РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2015Справа №910/17816/14

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Добробут та захист»

До Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія»

Про стягнення 32 485,61 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача: Колодежний С.В., довіреність № 1 від 02.01.2015

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Добробут та захист» (далі - позивач) подало на розгляд господарського суду міста Києва позов до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (далі - відповідач) про стягнення 32 485,61 грн.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що позивачем, як страховиком, відповідно до договору страхування наземного транспорту № 09/17-0006 від 15.10.2012р. було виплачено страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 32 485,61 грн., внаслідок чого, до позивача в порядку ст. 27 Закону України "Про страхування" та статті 228 Господарського кодексу України перейшло право вимоги (регресу) в межах здійснених фактичних затрат до відповідача, як до особи, яка відповідальна за відшкодування шкоди, оскільки саме з вини особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована у відповідача, сталася ДТП, наслідки якої визнано позивачем страховим випадком та здійснено виплату страхової суми страхувальнику.

Ухвалою суду від 29.08.2014р. порушено провадження у справі № 910/17816/14 та призначено розгляд на 13.10.2014 р.

06.10.2014р. відповідач подав через канцелярію суду відзив на позов.

06.10.2014р. відповідач подав через канцелярію суду клопотання про витребування доказів по справі.

07.10.2014р. позивач подав через канцелярію суду документи по справі.

13.10.2014р. представник позивача у судовому засіданні надав пояснення по справі, підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача надав пояснення по справі, визнав позов частково.

Суд призначив судову експертизу, вартість її проведення поклав на ПрАТ «УОСК», та скерував справу № 910/17816/14 до Київської незалежної судово-експертної установи.

05.02.2015р. справа № 910/18354/14 повернулась до суду з експертним висновком.

Ухвалою суду від 09.02.2015р. суд поновив провадження у справі та призначив її до розгляду на 06.03.2015р.

13.02.2015р. відповідач подав через канцелярію суду заяву про розподіл судових витрат.

04.03.2015р. позивач подав через канцелярію суду заяву про призначення судової експертизи.

06.03.2015р. представник позивача у судовому засіданні підтримав подане клопотання про призначення повторно авто-товарознавчої експертизи.

Представник відповідача проти проведення повторної експертизи.

Суд задовольнити клопотання позивача про проведення повторної судової експертизи, вартість її проведення вирішив покласти на ПрАТ «СК «Добробут та Захист», внаслдіок чого зупинив провадження у справі та скерував її до КНДІ судових експертиз.

28.05.2015р. справа № 910/17816/14 повернулась до суду з експертним висновком.

Ухвалою суду від 10.06.2015р. суд призначив до розгляду вказану справу на 24.07.2015р.

24.07.2015р. представник позивача у судовому засіданні надав пояснення по справі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини своєї відсутності суд не повідомив.

Суд вирішив задовольнити позовні вимоги позивача частково.

Згідно ст.87 Господарського процесуального кодексу України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15.10.2012р. між ПрАТ «СК «Добробут та Захист» (далі - позивач) та ПАТ «КБ «Хрещатик» як страхувальником, було укладено договір страхування № 09/17-0006, згідно умов якого об'єктом страхування є транспортний засіб марки «Мітсубісі Паджеро» д.н.з АА 3743 ІМ.

08.10.2013 р. по вул. Народного Ополчення 11 в м. Києві, сталася ДТП за участю транспортного засобу ««Мітсубісі Паджеро» д.н.з АА 3743 ІМ, під керуванням Стрижко В.В., та транспортного засобу «Хюндай» д.н.з АА 7908 ІН, під керуванням Швидкого А.Ю., відповідальність якого на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «УОСК», згідно полісу № АС/2066816.

Відповідно до Солом'янського районного суду міста Києва № 3-7745/13 від 01.01.2013р., встановлено вину гр. Швидкого А.Ю. у здійсненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до звіту № 882 від 29.10.2013, страхового акту та калькуляції до нього, розмір матеріальної шкоди завданої власнику транспортного засобу «Мітсубісі Паджеро» д.н.з АА 3743 ІМ, внаслідок ДТП склав 27954.31 грн., які було виплачено позивачем згідно платіжного доручення № 2298 від 20.11.2013, копія якого наявна в матеріалах справи.

Згідно полісу № АС/2066816 франшизу встановлено у розмірі 510,00 грн., ліміт відповідальності встановлено 50 000,00 грн.

Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача 32 485,61 грн., з яких: 27 444,31 грн. боргу по виплаті страхового відшкодування в порядку регресу, 2288,78 грн. - пені, 2396,12 грн. - інфляційних втрат, 356,40 грн. - 3% річних та судовий збір у розмірі 1827,00 грн.

Стаття 22 Цивільного кодексу України встановлює, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Вимогами статті 993 Цивільного кодексу України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

В статті 1187 ЦК України наведено визначення: „Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб".

Згідно із п.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 4 Закону України "Про страхування" визначено, що майнові інтереси, які пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов'язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об'єктів страхування.

Абзацом 1 статті 9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Абзацом 16 ст.9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Згідно із статтею 27 Закону України „Про страхування" страховик має право вимоги в межах його фактичних затрат.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" суди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, а між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Згідно статті 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Під час судового розгляду справи, між сторонами були значні суперечки щодо розміру страхової виплати, суд, беручи до уваги, що у позивача та відповідача значно відрізняються суми страхового відшкодування, визначені відповідними звітами, дійшов висновку про призначення судової авто-товарознавчої експертизи, про що свідчить ухвала суду від 13.10.2014р., проведення вказаної експертизи суд доручив Київській незалежній судово-експертній установі та попередив експерта про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку. Справу було скеровано до вказаної експертної установи 23.10.2014р.

05.02.2015р. справа повернулась до суду зі звітом № 1080 від 28.01.2015р.. згідно якого вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу «Мітсубісі Паджеро» д.н.з АА 3743 ІМ, внаслідок ДТП становив 13636,33 грн., а вартість ремонту 28 887,07 грн. Вартість проведення експертизи склала 2800,00 грн., вартість якої оплачував відповідач.

Проте по вказаному звіту у сторін виникли заперечення та зауваження до методології його проведення, внаслідок чого судом було призначено повторну експертизу, а її проведення доручено КНДІ судових експертиз відповідно до ухвали від 06.03.2015р.

28.05.2015р. до суду повернулась вказана справа з КНДІ судових експертиз зі звітом № 5963/15-54 від 21.05.2015р. згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Мітсубісі Паджеро» д.н.з АА 3743 ІМ склав 14366,96 грн. Вартість проведення експертизи склала 3070,00 грн., яку оплачував позивач.

Внаслідок чого суд, вирішив задовольнити позовні вимоги позивача в частині стягнення вартості матеріального збитку частково у розмірі визначеному звітом № 5963/15-54 від 21.05.2015р. КНДІ судових експертиз - 14366,96 грн.

Згідно статті 228 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Також позивач просив суд сягнути з відповідача 2396,12 грн. - інфляційних втрат, 356,40 грн. - 3% річних, проте суд вирішив відмовити позивачу у задоволенні даних вимог, оскільки зазначені штрафні санкції заявляються, у разі прострочення грошового зобов"язання, а між сторонами грошових зобов"язань не існує.

Крім того позивачем заявлено вимогу щодо стягнення 2288,78 грн. - пені,, проте відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право на вимогу про стягнення пені наявне у особи, яка має право на виплату страхового відшкодування, тобто у страхувальника або постраждалої особи, у разі стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, право на стягнення пені чинним законодавством України не передбачено.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України при задоволення позову частково, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позивач набув право вимоги щодо стягнення збитків з відповідача, завданих майну позивача внаслідок ДТП, у вигляді виплати страхового відшкодування, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, з урахуванням наведеного вище.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно - страхова компанія» (, адреса: 03056, м. Київ, вул. Борщагівська 145) на користь Приватного акціонерного товариства «Добробут і захист» (, адреса: 01001 м.Київ, вул. Михайлівська 24/11 - 13В) 14 366 (чотирнадцять тисяч триста шістдесят шість) грн. 96 коп. - вартість матеріального збитку, 1351 (одну тисячу триста п'ятдесят одну) грн. 68 коп. - вартість проведення судової експертизи по звіту № 5963/15-54, 803 (вісімсот три) грн. 88 коп. - судового збору.

3. В іншій частині, заявлених позовних вимог - відмовити.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Добробут і захист» (, адреса: 01001 м.Київ, вул. Михайлівська 24/11 - 13В) Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно - страхова компанія» (, адреса: 03056, м. Київ, вул. Борщагівська 145) 1568 (одну тисячу п'ятсот шістдесят вісім) грн.. - вартості проведення експертизи по звіту № 1080 від 28.01.2015р.

5. Видати накази відповідно до ст. 116 Господарського процесуального кодексу України.

6. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

(Повний текст рішення складено: 31.07.2014р.)

Суддя Мельник В.І.