ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.08.2015 Справа № 905/511/15

Суддя господарського суду Донецької області Гринько С.Ю. при секретарі судового засідання Цакадзе М.А., розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали:

за позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю спільне Українсько-швейцарське

підприємство «Метален» м.Єнакієве

до відповідача 1 - Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат»

м.Кривий Ріг

відповідача 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Ресурс» м.Донецьк

про стягнення 117 040 861,11грн.,

за участю представників сторін:

від позивача - Міщенко М.В.- довіреність від 15.06.15р.,

від відповідача-1 - Шатунов А.О., Майтака І.В. - довіреність від 05.01.2015р.,

відвідповіача-2 - не явився.

До початку розгляду справи Відповідачем -1 заявлено клопотання про здійснення фіксування судового процесу.

Клопотання задоволено. Здійснюється фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст.81-1 Господарського процесуального кодексу України ( в подальшому за текстом - ГПК ).

До початку розгляду справи Відповідачем -1 заявлено клопотання про передачу справи за територіальною підсудністю до господарського суду Дніпропетровської області за місцезнаходженням Відповідача -1 (ст.71 справи).

Обгрунтовуючи свої вимоги, заявник посилається на те, що сторонами основного договору (купівлі-продажу № 215/8 від 18.02.2008р.) не погоджено забезпечення зобов»язання у вигляді поруки, а тому позивач не мав права укладати договір поруки з іншим суб»єктом в якості поручителя за неналежне виконання Відповідачем -1 основного зобов»язання. Крім цього, сам договір поруки є нікчемним, оскільки підпис уповноваженої особи з боку позивача скріплений печаткою іншої юридичної особи - Публічного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод».

Позивач не погоджується з висновком Відповідача -1 щодо визнання договору поруки нікчемним, оскільки його не оскаржено і не доведена його нікчемність судом. Позивач просить суд відкласти розгляд справи для надання додаткових документів в підтвердження заявлених вимог.

Відповідач -1 заявив, що позивач ухилився від вчинення дій, покладених на нього господарським судом, зокрема, складання з ним акту звірки поставок та розрахунків.

Господарський суд, заслухавши пояснення представників Відповідача 1 про передачу справи на розгляд іншому суду за територіальною підсудністю, в клопотання відмовляє, виходячи з наступного:

а) відповідно до статей 13,15 ГПК підсудність справі визначається за предметними і територіальними ознаками. Виняток з цього правила становить виключна підсудність справ ( ст.16 ГПК ). Визначаючи територіальну підсудність даної справи, господарський суд виходив з того, що місцезнаходження юридичних осіб визначені на підставі відомостей, внесених до Єдиного

державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ( ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» ( 755-15 );

б) пункт четвертий ст. 17 ГПК законодавчо визначає, що справа, прийнята господарським судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута по суті і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду.

в) при порушенні справи і призначенні її до розгляду позивачем дотримані всі умови, визначені статтями 54,56,57 ГПК;

г) для розгляду і оцінки підстави, на яку посилається відповідач-1, щодо встановлення факту непідсудності даної справи у зв»язку з нікчемністю договору поруки, необхідно розпочати розгляд справи по суті для надання договорам юридичної оцінки.

До початку розгляду справи 09.07.2015р. Відповідач-2 надіслав до суду відзив на позов, в якому визнає заявлені вимоги до нього в повному обсязі і просив суд вирішити спір за відсутністю його представника (ст.103).

27.07.2015р. позивачем надане клопотання про залучення до матеріалів справи додаткових документів, які підтверджують виконання ним договору купівлі-продажу (ст.107-184).

В цей же день позивачем надано письмове пояснення щодо викладеного Відповідачем-1 про непідсудність справи господарському суду Донецької області (ст.185), проти якого він заперечує, посилаючись на п.3.16 Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013р., Інформаційний лист № 01-06/1624/2011 від 21.11.2011р., постанови Вищого господарського суду України від 07.09.2010р. № 53/86-09 і № 14/212пд, в яких зазначено, що договір поруки за змістом приписів статей 553, 554 Цивільного кодексу України укладається кредитором за зобов»язанням, яке забезпечується порукою і поручителем. Що ж боржника, то він стороною договору поруки не виступає, а є учасником (стороною) в зобов»язанні, забезпеченому порукою. Законодавством України не передбачено і не впливає зі змісту правовідносин поруки обов»язку кредитора або поручителя за договором поруки отримувати згоду боржника на укладання такого договору. З огляду на відсутність передбаченого законом укладати договір поруки лише за згодою боржника, відсутність згоди боржника на укладання договору поруки не порушує умови дійсності договору поруки і не є підставою недійсності, а тим більше нікчемності зазначеного правочину.

Позивач довідкою за № 93-07/297 від 10.07.15. (ст.188) сповістив господарський суд, що відповідно до протоколу загальних зборів учасників СП ТОВ «Метален» № 49 від 10.05.2007р. генеральним директором підприємства був призначений з 11.05.2007р. Подкоритов О.Л., який одночасно обіймає посаду генерального директора ПАТ «ЄМЗ» з 05 вересня 2006р. відповідно до протоколу № 15 від 05.08.2006р. Печатка ПАТ «ЄМЗ» на договорі поруки була проставлена Подкоритовим О.Л. помилково і в подальшому на договорі поруки № ПР 001-18.12.14/1 від 18.12.2014р. поставлена печатка під підписом генерального директора ТОВ Українсько-швейцарського підприємства «Метален» саме цього підприємства. Договір поруки, укладений між позивачем і Товариством з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Ресурс» м.Донецьк міститься в обліку підприємства. Додана до матеріалів справи належним чином засвідчена копія договору поруки № ПР 001-18.12.14/1 від 18.12.2014р., яку просить визнати як підставу позову в частині стягнення з поручителя коштів за невиконання зобов»язань.

В засіданні суду 30.07.2015р. Відповідачем-1 надана заява про відвід судді. Господарський суд відмовив у відводі судді за недоведеністю підстав, про що складена ухвала.

30.07.2015р. відповідач-1надав суду відзив на позов, в якої підтвердив, що додатковими угодами до договору купівлі-продажу № 215/8 від 18.02.2008р. сторонами продовжений строк позовної давності до 31.12.2014р. Однак вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності і на цій підставі слід у позові відмовити, застосувавшись.267 Цивільного кодексу україни.

При аналізі наданих сторонами документів, заявлених клопотань, заслухавши пояснення всіх представників сторін, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

Предметом даного позову є:

- стягнення з Відповідача-1 суми боргу в розмірі 51 138 850,08грн., який виник з невиконання грошового зобов»язання за договором купівлі-продажу № 215/8 від 18.02.2008р. і нараховані за несвоєчасне виконання грошових зобов»язань 3% річних в сумі 9 391 629,48грн. і інфляційні витрати в розмірі 56 490 381,55грн. відповідно до ст. 625 ЦК України;

- стягнення з Відповідача-2 суми в розмірі 20 000,00грн., якою поручитель відповідно до договору поруки № ПР 001-18.12.14/1 від 18.12.2014р. зобов»язався відповідати перед позивачем за виконання Відповідачем-1 договору купівлі-продажу № 215/8 від 18.02.2008р

Проаналізувавши договір, на який посилається позивач, як на підставу заявленої вимоги за основним зобов»занням, господарський суд встановив, що між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю спільне українсько-швейцарське підприємство «Метален» м.Єнакієве (в подальшому за текстом - Продавець) і Публічним акціонерним товариством «Криворізький залізорудний комбінат» м.Кривий Ріг ( в подальшому за текстом - Покупець) укладений договір № 215 від 18 лютого 2008року.

За своїм змістом та правовою природою договір №3/670 від 01.02.2011р., на який позивач посилається як на підставу своїх вимог, є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм статті 712 ЦК України та статей 264-271 ГК України. В частині, що не суперечить Договору, до вказаного правочину також застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 ЦК України).

В цьому договорі сторонами передбачені всі істотні умови, визначені Главою 54 Цивільного кодексу України ( в подальшому за текстом - ЦК), ст.ст.179, 180, 181 ЦК, зокрема, предмет договору, асортимент, кількість, ціна, строки поставки і оплати, базисні умови визначені в додатках до договору №1, № 2, №3, №4, №5. Строк дії договору визначений пунктом 10.1, який неодноразово змінювався додатковими угодами: № 2 від 30.08.2011р. до 29.02.12р., № 3 від 30.12.2011р. до 30.06.12р., № 4 від 27.06.2012р. до 30.09.12р., № 5 від 27.09.2012р. до 31.12.12р., № 6 від 28.12.2012р. до 31.01.13р., № 7 від 31.01.2013р. до 30.04.13р., № 8 від 30.04.2013р. до 30.06.13р., № 9 від 30.06.2013р. до 30.09.13р., №10 від 30.09.2013р. до 31.12.13р., № 11 від 30.12.2013р. до 31.12.14р. Таким чином сторони визначили строк договору як час, протягом якого вони можуть здійснювати свої права та виконати свої обов»язки відповідно до умов договору.

За умовами статті 193 Господарського кодексу України (далі за текстом - ГК), учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов»язання належним чином відповідно до закону і укладеного договору.

Продавець зобов»язався поставити залізничним транспортом на умовах і в строки, вказані в до додатках до договору у відповідності з правилами Інкотермс 2000 товар (п.3.1), а Покупець взяв на себе зобов»язання сплатити отриману партію товару в термін 180 банківських днів від дати поставки товару відповідно п.5.1, який змінений додатковою угодою № 1 від 31 жовтня 2008року (ст.28 справи).

Оскільки спір виник з невиконання Покупцем грошових зобов»язань, господарський суд оцінює докази виконання сторонами договору цих зобов»язань.

Датою поставки відповідно п.3.3договору вважається дата підписання акта приймання-передачі товару по якості та кількості.

Керівники підприємств склали акт №16 від 13.08.2008року, яким підтверджують приймання-передачу товару на загальну суму 9 666 555,03грн. (без ПДВ). На цей товар виписана видаткова накладна на суму 11 599 866,04грн. і податкова накладна № 764 від 13.08.2008р.

Складений акт № 17 від 14.08.2008року, який підтверджує приймання-передачу товару на загальну суму 9 971 909,26грн. (без ПДВ). На цей товар виписана видаткова накладна на суму 11 966 291,11грн. і податкова накладна № 765 від 14.08.2008р.

Складений акт № 18 від 16.08.2008року, який підтверджує приймання-передачу товару на загальну суму 13 548 076,31грн. (без ПДВ). На цей товар виписана видаткова накладна на суму 16 257 691,57грн. і податкова накладна № 766 від 13.08.2008р.

Складений акт № 19 від 16.08.2008року, який підтверджує приймання-передачу товару на загальну суму 9 445 834,47грн. (без ПДВ). На цей товар виписана видаткова накладна і податкова накладна № 764 від 13.08.2008р. на суму 11335001,36грн.

Партією товару вважається товар, переданий за одним товаророзпорядчим документом.

Оскільки відповідачем отриманий товар у позивача без будь-яких зауважень, оплата повинна здійснюватись в термін, передбачений сторонами у договорі, так як відповідно до загальних умов виконання зобов»язання викладених в ст.ст. 526,530 ЦК боржник повинен сплатити одержаний товар в строки, передбачені умовами договору

Покупець зобов»язаний відповідно до п.5.1 сплатити отриманий товар до 29.04.2009року з урахуванням встановлених календарних вихідних і святкових за 2008-2009роки.

Отриманий товар за актом № 16 від 13.08.2008р. покупець зобов»язаний сплатити до 29.04.2009року. Отриманий товар за актом № 17 від 14.08.2008р. покупець зобов»язаний сплатити до 30.04.2009року. Отриманий товар за актом № 18 від 15.08.2008р. покупець зобов»язаний сплатити до 05.05.2009року. Отриманий товар за актом № 19 від 16.08.2008р. покупець зобов»язаний сплатити до 05.05.2009року.

Починаючи з кінцевого терміну, боржник (Покупець), який не виконав свої грошові зобов»язання у встановлений договором строк, вважається таким, що прострочив виконання свого зобов»язання, зокрема, по сплаті отриманої партії товару.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов»язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як стверджує сам Покупець (відповідач-1) отриманий ним товар за вказаними актами приймання-передачі № 16, № 17, №18, №19 на загальну суму 51 158 850,08грн., ним не сплачений до наступного часу і цей факт підтверджують документи.

З урахуванням заяви відповідача-1 про застосування позовної давності, господарський суд виходить з наступного: у цивільному кодексі України позовна давність визначена як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Господарський кодекс визначення строку позовної давності не дає. Слід розрізняти право на позов у матеріальному розумінні та право на позов у процесуальному розумінні. У процесуальному значенні право на позов є саме тією не обмеженою будь-яким часом гарантованою законом можливістю звернутися до суду за захистом свого порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу. В той же час обмежене строком давності право на позов у матеріальному розумінні означає право позивача (заявника) на судовий захист протягом певного часу, поза межами якого цей захист, за загальним правилом, є неможливим.

Перебіг позовної давності за вимогою про стягнення грошової суми в зв»язку з простроченням виконання грошового зобов»язання починається з дня закінчення погодженого сторонами строку платежу.

Господарський суд враховує той факт, що сторони дійшли письмової згоди, закріпленої в додатковій угоді № 11 від 30 грудня 2013року, що до невиконаних зобов»язань по договору встановлюється строк позовної давності до 31 грудня 2014року. Приймаючи до уваги письмового узгодження сторін щодо продовження строку позовної давності, господарський суд заперечення Відповідача-1щодо пропуску позивачем строку позовної давності не приймає до уваги.

Приймаючи до уваги, що позивачем доведені факти передачі товару відповідачу та його несплати у встановлені договором терміни, господарський суд задовольняє вимогу позивача щодо стягнення суми заборгованості.

Стаття 625 Цивільного кодексу України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобов»язання, за вимогою кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Відтак, встановлені статтею 625 ЦК України відсотки річних та інфляційні витрати підлягають нарахуванню до моменту фактичного виконання грошового зобов»язання.

Оскільки грошове зобов»язання за договором № 215/8 від 18.02.2008року Відповідача-1 залишилось невиконаним на час звернення позивача з позовом, нарахування інфляційних витрат в розмірі 56 490 381,55грн. і 3% річних в сумі 9 391 629,48грн. підлягають стягненню в заявленій сумі.

Що стосується вимог позивача про стягнення з Відповідача-2 за договором поруки № ПР 001-18.12.14/1 від18.12.2014року (ст..189 справи), господарський суд виходить з наступного:

18.12.2014року кредитором (позивачем) укладений договір поруки № ПР 001-18.12.14/1 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Метінвест-ресурс», який зобов»язався солідарно відповідати перед кредитором за своєчасне та повне виконання зобов»язання Відповідачем-1 за договором купівлі-продажу № 215/8 від 18.02.2008року шляхом перерахування 20 000,00грн.(п.2.3)

Відповідно до ст.ст.553, 554 ЦК за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку. Субсидіарне зобов»язання за змістом договору є відповідальністю, оскільки воно передбачає обов»язок основного боржника виконати зобов»язання за договором, а при невиконанні допускає можливість пред»явлення вимоги до особи, яка не була спочатку боржником і стала ним (субсидіарним боржником) внаслідок невиконання зобов»язання основним боржником. Перед кредитором поручитель зобов»язаний сплатити суму обтяження, заявлену в договорі поруки.

Оскільки грошове зобов»язання основним боржником не виконано, позивач правомірно вимагає стягнення з поручителя суму обтяження, визначену договором.

Приймаючи до уваги, що за договором купівлі-продажу зобов»язання відповідачами (основним боржником і поручителем) не виконанні, господарський суд задовольняє вимогу позивача в частині стягнення боргу з відповідача-1 в сумі отриманого і несплаченого товару (51158850,08грн.), за мінусом суми обтяження за договором поруки (20000,00грн.), що складає 51138 850,08грн. і з відповідача-2 - 20000,00грн.

Приймаючи до уваги, що з вини обох відповідачів виник спір, на них покладаються судові витрати прямо пропорційно стягнутим сумам.

На підставі ст.ст.526,553-554,530,546,610,612,625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 67,193 Господарського кодексу України та, керуючись статтями 49,82,84, 81-1, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю спільне Українсько-швейцарське підприємство «Метален» м.Єнакієве задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» м.Кривий Ріг, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю спільне Українсько-швейцарське підприємство «Метален» м.Єнакієве, заборгованості в сумі 51138850,08грн., 3% річних в сумів 9391629,48грн., інфляційні витрати в сумі 56490381,55грн., судові витрати в сумі 71253,00грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Ресурс» м.Донецьк, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю спільне Українсько-швейцарське підприємство «Метален» м.Єнакієве, заборгованість в сумі 20000,00грн. і судові витрати в сумі 1827,00грн.

Вступна та резолютивна частини рішення оголошенні в судовому засіданні. Повний текст рішення складений 03.08.2015року.

Суддя С.Ю. Гринько