РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2015Справа №910/15565/15
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Спецмонтажприлад"

про стягнення 2 750 805,21 грн.

Представники сторін:

від позивача: Червона О.В. - представник за довіреністю № 10-75/3165 від 18.03.2015 року;

від відповідача: Безгинська Н.О. - представник за довіреністю № 3/08/2015-1 від 03.08.2015 року.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" до товариства з обмеженою відповідальністю "Спецмонтажприлад" про стягнення 2 750 805,21 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.06.2014 року між ним та відповідачем укладено договір № 1384.

На виконання умов договору позивачем здійснено попередню оплату на загальну суму 3 931 303,92 грн.

Проте, відповідачем виконано роботи частково.

07.05.2015 року позивач звернувся до відповідача з листом про відмову від подальшого виконання робіт та повернення коштів.

У зв'язку з неповернення коштів, позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача авансу отриманого по договору в розмірі 2 177 993,04 грн., пені в розмірі 355 012,87 грн. та штрафу в розмірі 217 799,30 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 19.06.2015 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 20.07.2015 року.

20.07.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва відповідач подав документи по справі на виконання вимог ухвали суду від 19.06.2015 року.

В судове засідання 20.07.2015 року представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 19.06.2015 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 011, але 20.07.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 20.07.2015 року розгляд справи відкладено на 03.08.2015 року.

В судовому засіданні 03.08.2015 року представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи для вирішення спору мирним шляхом.

Представник позивача заперечував проти даного клопотання.

Суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, у зв'язку із необґрунтованістю.

Представник відповідача частково виконав вимоги ухвали суду від 19.06.2015 року.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

26.06.2014 року між публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго" (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Спецмонтажприлад" (підрядник) укладено договір підряду №1384.

Відповідно до п.1.1 договору, замовник доручає, а підрядник зобов'язується на власний ризик у відповідності до умов даного договору виконати роботи з впровадження системи раннього виявлення надзвичайних ситуацій та оповіщення людей у разі їх виникнення на філії Кременчуцька ТЕЦ (далі - одержувач), яка є філією юридичної особи ПАТ "Полтаваобленерго".

Відповідно до ч.1 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч.2 статті 837 ЦК України договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Пунктом 1.3 договору передбачено, що адреса об'єкта виконання робіт: м. Кременчук, вул. Свіштовська, 2.

Відповідно до п.2.1 договору, сума Договору складає 4 122 936,00 грн. в т.ч. ПДВ 20% 687 156 грн. 00 коп., відповідно до договірної ціни (Додаток № 2), яка є невід'ємною частиною договору.

Згідно з ч.1 статті 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

12.12.2014 року між сторонами укладено додаткову угоду №2 до договору підряду №1384 від 26.06.2014 року, якою внесено зміни до п.4.2 договору та викладеного його у наступній редакції: розрахунки проводяться:

- шляхом попередньої оплати, яка здійснюється замовником до початку виконання робіт в розмірі 70 % від загальної суми договору. Замовник має право перерахувати попередню оплату у розмірі, більшому ніж 70% від загальної ціни договору;

- шляхом оплати фактично виконаних робіт, протягом 5 (п'яти) банківських днів з моменту підписання акту (актів) по формах КБ-2, КБ-3.

На виконання умов договору позивачем здійснено попередню оплату в розмірі 70% від ціни договору на загальну суму 2 886 055,20 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями №5026 від 15.07.2014 року в розмірі 2 061 468,00 грн. та №6816 від 23.10.2014 року в розмірі 824 587,20 грн.

Крім того, позивачем було здійснено оплату на суму 1 045 248,72 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, а саме:

- №3479 від 18.12.2014 року на суму 100 000,00 грн.;

- №4024 від 18.12.2014 року на суму 100 000,00 грн.;

- №5967 від 20.01.2015 року на суму 100 000,00 грн.;

- №6804 від 26.01.2015 року на суму 445 248,72 грн.;

- №518744 від 10.02.2015 року на суму 300 000,00 грн.

Таким чином, позивачем перераховано коштів відповідачу на загальну суму 2 931 303,92 грн.

Пунктом 8.1 договору передбачено, що даний договір набирає чинності з моменту підписання та діє до 31.01.2015 р. Закінчення строку дії договору не є підставою для невиконання сторонами зобов'язань, що залишились невиконаними.

Відповідно до п.5.1 договору, початок робіт: з дня отримання авансу.

Закінчення робіт: 31.12.2014 р. (п.5.2 договору).

Згідно з п.6.1 договору, приймання робіт по мірі їх виконання, відповідно до графіка виконання робіт, оформлюється ак том (актами) виконаних робіт, підписаним уповноваженими особами, протягом трьох днів з дати повідомлення підрядника про закінчення робіт.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ТОВ "Спецмонтажприлад" виконав свої зобов'язання по договору частково, що підтверджується підписаними 31.12.2014 року сторонами актом №1/1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2014 року на суму 1 484 162,40 грн.

Як зазначено позивачем, 09.04.15 року на адресу філії надійшов на підпис проект акту виконаних робіт на суму 475 739,26 грн. з ПДВ та скорегований акт за грудень 2014 р. на суму 195 628,80 грн. Дані акти не підписані з боку ПАТ «Полтаваобленерго» у зв'язку з зауваженнями, про що ТОВ «Спецмонтажприлад» направлено лист від 14.04.15 р., який залишився без відповіді. Зауваження усунуто не було.

У зв'язку з ненадходженням скоригованого акту, ПАТ «Полтаваобленерго» було са мостійно сформовано акт виконаних робіт з зазначенням обсягів фактично виконаних робіт та визначено їх вартість відповідно до погодженого сторонами кошторису. Вартість викона них робіт відповідно акту склала - 269 148,48 грн. з ПДВ.

Проект акту було направлено на адресу ТОВ «Спецмонтажприлад» 18.05.15 р. На мо мент підготовки позовної заяви підписаний акт не надано на адресу ПАТ «Полтаваобленер го». Жодної відповіді від ТОВ «Спецмонтажприлад» не надходило.

Таким чином, оплачено, але не виконано роботи на суму 2 177 993,04 грн., з ураху ванням направленого 18.05.15 року акту виконаних робіт.

Листом №10-73/5547 від 06.05.2015 року позивач звернувся до відповідача в якому зазначив, що залишок невиконаних робіт, згідно проведеної замовником передплати, на 05.05.2015 року становить 2 477 141,52 грн. У зв'язку з невиконанням ТОВ «Спецмонтажприлад» своїх зобов'язань по договору №1384 від 26.06.2014р. ПАТ «Полтаваобленерго» повідомило про те, що товариство відмовляється від подальшого виконання підрядником зобов'язань по договору (розриває договірні відносини з ТОВ «Спецмонтажприлад»). Та, вимагає негайно (у триденний термін з дня отримання даного листа-вимоги) повернути ПАТ «Полтаваобленерго» залишок коштів (по невиконаним роботам згідно договору), які сплачені як попередня оплати по договору №1384 від 26.06.2014 року в розмірі 2 447 141,52 грн.

Докази направлення вищезазначеного листа на адресу відповідачем в матеріалах справи відсутні, проте останнім не заперечується факт його отримання.

Відповідачем не заперечується факт невиконання робіт.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що у зв'язку з курсовими коливаннями та відсутністю чергового фінансування у нього не має можливості закінчити виконання робіт.

Частиною 1 статті 854 ЦК України передбачено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Попередня оплата може здійснюватись також шляхом авансу або завдатку. Аванс - це сума яка сплачується у рахунок грошового зобов'язання на перед і не має забезпечувального характеру, властивого завдатку.

У разі порушення підрядником умов договору аванс повертається стороні, яка його видала. Якщо ж договір виконано належним чином, то аванс включається в загальний розрахунок остаточної оплати.

Щодо посилання позивача на застосування до даних правовідносин ч.1 статті 1212 ЦК України, то суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовується також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Вищезазначене дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов'язань породжують такі юридичні факти як: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи та відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Оскільки між сторонами було укладено договір підряду, а кошти які позивач просить стягнути з відповідача, отримано останнім як попередня оплата за виконання робіт відповідно до умов договору, то такі кошти набуто за наявності правової підстави, а тому не може бути витребувані відповідно до положень статті 1212 ЦК України як безпідставне збагачення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 22.01.2013 року у справі № 5006/18/13/2012 та від 17.06.2014 року у справі №3-30гс14, від 25.02.2015 року у справі №3-11гс15.

Крім того, у постанові Верховного суду України від 03.06.2015 року у справі №6-100цс15 зазначено, що системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої, другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов'язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Таким чином, враховуючи вищезазначене та беручи до уваги те, що позивачем здійснено попередню оплату згідно договору підряду №1384 від 26.06.2014 року, а відповідачем виконані роботи частково в розмірі 1 753 310,88 грн., а також те, що останнього повідомлено про відмову від договору та прохання повернути отримані ним кошти, тому позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми попередньої оплати в розмірі 2 177 993,04 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача відповідно до п.9.4 та 9.5 договору пеню в розмір 355 012,87 грн. (за період з 01.01.2015 року по 12.06.2015 року) та штраф в розмірі 217 799,30 грн.

Згідно з ч.1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 2 статті 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до п.9.4 договору, за порушення строків виконання робіт підрядник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотків від вартості несвоєчасно виконаних робіт за кожен день затримки.

Згідно з п.9.5 договору, за прострочення виконання зобов'язання понад 5 днів додатково з підрядника стягується штраф в розмірі 10% від вартості несвоєчасно виконаних робіт.

Відповідно до п.5.2 договору закінчення робіт: 31.12.2014 р.

Пунктом 8.1 договору передбачено, що даний договір набирає чинності з моменту підписання та діє до 31.01.2015 р. Закінчення строку дії договору не є підставою для невиконання сторонами зобов'язань, що залишились невиконаними.

Відповідно до ч.1 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч.4 статті 631 ЦК України).

Таким чином, нарахування пені та штрафу можливе тільки за період дії договору.

Розрахунок пені:

Сума боргу грн.Період простроченняКількість днів простроченняРозмір пеніЗагальна сума процентів
2 177 993,0401.01.2015 - 12.06.2015310,1 %67 517,78
За перерахунком суду загальний розмір пені становить 67 517,78 грн.

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені підлягають частковому задоволенню в розмірі 67 517,78 грн.

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 287 495,09 грн. не підлягає задоволенню.

Суд погоджується з розрахунком штрафу в розмірі 217 799,30 грн. наданим позивачем і вважає його обґрунтованим, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Спецмонтажприлад" (03194, м. Київ, бульвар Кольцова, будинок 19, ) на користь публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (36022, м. Полтава, вулиця Ст. Поділ, 5, ) суму основного боргу в розмірі 2 177 993 (два мільйони сто сімдесят сім тисяч дев'ятсот дев'яносто три) грн. 00 коп., пені в розмірі 67 517 (шістдесят сім тисяч п'ятсот сімнадцять) грн. 78 коп., штраф в розмірі 217 799 (двісті сімнадцять тисяч сімсот дев'яносто дев'ять) грн. 30 коп. та судовий збір в розмірі 49 266 (сорок дев'ять тисяч двісті шістдесят шість) грн. 93 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 06.08.2015 року.

Суддя С.М. Мудрий