ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2015 р. Справа № 923/1133/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Александрової Л.І. при секретарі Кудак М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Тарсан ЛТД", м. Луганськ

до приватного підприємства "Гелиос-Транс", м. Херсон

про стягнення 18649 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - Лодига М.Т., представник, дов. від 02.10.2014року;

від відповідача - Князєва Я.Є., представник, дов. від 25.06.2015 року.

В судовому засіданні згідно з приписами ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення після закінчення розгляду справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тарсан ЛТД" (позивач) звернулось до господарського суду Херсонської області з позовом до приватного підприємства "Гелиос-Транс", яким просить стягнути заборгованість за неналежне виконання договору на організацію перевезень автомобільним транспортом № Т-04/14-2 від 18.04.2014 року у сумі 18649 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення ст.ст. 530, 599, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193 Господарського кодексу України.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 10.07.2015 р. порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 23.07.2015 р.

Представник позивача підтримує заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просить суд їх задовольнити повністю з зазначених у позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву (а.с. 86-90), згідно якого просив суд відмовити у задоволенні позову. Свої заперечення відповідач мотивував тим, що позивач не надав жодного доказу, який би свідчив про порушення ПП "Гелиос-Транс" своїх зобов'язань так і надання послуг позивачем, оскільки надані до позовної заяви акти виконаних робіт не є доказами надання послуги.

В ході судового засідання представник відповідача проти позову заперечує, просить суд відмовити позивачу в його задоволенні, з підстав, які вказано у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, що прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, господарський суд

в с т а н о в и в:

Між товариством з обмеженою відповідальністю "Тарсан ЛТД" (позивач) та приватним підприємством "Гелиос-Транс" (відповідач) 18 квітня 2014 року укладено договір про організацію перевезень автомобільним транспортом №Т-04/14-2, відповідно до умов якого позивач прийняв на себе обов'язки за плату та, у разі потреби на пальному відповідача, за заявкою останнього доставити автомобільним транспортом ввірений йому відповідачем вантаж до пункту призначення у встановлений договором чи замовленням строк та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (вантажоодержувачу), а відповідач зобов'язався здійснити оплату вартості наданих послуг у встановленому договором порядку.

Підтвердженням дати надання послуг відповідно до пункту 1.3 договору є дата підписання сторонами акту приймання-передачі послуг.

Відповідно до статті 629 ЦК України укладений між сторонами договір від 18 квітня 2014 року №Т-04/14-2 з моменту його укладення набирає силу закону. Цей договір, а також підписані сторонами акти приймання-передачі послуг, є обов'язковими для виконання обома сторонами і сторони мають дотримуватися взятих на себе зобов'язань.

Позивачем в період з 01 травня 2014 року по 31.10.2014 року були надані відповідачу послуги по перевезенню вантажів. Факт надання послуг підтверджується наданими до позовної заяви актами виконаних робіт з 01 травня 2014 року по 31 жовтня 2014 року.

Відповідно до пункту 3.2 договору від 18 квітня 2014 року відповідач зобов'язаний здійснити оплату за надані послуги перевезення вантажу протягом 30 (тридцяти) банківських днів з дати подання Експедитору оформлених належним чином документів заявки на перевезення, рахунку-фактури, акту виконаних робіт, податкової накладної, подорожнього листа та ТТН.

Підпис обох сторін на актах виконаних робіт засвідчує отримання відповідачем пакету документів, що підтверджують виконання перевезення, а саме: товарно-транспортної накладної з відміткою про отримання вантажу вантажоодержувачем або іншого документу, що відображає шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту призначення, рахунку-фактури, податкової накладної.

Актами виконаних робіт з 01 травня 2014 року по 31 жовтня 2014 року, актом звіряння розрахунків з 01.05.14 по 01.06.15 підтверджується, що позивач виконав, а відповідач прийняв надані позивачем послуги по перевезенню вантажів на загальну суму 1268949 грн., що підтверджує і отримання ним пакету документів, які підтверджують виконання перевезення.

Таким чином, відповідно до пункту 3.2 договору від 18 квітня 2014 року відповідач зобов'язаний був здійснити оплату вартості наданих послуг не пізніше 12 грудня 2014 року.

Відповідачем вартість наданих послуг оплачено частково в сумі 1250300 грн., у зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість в сумі 18649 грн. 00 коп., що підтверджується актом звіряння розрахунків за 01.05.2014-31.05.2015 р. (а.с. 9-32 т. 1)

Відповідно до ч. 1 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У зв'язку з цим вимога про стягнення суми основного боргу - 18649 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо твердження відповідача про те, що ТОВ "Тарсан ЛТД" не надало доказів порушення ПП "Гелиос-Транс" своїх зобов'язань і доказів надання послуг позивачем, то суд зазначає наступне.

В матеріалах справи містяться копії актів виконаних робіт з 01.05.2014 р. по 31.10.2014 року, копія акту звіряння взаєморозрахунків за 01.05.2014 р. - 31.05.2015 р. (а.с. 9-32, т.1), які підписані уповноваженими особами сторін та засвідчені їх печатками.

Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів відповідача щодо того, що ТОВ "Тарсан ЛТД" не надало жодного доказу, який би свідчив про порушення ПП "Гелиос-Транс" своїх зобов'язань так і надання послуг позивачем.

За правилами ч. 1 ст. 32, ст. 33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду зазделегіть встановленої сили.

Таким чином, дослідивши матеріали даної справи, оцінивши відповідно до вимог ст. 43 ГПК України надані сторонами докази та проаналізувавши їх згідно з вимогами діючого законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позову.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 49 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

У пункті 4.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" висловлено правову позицію згідно якої зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною.

У такому застосуванні суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом. Так, якщо зменшення позивачем розміру позовних вимог пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині покладається на відповідача. Або у разі коли в позові відмовлено, але з обставин справи вбачається, що спір доведено до судового розгляду внаслідок ухилення відповідача від розгляду претензії позивача, якщо вона пред'являлася (статті 6 - 8 ГПК), то судовий збір також покладається на відповідача.

Згідно вказаної вище правової позиції, суд покладає судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 1827 грн. на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з приватного підприємства "Гелиос-Транс" (73000, м. Херсон, вул. 21 Січня, будинок 31/34, кв. 27, ідентифікаційний код 38269701) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Тарсан ЛТД" (91002, м. Луганськ, вул. Артьома, буд. 99, ідентифікаційний код 39085207) - 18649 грн. основного боргу та 1827 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 30.07.2015 р.

Суддя Л.І. Александрова