РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2015Справа №910/8620/15-г

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Стиль Д»
ДоТовариства з обмеженою відповідальністю «Відкритий лист»
Простягнення 154 864, 80 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники:

Від позивача: Міньков М.Ю. - за дов.;

Від відповідача: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про стягнення з останнього на свою користь неустойку у вигляді пені за прострочення виконання зобов'язання за Договором поставки №18/07 від 18.07.2007р. в розмірі 154 864, 80 грн.

23.07.2015р. позивач через відділ діловодства господарського суду надав суду документальні підтвердження наявності на складі позивача товару у кількості заявленої в позові, що підтверджується фотографічними зображеннями листівок, Актом проведеної вибіркової інвентаризації активів складу позивача станом на 18.06.2015р., податковими накладними за Договором поставки №18/07 від 18.07.2007р. за період з січня 2012 року по травень 2014 року.

Відповідач у судові засідання не з'являвся, представників не направляв, про поважні причини неявки суд не повідомив, пояснень, витребуваних ухвалою суду від 09.04.2015 р. про порушення провадження у справі та ухвалою суду від 16.06.2015р. не подав. Водночас, ухвали суду від 09.04.2015р. та від 16.06.2015р. були направлені судом на адресу відповідача зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців: 04073, м. Київ, пр. Московський, буд. 6.

Ухвала суду від 09.04.2015р. була повернута суду поштою з зазначенням: „ за закінченням встановленого строку зберігання ".

Ухвала суду від 16.06.2015р. була отримана відповідачем, що підтверджується повернутим суду рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (ухвали суду від 16.06.2015р.) з зазначенням: «вручено 11/07 за довіреністю».

Тому повернення ухвали господарського суду від 09.04.2015р. з зазначенням: „ за закінченням встановленого строку зберігання " та повернення суду рекомендованого повідомлення про вручення відповідачу ухвали суду від 16.06.2015р. з зазначенням: «вручено 11/07 за довіреністю» з урахуванням конкретних обставин даної справи є належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасника судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій, тому спір розглядається за наявними у справі доказами, відповідно до ст. 75 ГПК України.

За клопотанням позивача, з метою забезпечення повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, спір у даній справі вирішено у строк у відповідності п. 3 ст. 69 ГПК України.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

18 липня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стиль Д» (надалі - Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Відкритий лист» (надалі - Відповідач) було укладено Договір поставки №18/07 (надалі - Договір).

Відповідно до умов Договору, Відповідач зобов'язався передати у власність Позивача товар у відповідному асортименті, кількості та по цінам в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, а Позивач зобов'язався в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, прийняти та оплатити товар.

Відповідно до п. 4.10. Договору, Покупець (Позивач) має право повернути товар Постачальнику (Відповідачу), а Постачальник зобов'язується його вивезти у будь-якому нижче передбаченому випадку:

- узгодження повернення товару між сторонами;

- товар був не проданий та не настали строки оплати згідно умов даного Договору;

- до закінчення строку придатності товару залишилось менш 20 % від вказаного строку придатності на відповідний товар;

- повернення споживачами (клієнтами) Покупця товару (при наявності чеку)

- товар не має попиту (низький обіг товару);

- кінець сезону продажу для сезонних товарів;

- залишки акційного товару;

- залишки товарів з додаткових місць продажу товару, після закінчення строку дії маркетингового договору.

При цьому, Постачальник зобов'язується здійснити вивезення товару протягом 7 (сім) календарних днів, з моменту отримання письмової вимоги (повідомлення) від Покупця. У випадку невиконання вимоги, щодо обов'язку вивезення товару у вказаний термін, відшкодування витрат та інші розрахунки між Сторонами здійснюються в порядку та на умовах визначених в цьому Договорі.

Таким чином, у відповідності до п. 4.10. Договору поставки, укладеного між Сторонами, передбачено право Позивача здійснити повернення товару Відповідачеві та обов'язок Відповідача вивезти такий товар у випадку, зокрема, якщо товар не має попиту (низькій обіг товару). При цьому, Постачальник зобов'язаний здійснити вивезення товару протягом семи календарних днів, з моменту отримання письмової вимоги (повідомлення) від Позивача. У випадку невиконання вимоги, щодо обов'язку вивезення товару у вказаний термін, відшкодування витрат та інші розрахунки між Сторонами здійснюються в порядку та на умовах визначених в цьому Договорі.

Судом встановлено, що на час розгляду справи обсяг товарів, що були виведені Позивачем з торгівельного асортименту та виявилися нереалізованими, становить грошову суму в розмірі 143 393, 43грн., про що свідчить бухгалтерська довідка та відповідні накладні, належні копії яких знаходяться в матеріалах справи. Вказані товари зберігаються в складських приміщеннях Позивача, про що надані відповідні докази.

Листом №855 від 10.12.2014р., який був направлений Відповідачу, Позивач повідомив Відповідача про зобов'язання останнього здійснити вивезення товару на умовах визначених п. 4.10. Договору, у розмірі 143 393 (сто сорок три тисячі триста дев'яносто три) грн. 43 коп., у строк не пізніше ніж до 15.01.2015р., через відсутність попиту на товар (низькій обіг товару).

Повторно Позивач звернувся до Відповідача, телеграмою від 14.02.2015р. (отримана Відповідачем 16.02.15р.), якою повторно Позивач вимагав Відповідача виконати умови договору та вивезти товар на 143 393, 43 грн.

Телеграмою від 14.02.15р. Позивач додатково до умов листа №855 від 10.12.14р. надав Відповідачу строк у три дні на вивезення товару (останньою датою виконання зобов'язання Відповідачем є 19.02.2015р.).

В зв'язку з невиконанням вимоги Позивача щодо вивезення Товару, Позивач направив Відповідачу Вимогу №221 від 17.03.15р. про сплату неустойки (пені) розрахованої на підставі п. 9.8. Договору за прострочення вивезення Товару.

Станом на 27.03.2015р. Відповідач не здійснив вивезення товару відповідно до пред'явлених вимог та не виконав оплати нарахованої пені відповідно до Вимоги №221 від 17.03.15р.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджуючи в судовому засіданні докази, Господарський суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення виконання зобов'язання за Договором поставки №18/07 від 18.07.2007р. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав:

Договір №18/07 від 18.07.2007р., укладений між Позивачем та Відповідачем за своєю правовою природою є договором про поставку та є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

За умовами п. 4.10. Договору, Покупець (Позивач) має право повернути товар Постачальнику (Відповідачу), а Постачальник зобов'язується його вивезти у будь-якому передбаченому Договором випадку, зокрема, якщо товар не має попиту (низький обіг товару). В свою чергу, Відповідач зобов'язаний здійснити вивезення товару протягом семи календарних днів, з моменту отримання письмової вимоги (повідомлення) від Позивача. У випадку невиконання вимоги, щодо обов'язку вивезення товару у вказаний термін, відшкодування витрат та інші розрахунки між Сторонами здійснюються в порядку та на умовах визначених в цьому Договорі.

Суду доведено Позивачем, що останнім була надіслана відповідна вимога Відповідачу про вивезення товару, який не має попиту на суму 143 393, 43 грн. в строк до 19.02.2015р., що підтверджується копією листа №855 від 10.12.2014р., копією телеграми від 14.02.2015р.

Проте, Відповідач не виконав покладені на нього договірні зобов'язання, чим порушив п. 4.10. Договору, що тягне за собою правові наслідки, зокрема, сплату неустойки.

Так, умовами Договору, а саме положеннями п. 9.8. Договору встановлено, що у випадку прострочення дати вивезення товару зі складу Покупця за умов, що передбачені п. 3.6., п. 4.4. п. 4.7., п. 4.10. цього Договору, Покупець має право стягувати з Постачальника пеню, у розмірі 3% від загальної суми накладної на повернення товару, за кожен день прострочення вивезення.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором, у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Отже, порушення Відповідачем строків вивезення Товару, передбачених умовами Договору, є порушенням зобов'язання, що відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України тягне за собою правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплату неустойки.

Тому, Позивачем правомірно заявлена вимога про стягнення з Відповідача пені за неналежне виконання зобов'язання, відповідно до Договору.

Таким чином, за прострочення дати вивезення товару зі складу Позивача, останній правомірно нарахував Відповідачу пеню в розмірі 154 864, 80 грн., з розрахунком якої суд погоджується та вважає обґрунтованим.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України порушення зобов'язання тягне за собою правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплату неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України зазначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Положення статті 231 Господарського кодексу України встановлюють, крім відповідальності за грошове зобов'язання також відповідальність (штрафні санкції) за порушення негрошового зобов'язання. Так, до негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг застосовується інший розмір штрафних санкцій, ніж передбачений за порушення грошового зобов'язання, а саме стаття 231 Господарського кодексу України передбачає імперативне положення про те, що розмір штрафних санкцій за порушення негрошового зобов'язання може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В судовому засіданні, допустимими доказами, які знаходяться в матеріалах справи Позивач довів, що його позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по оплаті судового збору, згідно ст. 49 ГПК України покладаються на Відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Відкритий лист» (04073, м. Київ, пр. Московський, буд. 6; Код: 30530934) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиль Д» (49100, м. Дніпропетровськ, бул. Слави, буд. 7К; адреса для листування: 49069, м. Дніпропетровськ, вул. Артема, 92; Код: 32014082) неустойку у вигляді пені за прострочення виконання зобов'язання за Договором поставки №18/07 від 18.07.2007р. у розмірі 154 864 (сто п'ятдесят чотири тисячі вісімсот шістдесят чотири) грн. 80 коп. та судовий збір в розмірі 3 097 (три тисячі дев'яносто сім) грн. 31 коп.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 30.07.2015р.

Суддя І.І.Борисенко