ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2015 року Справа № 904/224/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Величко Н.Л., Іванов О.Г.

секретар судового засідання Погорєлова Ю.А.

представники сторін:

від позивача: Кудін М.В., довіреність №52/16/242 від 26.12.14, представник;

від відповідача-2: Ангелов Є.М., довіреність №б/н від 19.01.05, представник;

представник відповідача-1 у судове засідання не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Манітоба" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2015р. у справі №904/224/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до відповідача-1: Приватного акціонерного товариства "Тако", м.Дніпропетровськ

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Манітоба", м.Дніпропетровськ

про визнання недійсним виконання векселю

ВСТАНОВИВ:

В січні 2015 року Публічне акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулось до місцевого господарського суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Тако" і Товариства з обмеженою відповідальністю "Манітоба" про визнання такими, що не підлягають виконанню простих векселів: серії АА 0103649 в частині зобов'язань ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" сплатити за векселем суму грошових коштів в розмірі 60590,40 грн. на користь ЗАТ "Тако" чи його наказу у строк платежу за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013р.; серії АА 0103650 в частині зобов'язань ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" сплатити за векселем суму грошових коштів в розмірі 170014,89 грн. на користь ЗАТ "Тако" чи його наказу у строк платежу за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013р.; серії АА 0651736 в частині зобов'язань ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" сплатити за векселем суму грошових коштів в розмірі 161999,80 грн. на користь ЗАТ "Тако" чи його наказу у строк платежу за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013р.; серії АА 0651737 в частині зобов'язань ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" сплатити за векселем суму грошових коштів в розмірі 278329,60 грн. на користь ЗАТ "Тако" чи його наказу у строк платежу за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013р. та серії АА 0651738 в частині зобов'язань ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" сплатити за векселем суму грошових коштів в розмірі 92730,00 грн. на користь ЗАТ "Тако" чи його наказу у строк платежу за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013р.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2015р. у справі №904/224/15 (суддя Бєлік В.Г.) позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" задоволені.

Означене рішення вмотивоване тим, що суд дійшов встановив, що ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" доведено факт підписання зазначених спірних векселів представником позивача, який не був належним чином уповноважений на це юридичною особою, і матеріали справи не містять доказів наступного схвалення юридичною особою дій осіб, які підписали векселі. Також суд встановив, що зі сторони відповідача-1 не зроблено ніяких спроб для встановлення та підтвердження повноважень осіб, які підписували зазначені оспорювані векселі, що слід розцінювати як грубу необережність (необачливість) з огляду на специфіку розрахунків із застосуванням обігу векселів. За висновком суду, наслідком такої необачливості зі сторони відповідача-2 є, зокрема, застосування до правовідносин сторін, які виникли за цими векселями, приписів законодавства, що регулює обіг векселів в Україні, які передбачають, що особа, яка отримала вексель від представника, що не мав достатніх повноважень на видачу (передачу) векселя, не може вимагати виконання зобов'язань за векселем від особи, котра видала (передала) вексель, однак вона вправі вимагати здійснення платежу за векселем від такого представника, що поставив свій підпис на векселі, в обсязі і за умов, зазначених у векселі, виходячи з того, що його видано (передано) особисто цим представником. При прийнятті рішення суд керувався, зокрема, нормами ст.ст. 2, 5, 7 Закону України "Про обіг векселів в Україні", ст. 77 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, ст. 65 Господарського кодексу України, ст.ст. 203, 215, 241 Цивільного кодексу України, роз'ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 08.06.2007р. № 5 "Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів", правовими позиціями Вищого господарського суду України, викладеними у подібних справах тощо.

Не погодившись з рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.2015р. у справі №904/224/15, Товариство з обмеженою відповідальністю "Манітоба" (відповідач-2) звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить означене рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" залишити без задоволення, а судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на позивача. Скаржник вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими.

Посилаючись на норми ч. 3 ст. 5 Закону України "Про обіг векселів в Україні" в редакції, що діяла на момент видачі векселів та довіреність №52-16/95/113 від 29.12.2006р., відповідач -2 вважає, що векселі були підписані уповноваженими на це особами: головним бухгалтером ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" Козловською Н.І. та заступником голови правління Лавриненко Г.В., який на той момент був членом правління товариства. На думку відповідача-2 надана позивачем на підтвердження відсутності повноважень у зазначених осіб на підписання векселів довідка №52-16/1467 від 24.12.2014р., не може бути використана як доказ, оскільки видана самим позивачем, який є заінтересованою особою у тому, щоб даний випадок мав місце. Крім того, скаржник зазначає, що векселі повністю відповідають вимогам ст. 75 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, тому відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок", ст. 4 Закону України "Про обіг векселів в Україні" та ст. 526 Цивільного кодексу України підлягають виконанню.

ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (позивач) у відзиві на апеляційну скаргу вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Вказує, що відповідно до п. 9.3.6. Статуту ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" в редакції від 17.03.2006р., чинній на момент видачі спірних векселів, прийняття рішень про випуск векселів належить до компетенції Правління Товариства. Рішення Правління приймаються простою більшістю голосів членів Правління, присутніх на засіданні; ведення протоколу засідання Правління є обов'язковим (п. 9.3.8. Статуту). Суд першої інстанції зробив законний і обґрунтований висновок, що рішення Правління ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" про випуск векселів, виданих відповідачу-1 мало прийматися у письмовій формі, з оформленням відповідного протоколу. Отже, за відсутності таких рішень Лавриненко Г.В. під час видачі векселів діяв з перевищенням повноважень. Вказує, що скаржником не надано жодних доказів в спростування фактів викладених в довідці №52-16/1467 від 24.12.2014р. Позивач звертає увагу також на те, що з приписів ст. 7 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі вбачається, що у випадку підписання векселя представником, який не був належним чином уповноважений на це юридичною особою, для такої юридичної особи не виникає зобов'язань по цьому векселю.

Приватне акціонерне товариство "Тако" (відповідач-1) було належним чином сповіщене про час і місце розгляду справи, але участі свого представника в судових засіданнях не забезпечило, про причини неявки в судове засідання суд не повідомило, відзив на апеляційну скаргу не надало.

Враховуючи, що відповідач-1 не скористався наданим йому правом брати участь в судових засіданнях та на засадах змагальності доводити суду обґрунтованість своїх вимог та заперечень, а неявка представників відповідача-1 не перешкоджає дослідженню та оцінці наявних матеріалів справи, повнота яких дозволяє визначитись відносно законності оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу можливо розглянути по суті в цьому судовому засіданні, в порядку ст.ст. 75, 99 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності представника відповідача-1 за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом з матеріалів справи, Відкритим акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (позивач) Закритому акціонерному товариству "Тако", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Тако" (відповідач-1) були видані прості векселі від 02.11.2007р. за пред'явленням, але не раніше 01 січня 2013р. серії: АА 0103649 на суму 60590,40 грн., АА 0103650 на суму 170014,89 грн., АА 0651736 на суму 161999,80 грн., АА 0651737 на суму 278329,60 грн., АА 0651738 на суму 92730,00 грн.

Векселі містять підписи заступника голови Правління з фінансів та бюджету ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" за довіреністю №52-16/95/113 від 29.12.2006р. і головного бухгалтера без зазначення їх прізвищ та скріплені печаткою товариства. Зворотній бік векселів містить підписи генерального директора ЗАТ "Тако" Сатуловського В.М. і головного бухгалтера Усаткіної І.Г. без зазначення особи пред'явника.

Листом №61 від 12.12.2013р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Манітоба" (відповідач-2) повідомив позивача про те, що ТОВ "Манітоба" є векселедержателем простих векселів, які видані ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" та у зв'язку з настанням строку платежу за векселями направив для проведення оплати до 20.12.2013р. акт пред'явлення векселів до платежу разом із копіями векселів.

Позивач зазначених векселів до оплати не прийняв та звернувся до господарського суду із позовом у даній справі про визнання їх такими, що не підлягають виконанню в частині зобов'язань позивача перед відповідачем-2.

Підставою для подання позову стало підписання спірних векселів зі сторони ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" заступником голови Правління з фінансів та бюджету Лавриненко Г.В. і головним бухгалтером Козловською Н.І., які, на твердження позивача, під час видачі векселів діяли з перевищенням наданих їм повноважень.

Доказом перебування Лавриненка Г.В. на посаді заступником голови Правління з фінансів та бюджету ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на час підписання спірних векселів є наказ товариства про переведення на іншу роботу №457 від 04.03.2003р. та наказ про звільнення №454 від 06.05.2010р.

Частиною 1 статті 14 Закону України від 23.02.2006р. №3480-VІ "Про цінні папери та фондовий ринок" (із змінами і доповненнями) встановлено, що вексель - це цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю).

Особливості обігу векселів в Україні, який полягає у видачі переказних та простих векселів, здійсненні операцій з векселями та виконанні вексельних зобов'язань у господарській діяльності, відповідно до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі, визначені Законом України від 05.04.2001р. №2374-ІІІ "Про обіг векселів в Україні" (із змінами і доповненнями).

Як визначено статтею 75 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, серед інших обов'язкових реквізитів, що надають векселю вексельної сили, має бути підпис особи, яка видає документ (векселедавець).

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону України "Про обіг векселів в Україні" в редакції від 25.12.2002р. (чинній на день підписання спірних векселів), вексель підписується від імені юридичних осіб - власноручно керівником та головним бухгалтером (якщо така посада передбачена штатним розписом юридичної особи) чи уповноваженими ними особами. Підписи скріплюються печаткою.

За приписами ст. 97 Цивільного кодексу України управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Назвою виконавчого органу товариства відповідно до установчих документів або закону може бути "правління", "дирекція" тощо (ч.ч. 1,4 ст.99 Цивільного кодексу України).

За частинами 1, 2 ст. 47 Закону України "Про господарські товариства" від 19.09.1991р. №1576-ХІІ, виконавчим органом акціонерного товариства, який здійснює керівництво його поточною діяльністю, є правління або інший орган, визначений статутом. Виконавчий орган вирішує всі питання діяльності акціонерного товариства, крім тих, що віднесені до компетенції загальних зборів і наглядової ради товариства.

Органи управління діють відповідно до установчих документів та закону. В даному випадку, відповідно до ч. 1 ст. 82 Господарського кодексу України, установчим документом акціонерного товариства є статут.

Пунктом 9.3.1. Статуту позивача в редакції, затвердженої загальними зборами акціонерів ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" від 17.03.2006р., встановлено, що Правління є виконавчим органом Товариства, який здійснює керівництво його поточною діяльністю. Правління діє в інтересах Товариства у порядку, визначеному законодавством України, цим статутом, Положенням "Про правління" та іншими внутрішніми нормативними актами товариства.

Пунктом 9.3.5. Статуту визначено, що голова Правління або виконуючий обов'язки голови Правління виконує функції, покладені на нього як на керівника підприємства, згідно до законодавства України та укладеного з ним трудового договору (контракту).

Згідно пунктом 9.3.6. Статуту позивача прийняття рішення про випуск векселів віднесено до компетенції Правління товариства.

За пунктом 9.3.8. Статуту, рішення правління приймається простою більшістю голосів членів правління, присутніх на засіданні, ведення протоколу засідання правління є обов'язковим.

Відповідно до пункту 3.4. Положення про Правління ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", затвердженого загальними зборами акціонерів товариства 29 липня 2005р., Правління в межах своєї компетенції подає на узгодження спостережній (наглядовій) раді рішення про випуск векселів.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі довідки позивача N52-16/1467 від 24.12.2014р., будь-яких протоколів засідання Правління Товариства щодо видачі та/або випуск векселів на користь ПАТ "Тако" або будь-яких записів у інших документах позивача про те, що рішення щодо питання видачі векселів мали місце, не виявлено.

В обґрунтування своїх вимог у апеляційній скарзі, відповідач-2 вказував на те, що довідка секретаря правління - не може бути визнана належним доказом, оскільки видана безпосередньо позивачем, тобто особою, зацікавленою у встановленні факту підписання векселів неуповноваженою особою.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, спірні векселі містять посилання на довіреність №52-16/95113 від 29.12.2006р., якою нібито заступнику голови правління з фінансів та бюджету було надано право на видачу цих векселів, однак сторонами копії цієї довіреності до матеріалів справи не надано.

Із пояснень позивача, місцевим господарським судом було встановлено, що інформація щодо видачі (реєстрації, обліку) довіреностей, які були видані заступнику голови правління з фінансів та бюджету ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" Лавриненко Г.В. за період з дати призначення його на посаду та по час звільнення у позивача відсутня; інформація щодо існування документів, які регламентували б порядок використання печаток ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" станом на дату видачі спірних векселів, зокрема печатки, відбиток якої наявний на спірних векселях, у позивача за його даними також відсутня.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги відповідача-2, суд апеляційної інстанції витребував у позивача додаткові письмові пояснення та копії протоколів правління ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", прийнятих в період з 01.06.2007р. по 23.11.2007р., за результатами дослідження яких також встановив, що письмових рішень з приводу наділення заступника голови Правління Лавриненка Г.В. чи будь-яких інших осіб на видачу означених оспорюваних векселів Правління цього товариства не приймало.

Відтак колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з місцевим господарським судом, що відповідач-2, в силу ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України, не надав доказів в спростування зазначеного в довідці позивача факту.

Як вважає колегія суддів, місцевий господарський суд правильно відхилив і доводи відповідача-2 про те, що Лавриненко Г.В. мав повноваження на підписання спірних векселів в силу того, що він був членом Правління Товариства, оскільки це спростовується наданими до матеріалів справи вищенаведеними доказами.

Щодо не з'ясування відповідачем-1 повноважень осіб, які підписали та видали спірні векселі, то, як вірно зазначив місцевий господарський суд, з огляду на специфіку розрахунків із застосуванням векселів, це слід розцінювати як грубу необережність (необачливість), правові наслідки якої встановлені законодавством, що регулює обіг векселів в україні.

За приписами ст. 7 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, якщо на переказному векселі є підписи осіб, нездатних зобов'язуватися за переказним векселем, або підроблені підписи, або підписи вигаданих осіб, або підписи, які з будь-яких інших підстав не можуть зобов'язувати тих осіб, які поставили їх на переказному векселі або від імені яких переказний вексель був підписаний, то зобов'язання інших осіб, які поставили свої підписи на ньому, є все ж таки юридично дійсними.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 08.06.2007р. N5 "Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів" роз'яснив, що за наявності на переказному або простому векселі підписів осіб, не здатних брати зобов'язання за векселем, або підроблених підписів, або підписів вигаданих осіб, або підписів, що з будь-яких інших підстав не можуть зобов'язувати тих осіб, які поставили їх на векселі чи від імені яких він був підписаний, то згідно зі статтями 7, 77 Уніфікованого закону зобов'язання інших осіб, які поставили свої підписи на ньому, є юридично дійсними. Отже, підписи індосантів, що не можуть зобов'язувати тих осіб, від імені яких вони поставлені, не переривають ряду індосаментів.

Правочини, на підставі яких було видано (передано) вексель, можуть бути визнані судом недійсними у випадках, передбачених статтями 215 - 236 ЦК, із застосуванням між сторонами загальних правових наслідків недійсності правочинів. Визнання судом зазначених правочинів недійсними не спричиняє недійсність векселя як цінного папера та не перериває індосаментний ряд (п.8).

Відповідно до статей 8, 77 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі кожний, хто поставив свій підпис на простому або переказному векселі як представник особи, від імені якої він не був уповноважений діяти, сам зобов'язаний за векселем і, якщо заплатить, матиме ті самі права, що й особа, за яку він мав намір діяти. Таке ж правило застосовується до представника, який перевищив свої повноваження.

З огляду на це особа, яка отримала вексель від представника, що не мав достатніх повноважень на видачу (передачу) векселя, не може вимагати виконання зобов'язань за векселем від особи, котра видала (передала) вексель. Однак вона вправі вимагати здійснення платежу за векселем від такого представника, що поставив свій підпис на векселі, в обсязі і за умов, зазначених у векселі, виходячи з того, що його видано (передано) особисто цим представником. У разі перевищення повноважень представником особи, від імені якої вексель підписано, тобто прийняття ним зобов'язання за векселем від імені іншої особи на суму, що перевищує ту, в межах якої він мав право діяти, зобов'язання переноситься на представника не в повному обсязі, а лише в межах перевищення.

При розгляді справ такої категорії судам слід також враховувати, що у разі схвалення в подальшому особою видачі (передачі) векселя представником без повноважень або з їх перевищенням, відповідальність за векселем на підставі ч. 2 ст. 241 Цивільного кодексу України несе ця особа, якщо інше не випливає із самого векселя (п.9).

Оскільки рішення про випуск спірного векселя повноважним органом позивача не приймалось, підписання спірного векселя здійснено особою, яка не була належним чином уповноважена на це юридичною особою, а відтак вчинено із перевищенням повноважень, то такі дії з урахуванням приписів ст. 241 Цивільного кодексу України створюють для ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" обов'язки лише у разі наступного їх схвалення останнім.

Судом першої інстанції встановлено, що сторонами не надано доказів наступного схвалення вказаних дій позивачем. Відповідачем-2 (апелянтом) зі своєї сторони таких обставин під час перегляду справи судом апеляційної інстанції не спростовано.

Отже, за встановлених обставин, місцевим господарським судом зроблений вірний висновок, що позивачем було доведено належними доказами обґрунтованість його вимог про визнання такими, що не підлягають виконанню, з підстав, встановлених законом, означених спірних векселів саме в частині зобов'язань позивача перед відповідачем-2.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що господарським судом повно, всебічно та об'єктивно досліджені всі обставини справи в їх сукупності, їм надана належна правова оцінка, оскаржуване рішення місцевого господарського суду повністю відповідає вимогам законодавства, тому передбачених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у справі судового рішення немає.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв'язку із апеляційним оскарженням, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Манітоба" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2015р. у справі №904/224/15 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови складено - 27.07.2015р.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя Н.Л. Величко

Суддя О.Г. Іванов