніше 2-х робочих днів після його отримання постачальник надає споживачу рахунок на оплату за спожиту електричну енергію, рахунки на здійснення планових платежів на наступний розрахунковий період та інші рахунки, передбачені договором, які споживач зобов'язаний сплатити у терміни, встановлені п. 5 договору та додатком № 3 (п. 7.5).

Цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 09 червня 2012 року. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 9.4).

На підставі вказаного договору, позивачем були виставлені відповідачу рахунки-фактури, а саме :

- № ІЛ-000300/24537/1 від 20.11.2014 року на суму 6 794,12 грн.;

- № ІЛ-000300/24537/2 від 20.11.2014 року на суму 13 321,80 грн.;

- № ІЛ-000300/24535/8 від 20.11.2014 року на суму 0,49 грн.;

- № ІЛ-000300/24538/3 від 20.11.2014 року на суму 101,11 грн.;

- № ІЛ-000300/24534/1 від 20.11.2014 року на суму 6,10 грн.;

- № ІЛ-000300/26942/1 від 17.12.2014 року на суму 5 479,21 грн.;

- № ІЛ-000300/26942/2 від 17.12.2014 року на суму 7 549,20грн.;

- № ІЛ-000300/26940/8 від 17.12.2014 року на суму 2,09 грн.;

- № ІЛ-000300/26943/3 від 17.12.2014 року на суму 42,20 грн.;

- № ІЛ-000300/26941/1 від 17.12.2014 року на суму 4,15 грн.;

- № ІЛ-000300/26939/6 від 17.12.2014 року на суму 19,43 грн.;

- № ІЛ-000300/233/1 від 15.01.2015 року на суму 15 070,06 грн.;

- № ІЛ-000300/233/2 від 15.01.2015 року на суму 4 755,96 грн.;

- № ІЛ-000300/234/3 від 15.01.2015 року на суму 66,40 грн.;

- № ІЛ-000300/2457/4 від 31.01.2015 року на суму 5 952,88 грн.;

- № ІЛ-000300/3568/3 від 19.02.2015 року на суму 115,78 грн.;

- № ІЛ-000300/3567/1 від 19.02.2015 року на суму 3 562,21 грн.;

- № ІЛ-000300/3567/2 від 19.02.2015 року на суму 6 341,28 грн.;

- № ІЛ-000300/5725/1 від 16.03.2015 року на суму 3 605,62 грн.;

- № ІЛ-000300/5725/2 від 16.03.2015 року на суму 3 329,28 грн.;

- № ІЛ-000300/5723/8 від 16.03.2015 року на суму 9,79 грн.;

- № ІЛ-000300/5726/3 від 16.03.2015 року на суму 48,86 грн.;

- № ІЛ-000300/5724/7 від 16.03.2015 року на суму 136,21 грн.;

- № ІЛ-000300/8061/1 від 15.04.2015 року на суму 4 368,07 грн.;

- № ІЛ-000300/8061/2 від 15.04.2015 року на суму 5 043,96 грн.;

- № ІЛ-000300/8058/6 від 15.04.2015 року на суму 252,95 грн.;

- № ІЛ-000300/8060/7 від 15.04.2015 року на суму 604,36 грн.;

- № ІЛ-000300/8062/3 від 15.04.2015 року на суму 49,63 грн.;

- № ІЛ-000300/8059/8 від 15.04.2015 року на суму 12,66 грн.;

- № ІЛ-000300/9849/4 від 30.04.2015 року на суму 837,86 грн.;

- № ІЛ-000300/10676/1 від 18.05.2015 року на суму 12 021,25 грн.;

- № ІЛ-000300/10676/2 від 18.05.2015 року на суму 4 986,00 грн.;

- № ІЛ-000300/10675/7 від 18.05.2015 року на суму 503,42 грн.;

- № ІЛ-000300/10674/8 від 18.05.2015 року на суму 9,75 грн.;

- № ІЛ-000300/10673/6 від 18.05.2015 року на суму 195,05 грн.;

- № ІЛ-000300/10677/3 від 18.05.2015 року на суму 78,66 грн.;

- № ІЛ-000300/12183/4 від 31.05.2015 року на суму 5 862,71 грн.;

- № ІЛ-000300/12968/1 від 16.06.2015 року на суму 4 650,26 грн.;

- № ІЛ-000300/12968/2 від 16.06.2015 року на суму 2 574,90 грн.;

- № ІЛ-000300/12967/7 від 16.06.2015 року на суму 79,11 грн.;

- № ІЛ-000300/12966/8 від 16.06.2015 року на суму 7,27 грн.;

- № ІЛ-000300/12969/3 від 16.06.2015 року на суму 134,14 грн.;

- № ІЛ-000300/12965/6 від 16.06.2015 року на суму 145,29 грн..

20.11.2014 року позивачем було складено акт № 14 про невідповідність метрологічних характеристик.

За змістом даного акту, постачальником встановлено, що протягом двох послідовних розрахункових періодів спостерігається зменшення фактичного споживання електроенергії та завантаження вимірювальних трансформаторів струму до рівня, меншого, ніж передбачено проектною документацією, вимогами ПУЕ та технічними характеристиками заводу-виробника щодо завантаження трансформаторів струму за наступними точками обліку споживача - ПП "Русь-Інвест": назва точки обліку - Дашів 630 кВА, ліч. № 2721953; номінал ТС - 75/5; розрах. коеф. - 1500; режим роботи ЕУ (годин на добу/днів на тиждень) - 8/5; характеристика споживання за рік - Wmax = 8394 кВт*г, Wmin = 1500 кВт*г, Wс/міс = 4575 кВт*г; фактичне завантаження в 11.2014 р., кВт*г - 6000; послідовні періоди, в яких виявлено недозавантаження ТС - 11.2014, 10.2014, 09.2014.

Також в цьому акті вказано, що на підставі п. 3.4 та п. 6.21. Правил користування електричною енергією, споживачу необхідно привести розрахунковий облік електричної енергії у відповідність до вимог нормативно-технічних документів в термін до 20.02.2015 (для обліку в мережах 10кВ). У разі не приведення споживачем у вказані вище терміни розрахункового обліку електричної енергії у відповідність до вимог нормативно-технічних документів обсяг спожитої електричної енергії в розрахунковому періоді, в якому спливають вище вказані терміни, буде розраховуватись відповідно до вимог п. 3.4, п. 6.21 ПКЕЕ та п. 7.3 договору про постачання електричної енергії : виходячи з навантаження електроустановок на мінімально допустимому рівні завантаження схеми обліку та визначеною договорі часу роботи струмоприймачів (згідно розрахунку в приведеній таблиці).

Зазначений акт підписано представником постачальника - ПАТ "Вінницяобленерго" СО "Іллінецькі електричні мережі", Близнюк Ю.А..

24.02.2015 року позивач звернувся до відповідача із попередженням про припинення постачання електроенергії № 12, в зв'язку з наявністю заборгованості за спожиту електроенергію в сумі 6 065,87 грн..

Також згідно матеріалів справи, листом відповідач повідомив позивача про те, що не погоджується із отриманими документами, а саме : рахунком-фактурою № ІЛ-000300/2457/4 від 31.01.2015 року на суму 5 952,88 грн.; актом приймання-передавання електричної від 31.01.2015 року; поперередженням № 11 від 24.02.2015 року, оскільки вони не ґрунтуються на фактичних обставинах, приписах законодавства та умовах договору № ІЛ-000300 від 09.06.2011 року.

Відповідно до підписаного позивачем акту звірки взаємних розрахунків № 299, станом на 23.06.2015 року, заборгованість відповідача за договором № ІЛ-000300 від 09.06.2011 року становить 14 197,21 грн..

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов таких висновків.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини щодо постачання електричної енергії та її оплати.

Згідно ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються законами України "Про засади функціонування ринку електричної енергії України" та "Про електроенергетику".

Відповідно до ч. 1 ст. 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

В силу ч. 6, ч. 7 ст. 276 Господарського кодексу України, розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Статтею 26 Закону України "Про електроенергетику", передбачено, що споживач, якому електрична енергія постачається енергопостачальником, що здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, зобов'язаний оплачувати її вартість виключно коштами шляхом їх перерахування на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника. У разі проведення споживачем розрахунків в інших формах та/або сплати коштів на інші рахунки такі кошти не враховуються як оплата спожитої електричної енергії.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке ж положення містить і ч. 1 ст.173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч.1, ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

В силу ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 629 Цивільного кодексу України вказує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ч. 2 ст. 4-3 ГПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ч.1 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За змістом статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 34, 43 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

В силу п. 2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26 грудня 2011 року, будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи. Суд обґрунтовує своє рішення лише тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, 09.06.2011 року між публічним акціонерним товариством "Вінницяобленерго" в особі в.о. директора "СО Іллінецькі електричні мережі" та приватним підприємством "Русь-Інвест" було укладено договір про постачання електричної енергії № ІЛ-000300.

Відповідно до даного договору, позивачем у період з 20.11.2014 року по 16.06.2015 року були виставлені відповідачу на оплату зазначені вище рахунки-фактури.

При цьому, у позовній заяві вказується, що 20.11.2014 року позивачем було встановлено, що протягом двох послідовних розрахункових періодів спостерігається зменшення фактичного споживання електроенергії та завантаження вимірювальних трансформаторів струму до рівня, меншого, ніж передбачено проектною документацією, вимогами ПУЕ та технічними характеристиками заводу-виробника щодо завантаження трансформаторів струму, що зафіксовано в акті про невідповідність метрологічних характеристик № 14 від 20.11.2014 року. Позивач відповідно до 7.3 договору про постачання електричної енергії № ІЛ-000300 від 09.06.2011 року та пункту 3.4. Правил користування електроенергією звернувся до власника засобів обліку ПП "Русь - Інвест", направивши акт про невідповідність метрологічних характеристик № 14 від 20.11.2014 року, щодо приведення обліку у відповідність до вимог нормативно технічних документів до 20.02.2015 року протягом 3 місяців.

Однак відповідач не виконав вимоги акту про невідповідність метрологічних характеристик № 14 від 20.11.2014 року, тобто не привів облік електричної енергії у відповідність до вимог нормативно-технічних документів у встановлений строк - до 20.02.2015 року. Відповідно розрахунок спожитої відповідачем електроенергії почали розраховувати згідно п. 3.4., п. 6.21 Правил та п. 7.3. договору про постачання електричної енергії. Окрім того, відповідач відмовився оплачувати виставлені рахунки за спожиту електроенергію і відповідно з лютого місяця 2015 року почала утворюватись заборгованість, яку відповідач не оплачував.

Також позивач зазначає, що в установлений строк відповідачу були направлені рахунки за перевищення договірної величини електроспоживання № ІЛ-000300/2457/4 та акти прийняття-передавання електричної енергії (перевищення договірних величин споживання електричної енергії) від 31.01.2015 року; № ІЛ-000300/9849/4 від 30.04.2015 року; № ІЛ-000300/12183/4 від 31.05.2015 року.

Вказані рахунки відповідач не оплатив, а натомість направив СО "Іллінецькі ЕМ" лист від 02.03.2015 року, зміст якого не базується на нормах чинного законодавства та не відповідає договірним зобов'язанням, відповідно не міг братися до уваги.

З огляду на викладене, у відповідача утворилася заборгованість в сумі 13 593,34 грн., з яких : 12 653,45 грн. - за перевищення договірних величин; 340,34 грн. - пені; 582,53 грн. - інфляційне збільшення; 17,02 грн. - 3 % річних, яку просить стягнути позивач згідно позовних вимог.

Таким чином, підставами позову, позивач зазначив документи згідно яких виникла заборгованість по перевищенню договірних величин електроспоживання за вказаним договором.

Так, судом встановлено, що 20.11.2014 року позивачем було складено акт № 14 про невідповідність метрологічних характеристик, який підписано представником ПАТ "Вінницяобленерго" структурна одиниця "Іллінецькі електричні мережі", Близнюк Ю.А..

Із призначенням платежу : за перевищення договірної величини електроспоживання згідно договору № ІЛ-000300 від 09.06.2011 року, позивачем було виставлено відповідачу рахунки-фактури на загальну суму 12 653,45 грн., а саме : № ІЛ-000300/2457/4 від 31.01.2015 року на суму 5 952,88 грн.; № ІЛ-000300/9849/4 від 30.04.2015 року на суму 837,86 грн.; № ІЛ-000300/12183/4 від 31.05.2015 року на суму 5 862,71 грн..

Згідно п. 3.4 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 року № 28, якщо протягом 2 послідовних розрахункових періодів спостерігається зменшення середнього завантаження вимірювальних трансформаторів струму до рівня, меншого ніж передбачений проектною документацією, вимогами ПУЕ та/або технічними характеристиками заводу-виробника щодо завантаження трансформаторів струму, то протягом наступного розрахункового періоду постачальник електричної енергії, електропередавальна організація або споживач має право звернутися до власника засобів обліку щодо приведення обліку у відповідність до вимог ПУЕ або технічних характеристик заводу-виробника засобів обліку, за винятком випадків обліку електричної енергії, використаної споживачами з нерівномірним споживанням електричної енергії протягом року (зменшення відповідно до технологічного циклу роботи споживаної потужності у 5 та більше разів протягом строку, який є не меншим одного розрахункового періоду).

У разі звернення до власника засобів обліку споживача або електропередавальної організації, або постачальника електричної енергії щодо невідповідності обліку вимогам ПУЕ або технічним характеристикам заводу-виробника засобів обліку сторонами складається акт про невідповідність метрологічних характеристик, у якому, в тому числі, зазначається термін приведення засобів обліку їх власником за його рахунок у відповідність до вимог ПУЕ або технічних характеристик заводу-виробника засобів обліку. У такому разі сторонами переглядається величина дозволеної потужності.

Термін приведення обліку у відповідність до вимог ПУЕ або до технічних характеристик заводу-виробника засобів обліку має не перевищувати 1 місяць (для обліку в мережах 0,4 кВ) та 3 місяці (для обліку в мережах 6 кВ та вище) з дня складення акта.

У разі відмови представника власника засобу обліку від підпису в акті робиться відповідний запис. У цьому випадку акт вважається дійсним, якщо він підписаний не менш ніж трьома уповноваженими представниками сторони, що складає акт.

Беручи до уваги, що акт № 14 від 20.11.2014 року про невідповідність метрологічних характеристик, всупереч вимог п. 3.4 Правил користування електричною енергією підписано одним представником позивача та не містить відомостей про відмову представника відповідача від підпису на даному акті, суд приходить до висновку, що відповідний акт не являється дійсним та не є належним доказом у справі.

Оскільки, підставою для нарахування боргу в сумі 12 653,45 грн. - за перевищення договірних величин споживання електричної енергії став акт № 14 від 20.11.2014 року про невідповідність метрологічних характеристик, який за наведених вище обставин не є допустимим доказом, суд приходить до висновку відмовити в задоволенні позову в частині стягнення даної заборгованості.

Окрім того, беручи до уваги те, що позивачем не надано суду належних доказів в підтвердження виникнення боргу щодо перевищення договірних величин споживання електричної енергії, підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення нарахованих позивачем пені, інфляційного збільшення та 3 % річних відсутні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 827,00 грн. покладаються на позивача відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 4-2 - 4-4, 32 - 34, 43, 48, 49, 82, 84, 85, 87, 115 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ :

1. В задоволенні позову відмовити повністю.

Повне рішення складено 03 серпня 2015 р.

Суддя Тісецький С.С.

віддрук. прим.: 1 - до справи