ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2015 р.Справа № 922/4635/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Дем'яновій Є.Є.

розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна", м.Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сартан", м.Люботин Харківської області , Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія", м. Харків
про відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 54108,00грн.
за участю представників:

від позивача: не з'явився

від першого відповідача: не з'явився

від другого відповідача: Коваленко А.О. - довіреність №805 від 15.05.2015

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна", м.Київ (далі за текстом - позивач), звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сартан", м.Люботин Харківської області (перший відповідач), та Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія", м.Харків (далі за текстом - другий відповідач), про відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 54108,00грн.

17 липня 2015 року до суду надійшли клопотання позивача про відкладення розгляду справи у зв'язку із неможливістю забезпечити явку уповноваженого представника та про проведення наступного судового засідання у режимі відеоконференції в порядку статті 74-1 ГПК України.

Розглянувши дане клопотання суд у його задоволенні відмовляє у зв'язку із наступним.

Зайнятість представників позивача в судових засіданнях у інших справах сама по собі не є достатньою підставою для відкладення розгляду справи, оскільки позивач не був позбавлений можливості забезпечити явку іншого представника. До того ж, позивач додав до клопотання лише одну ухвалу Прилуцького міжрайонного суду Чернігівської області, в той час як посилався на судові засідання призначенні на цю ж дату в інших судах. Також, суд враховує і те, що позивач жодного разу не забезпечив явку уповноваженого представника в судові засідання у даній справі, які відбулися 18.11.2014 та 16.12.2014.

Стосовно клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції суд зазначає, що згідно частини 2 статті 74-1 ГПК України клопотання про участь сторони у судовому засіданні в режимі відеоконференції може бути подано не пізніш як за сім днів до дня проведення судового засідання, в якому відбуватиметься така участь.

Враховуючи те, що останнім днем строку вирішення спору у даній справі, з урахуванням його продовження за клопотанням другого відповідача на 15 днів та часу зупинення провадження у даній справі, закінчується 27.07.2015 у суду відсутня можливість призначити судове засідання у режимі відеоконференції в строки передбачені частиною 2 статті 74-1 ГПК України.

Представник першого відповідача відзиву на позов суду не надав, свого представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце розгляду справи перший відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

20 липня 2015 року від другого відповідача надійшло клопотання щодо виклику до судового засідання судового експерта для дачі ним пояснень стосовно висновку судової експертизи №21 від 04.06.2015.

Як зазначалося вище, строк вирішення спору у даній справі спливає 27.07.2015, у зв'язку з чим, враховуючи тривалість поштового перебігу, у суду відсутня можливість відкладення розгляду даної справи та належного повідомлення судового експерта про виклик у судове засідання.

Крім того, підставою для виклику експерта в судове засідання другий відповідач зазначає те, що експертом не зазначено у висновку чи входить ПДВ до визначеної вартості відновлювального ремонту.

Однак, як вбачається з синтезуючої частини висновку №21 від 04.06.2015 експерт зазначив, що згідно "Методики визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу" та статті 196 Податкового кодексу України, надані послуги зі страхування не є об'єктом оподаткування на додану вартість, тому у випадку виплати страхових платежів безпосередньо постраждалим, податок на додану вартість не нараховують і окремим рядком в експертизі не зазначають.

Також, згідно висновків судового експерта вартість відновлювального ремонту визначена в розмірі 52331,28грн. без вказівки про те, що до цієї суми входить податок на додану вартість.

У зв'язку з цим, суд вважає, що підстави для виклику експерта в судове засідання відсутні.

Представник другого відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені у відзиві, просив у задоволенні позову відмовити у зв'язку із недоведенням розміру шкоди, який заявлений позивачем.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши представника другого відповідача, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

17 січня 2012 року в м. Харків на вул.Ленінградській, 59 автомобілем «ВАЗ 21093" д/н АХ8166АІ, яким керував Гацько Дмитро Олександрович, було здійснено ДТП, у результаті якої застрахований позивачем автомобіль "Мазда", д/н АХ1045СІ, під керуванням Ткаченко Юлії Василівни отримав механічні ушкодження.

Між позивачем та Ткаченко Ю.В. укладено договір страхування наземних транспортних засобів (поліс) №720533680.11 від 27.11.2011. За даним договором постраждалий автомобіль був застрахований від ризику аварії.

За умовами Договору страхування дорожньо-транспортна пригода є страховим випадком із настанням якого виникає обов'язок страхової компанії виплатити страхове відшкодування.

Для визначення розміру матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП власникові застрахованого автомобіля, було складено звіт №73 від 13.02.2012, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту складає 57192,78 грн.

На умовах договору страхування страховик оплачує страхову вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля, у зв'язку з чим було виплачено страхове відшкодування на підставі рахунку-фактури №СР00000032 від 03.02.2012. ТОВ "Альфа Плюс" у розмірі 54108,00 грн.

Факт здійснення позивачем виплати страхового відшкодування на користь постраждалої в ДТП Тимченко Ю.В. підтверджується заявою на виплату страхового відшкодування від 19.04.2012, страховим актом №63820 від 24.04.2012, платіжним дорученням №4102 від 11.05.2012 на суму 54108,00грн.

Згідно Довідки про ДТП (форма №2) УДАІ УМВС України в Харківській області ДТП мала місце внаслідок порушення Правил дорожнього руху водієм Гацько Д.О. Також в даній довідці зазначено, що власником автомобіля "ВАЗ 21093" АХ8166АІ є перший відповідач.

Постановою Ленінського районного суду м.Харкова від 06.02.2012 також підтверджено вину водія Гацько Д.О. у скоєнні ДТП, який порушив п. 12.1, 11.3 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП.

Відповідно до інформації із Центральної бази даний МТСБУ станом на 17.01.2012 цивільно-правова відповідальність першого відповідача була застрахована другим відповідачем, видано поліс №АА/1480668, за яким забезпечено автомобіль «ВАЗ 21093» д/н АХ8166АІ. Ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну третіх осіб, встановлено в розмірі 50000,00грн., франшиза - 510,00грн. Отже, відповідно до виданого полісу другий відповідач взяв на себе обов'язок відшкодувати шкоду, завдану майну третіх осіб, в межах лімітів відшкодування по 49490,00грн. (враховуючи наявність франшизи - 510,00грн.)

У зв'язку із наведеним, позивач звернувся до другого відповідача із претензією №4577 від 23.12.2013р., яка була вручена його уповноваженому представнику 30.12.2013р., що підтверджується відповідним поштовим повідомленням про вручення.

Страхове відшкодування від другого відповідача на користь позивача мало скласти 49490,00грн. (відповідно до розмірів ліміту відповідальності та франшизи). Проте, виплат від другого відповідача на рахунки позивача за даним страховим випадком не надходило.

Натомість Листом №20 від 10.01.2013 другим відповідачем було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, з посиланням на те, що пунктом 37.1.4. статті 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна життю або здоров'ю, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди: є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Зазначені положення Закону набрали чинності 19.09.2011. Недотримання позивачем визначених цим Законом строків для звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Також позивач направляв претензію №1912 від 28.04.2014 про сплату 5128,00грн. першому відповідачу, яка була вручена його уповноваженому представнику 03.05.2014, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням про вручення.

Однак перший відповідач вказану суму позивачу не перерахував.

У зв'язку із невідшкодуванням відповідачами шкоди, позивач звернувся з даним позовом, в якому просив стягнути на свою користь з першого відповідача суму в розмірі 4618,00грн., та з другого відповідача - суму в розмірі 49490,00грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно частини 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Стаття 38 Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов.

У відповідності до положення пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Отже, відповідно до вищенаведених вимог позивач після виплати страхового відшкодування в розмірі 54108,00грн. отримав право зворотної вимоги до першого відповідача як власника транспортного засобу та другого відповідача як страховика цивільно-правової відповідальності першого відповідача згідно поліса №АА/1480668.

Разом із тим, відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи №21 від 04.06.2015 у даній справі експертом визначено іншу вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових пошкодженого в результаті ДТП автомобіля "Мазда 3", держномер АХ1045СІ, станом на дату ДТП (17.01.2012), а саме: 52331,28грн.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак першим відповідачем не надано належних та допустимих доказів відсутності обов'язку щодо відшкодування шкоди.

Доводи другого відповідача фактично зведено до оспорювання розміру заподіяної шкоди (вартості відновлювального ремонту автомобіля). Даний розмір в установленому порядку визначено судовим експертом при проведенні судової автотоварознавчої експертизи у даній справі та врахований судом при вирішенні даного спору. Інших заперечень щодо позовних вимог другим відповідачем під час розгляду справи суду не наведено.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у таких розмірах.

З другого відповідача на користь позивача підлягає стягненню 49490,00грн. шкоди, обчисленої як різниця між лімітом відповідальності згідно полісу №АА1480668 (50000,00грн.) та розміром франшизи (510,00грн.)

З першого відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2841,28 грн. шкоди, обчисленої як різниця між фактичним розміром шкоди (52331,28грн.) і страховою виплатою, що підлягає стягненню з відповідача (49490,00грн.)

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору та сума, яка сплачена за проведення судової експертизи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сартан" (62433, Харківська область, м. Люботин, вул.Радянська, 57, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" (01054, м.Київ, вул.Воровського, 33, ) шкоду в розмірі 2841,28грн. та 95,94грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" (61023, м.Харків, вул.Мироносицька, 99, літ.А-3, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" (01054, м.Київ, вул.Воровського, 33, ) шкоду в розмірі 49490,00грн. та 1671,07грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" (01054, м.Київ, вул.Воровського, 33, ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" (61023, м.Харків, вул.Мироносицька, 99, літ.А-3, ) 60,58грн. вартості судової автотоварознавчої експертизи.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в установленому законодавством порядку.

Повне рішення складено 27.07.2015 р.

Суддя М.В. Калантай