ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2015 р. Справа № 925/1073/15

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Буднік А.М., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «ЧЕРКАСИТРАНСГАЗ», м. Черкаси, вул. Сумгаїтська, 3

до управління Державної служби охорони при УМВС України у Черкаській області, м. Черкаси, вул. Хоменка, 3/1

про стягнення 43 390,47 грн. пені та штрафу,

за участю представників сторін:

від позивача: Дудник Н.А. - за довіреністю;

від відповідача: Пахомова О.А. - за довіреністю.

Позивач - філія «Управління магістральних газопроводів «ЧЕРКАСИТРАНСГАЗ», що діє від імені ПАТ «УКРТРАНСГАЗ», звернувся до господарського суду з позовом до відповідача - управління Державної служби охорони при УМВС України у Черкаській області, та просить стягнути 40551,84 грн. штрафу та 2828,63 грн. пені за неналежне виконання умов договору № від 13.03.2015р., несвоєчасне прийняття під охорону об'єкта - лінійної частини магістральних газопроводів УМГ «ЧЕРКАСИТРАНСГАЗ».

Представник позивача в судовому засіданні вимоги підтримав та просить їх задовольнити.

Представник відповідача вимоги заперечив та вказав, що виконавцю робіт (охорони) об'єкти під охорону не передані, маршрути патрулювання не погоджені, відповідні двосторонні акти не підписані, доказів укріплення позивачем об'єктів охорони - не надано. Охорона проводилась відповідачем способом патрулювання з квітня 2015р. Акти виконаних робіт підписані, розрахунок за отримані послуги позивач провів. Просить відмовити в задоволенні позову повністю.

На вимогу суду Позивач надав дислокацію постів охорони, але не підтвердив передачу відповідачу об'єкту під охорону. Усіх додатків до спірного договору не надано.

Позивач у судовому засіданні також підтвердив, що між сторонами проводяться перемовини стосовно виконання умов договору, погодження об'ємів охорони, маршрутів патрулювання тощо. Перемовини не закінчені. Позивачем не підтверджено укріплення об'єктів охорони.

Позивач вважає, що несвоєчасне виконання відповідачем зобов'язань з охорони об'єкту є порушенням прав позивача та причиною звернення до суду для примусового стягнення санкцій.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено такі взаємовідносини сторін:

На підставі акцепту пропозиції конкурсних торгів на закупівлю послуг відповідач як переможець торгів уклав 13.03.215р. з позивачем договір № на закупівлю послуг (а.с. 11- 22).

Предметом договору є надання виконавцем послуг з охорони об'єктів лінійної часини магістральних газопроводів УМГ «ЧЕРКАСИТРАНСГАЗ».

Замовник (позивач) зобов'язується прийняти послуги та оплатити їх.

Ціна договору становить 3 199 089,66 грн. та може бути зменшена за згодою сторін (розділ 3 договору).

Строк надання послуг - протягом 14 місяців з дня підписання договору.

Місце надання послуг визначається додатком №3 договору - «Дислокація об'єктів», та актами приймання об'єктів під охорону, які спільно складаються сторонами договору (розділ 5 договору, а.с. 11).

За твердженням представника позивача - порушення прав позивача полягає в тому, що відповідач несвоєчасно приступив до охорон об'єкту та має сплатити господарську санкцію за такі дії.

На запитання головуючого присутні учасники заявили: про відсутність будь-яких інших доказів на підтвердження своїх доводів і пояснень;

про відсутність потреби у витребуванні інших доказів від учасників провадження у справі та інших осіб;

про можливість завершення дослідження обставин справи.

Інших доказів не подано.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, враховуючи пояснення представників сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Позивач та відповідач є суб'єктами господарювання та самостійними юридичними особами, що підтверджено витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ - положення ст. 93 ЦК України.

Відносини сторін за спірним договором № про закупівлю послуг від 13.03.2015р. є договірними відносинами надання та споживання послуг, що відповідає вимогам гл. 63 Цивільного кодексу України та статті 901 Цивільного кодексу України. Послуга безпосередньо споживається замовником в момент її надання на підставі письмового двостороннього оплатного строкового консенсуального договору. Суд враховує також презумпцію правомірності правочину - положення ст. 204 Цивільного кодексу України. Волевиявлення сторін при укладанні договору були направлені на настання певних правових наслідків для сторін.

Спору в частині виконання об'єму робіт немає.

Згідно положень п. 5.3 договору надання послуг замовнику здійснюється шляхом патрулювання за попередньо визначеним та узгодженим маршрутом на об'єктах лінійної частини магістральних газопроводів позивача.

Згідно розділу 6 договору (а.с. 12) передача об'єкту під охорону здійснюється за актом прийому-передачі об'єкту під охорону (з відповідними підписами та підтвердженням повноважень осіб).

Суд вважає, що сторони самостійно погодили істотні умови договору.

Натомість позивачем не надано доказів погодження маршрутів патрулювання з виконавцем робіт та передачі під охорону об'єктів за Актом приймання-передачі, тобто наявне прострочення кредитора.

Відповідач надав суду для огляду примірник договору та дислокацію постів, та підтвердив, що позивач не звертався до нього з вимогою прийняти об'єкт під охорону. Можливість передачі позивачем об'єкту під охорону не втрачена.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язання, що виникає між суб'єктами господарювання, в силу якого один суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, є господарським зобов'язанням.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Позивачем не спростовані вимоги відповідача про необхідність вчинення дій на укріплення об'єктів охорони та подачі відповідних актів виконавцю послуги.

Суд враховує, що юрисдикція суду поширюється на всі взаємовідносини в суспільстві, як це передбачено ст. 124 Конституції України. Необхідність в судовому захисті позивачем обґрунтована ухиленням відповідача УДСО при УМВС від прийняття під охорону магістрального газопроводу, без погодження маршрутів патрулювання та без передачі по Акту об'єкту під охорону. Натомість, сторонами підписано акт прийняття виконаних робіт за квітень 2015р. без зауважень (а.с. 23-24), розрахунок за квітень 2015р. проведено, взаємних претензій немає.

Позивач не вчинив ніяких дій для передачі об'єкту під охорону та визначення маршрутів патрулювання.

Суд враховує, що позивачем не доведено належними доказами своїх вимог та порушення прав діями відповідача.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, доводи позивача про необхідність накладення господарських санкцій на відповідача - не відповідають фактичним обставинам справи, наведеним нормам чинного законодавства та праву позивача.

У господарського суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

В задоволенні позову належить відмовити повністю.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача та не стягуються.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через Господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 29.07.2015р.

Суддя Г.М. Скиба