ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2015 р.Справа № 922/3967/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Лобову Р.М.

розглянувши справу

за позовом Управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова, м. Харків
до Державного підприємства "Харківський приладобудівний завод ім. Т. Г. Шевченка", м. Харків
про стягнення коштів в розмірі 29732,89 грн.
за участю представників сторін:

Представник позивача - Квасняк А.С., дов. від 08.01.2015р.;

Представник відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова, звернувся з позовом до відповідача - Державного підприємства "Харківський приладобудівний завод ім. Т. Г. Шевченка", м. Харків, про стягнення заборгованості по сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених, відповідно до ч. 2 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", в сумі 29732,89 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09.07.2015р. прийнято вказану позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні на 23.07.2015р. о 10:45 год.

У судовому засіданні 23.07.2015р. представник позивача позов підтримав, наполягав на його задоволенні. Пояснив, що ним надані всі докази по справі, додаткових доказів - не має.

Представник відповідача у судове засідання 23.07.2015р. не з'явився, через канцелярію суду надав відзив на позов (вх. № 29283), в якому позовні вимоги позивача в сумі 29732,89 грн. визнав та просив розглядати справу за відсутності представника відповідача. Наданий відзив судом долучено до матеріалів справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України ( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, вислухавши представника позивача, судом встановлено наступне:

З матеріалів справи вбачається, що Державне підприємство "Харківський приладобудівний завод ім. Т. Г. Шевченка" зареєстроване як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в управлінні Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова (реєстраційний номер 0152).

Як зазначив позивач, Державне підприємство «Харківський приладобудівний завод ім. Г.Г. Шевченка» має поточну заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", в частині пенсій, призначених відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", за період з квітня 2015 року по травень 2015 року в сумі 29732,89 грн.

Відповідачу були направлені розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (копії додаються), а саме: розрахунки за квітень 2015 року в сумі 13702,59 грн., розрахунки за травень 2015 року в сумі 16030,30 грн. Загальна заборгованість підприємства за період з квітня 2015 року по травень 2015 року станом на 30.06.2015 року становить 29732,89 грн.

Відповідач зазначену суму заборгованості не сплатив, що і стало підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно з положеннями пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011р. № 384/2011, Пенсійний фонд України - є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України.

Згідно з положеннями пункту 1.1 Положення про управління Пенсійного фонду України, в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України N 8-2 від 30.04.2002р., Управління Пенсійного фонду України у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах є органами Фонду, підпорядкованими відповідно головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі , що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення", громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

За приписом ст. 10 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсійне забезпечення, відповідно до цього Закону, здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до абзацу 5 ч. 2 розділу 15 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058 до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочій день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників затверджених Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 % з наступним збільшенням її щороку на 10 % до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Порядок відшкодування підприємством витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України за № 64/8663 16.01.2004 року (надалі-Інструкція).

Відповідно до п. 6.4 Інструкції: розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч. 2 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій. Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Відповідачу були направлені розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (копії додаються), а саме: розрахунки за квітень 2015 року в сумі 13702,59 грн., розрахунки за травень 2015 року в сумі 16030,30 грн. Загальна заборгованість підприємства за період з квітня 2015 року по травень 2015 року станом на 30.06.2015 року становить 29732,89 грн.

Як свідчать матеріали справи, 05.08.2009р., відповідно до ухвали господарського суду Харківської області по справі № Б-50/120-09 порушено провадження у справі про банкрутство Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім.Т.Г.Шевченка». Ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.11.2009 введено процедуру санації.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, можуть пред'явити такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. До визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Згідно з частиною другою статті 43 ГПК та статтею 33 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як визначено у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи. Суд обґрунтовує своє рішення лише тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Подані докази не можуть бути відхилені судом з тих мотивів, що вони не передбачені процесуальним законом.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зважаючи на вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи те, що відповідачем було визнано зазначену у позові суму заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є нормативно та документально доведеними, обгрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача та підлягають стягненню в доход Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 12, 22, 33, 43, 49, 65, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства "Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка" (61004, м. Харків, вул. Жовтневої революції, 99, код ЗДРПОУ 14315500) на користь Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова (61022, м. Харків, м-н Свободи, 5, під'їзд 4, поверх 6, , р/р 96 в ХОУ ВАТ "Ощадбанк", МФО 351823) 29732,89 грн. заборгованості по сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених, відповідно до ч. 2 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Стягнути з Державного підприємства "Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка" (61004, м. Харків, вул. Жовтневої революції, 99, код ЗДРПОУ 14315500) на користь держбюджету України одержувач коштів - УДКС у Дзержинському районі м.Харкова Харківської області, № рахунку 3003, , код платника 22030001, символ звітності банку 101, банк одержувача - ГУ ДКСУ у Харківській області, МФО 851011) - 1827,00 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 28.07.2015 р.

Суддя Р.М. Аюпова

справа № 922/3967/15