РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року Справа № 924/731/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Мамченко Ю.А.

судді Дужич С.П. ,

судді Саврій В.А.

при секретарі Німчук А.М.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився

відповідача: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу відповідача Комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Водоканал" на рішення господарського суду Хмельницької області від 16.06.2015 року у справі №924/731/15 (суддя Дячук Т.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" в особі Старокостянтинівського району електричних мереж

до Комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Водоканал" м.Старокостянтинів

про стягнення 869107,18 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області (суддя Дячук Т.В.) від 16 червня 2015 року у справі №924/731/15 позов Публічного акціонерного товариства „Хмельницькобленерго" в особі Старокостянтинівського району електричних мереж (надалі - позивач) до Комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Водоканал" м.Старокостянтинів (надалі - відповідач) про стягнення 869107,18 грн., з яких 807996,15грн. боргу за використану активну електроенергію, 61111,03 грн. боргу за реактивну електричну енергію, задоволено. Стягнуто з Комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Водоканал" (Хмельницька область, м.Старокостянтинів, вул.Жовтнева, 19, ) на користь Публічного акціонерного товариства „Хмельницькобленерго" в особі Старокостянтинівського району електричних мереж (Хмельницька область, м.Старокостянтинів, вул.І.Франка, 2-А, ) 807996,15 грн. (вісімсот сім тисяч дев'ятсот дев'яносто шість гривень 15коп.) боргу за використану активну електроенергію. Стягнуто з Комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Водоканал" (Хмельницька область, м.Старокостянтинів, вул Жовтнева, 19, ) на користь Публічного акціонерного товариства „Хмельницькобленерго" в особі Старокостянтинівського району електричних мереж (Хмельницька область, м.Старокостянтинів, вул.І.Франка, 2-А, ) 61111,03 грн. (шістдесят одну тисячу сто одинадцять гривень 03коп.) боргу за реактивну електричну енергію. Стягнуто з Комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Водоканал" (Хмельницька область, м.Старокостянтинів, вул.Жовтнева, 19, ) на користь Публічного акціонерного товариства „Хмельницькобленерго" в особі Старокостянтинівського району електричних мереж (Хмельницька область, м.Старокостянтинів, вул.І.Франка, 2-А, ) 17383,00грн. (сімнадцять тисяч триста вісімдесят три гривні 00 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Вказане рішення обґрунтовано тим, що на виконання умов договорів №16 від 15.03.2007 року та №16 від 11.04.2014 року позивачем здійснювалось постачання електричної енергії відповідачу. Об'єми поставленої і спожитої електроенергії підтверджуються рапортами споживача. На оплату за активну і реактивну електроенергію позивачем виписано рахунок-фактури. Копії рапортів і рахунків-фактур долучено до матеріалів справи. Суму боргу 869107,18 грн. (в т.ч.: за активну електроенергію - 807996,15 грн.; за реактивну електроенергію - 61111,03грн.) сторони підтвердили 10.04.2015 року актами звірки розрахунків.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, відповідач - Комунальне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства «Водоканал» звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 16 червня 2015 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі /а.с. 138-140/. Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт вважає рішення місцевого господарського суду незаконним та необґрунтованим. Зокрема, апелянт зазначає, що заборгованість виникла не з вини КП «Водоканал», а в зв'язку з невідповідністю фактичних витрат діючим тарифам на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, які діяли на підприємстві в період з 01.02.2011 року до 01.09.2014 року. Тобто в тарифі була закладена вартість електроенергії по ціні 0,882064 грн. за 1 кВт електроенергії, а рахунки за спожиту електроенергію позивачем виставлялись по вищій ціні, оскільки змінювалась вартість електроенергії для юридичних осіб. Це видно в порівняльному аналізі споживання та вартості фактичної активної та реактивної електроенергії з затвердженою в діючому тарифі на водопостачання та водовідведення (додатки №1, №2 до відзиву на позов). Оскільки діючі тарифи на послуги водопостачання та водовідведення не покривають витрати, пов'язані з виробництвом послуг, тому виконавчий комітет Старокостянтинівської міської ради, як орган місцевого самоврядування зобов'язаний відшкодувати з місцевого бюджету виконавцям послуг різницю між затвердженим розміром тарифів та економічно обґрунтованими витратами на виробництво послуг. Станом на 01.01.2015 року різниця в тарифах становить 3337 044,94 грн.. На виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 року №375 щодо надання у 2015 році субвенцій з Державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, КП «Водоканал» надано пакет документів на засідання обласної комісії з питань погашення заборгованості підприємств паливно-енергетичного комплексу. Засідання відбулось 23.06.2015 року, підписано загальний протокол, яким КП «Водоканал» затверджено 3337044,94 грн. різниці в тарифах, що надає можливість підприємству провести взаємозалік з ПАТ «Хмельницькобленерго» за споживу електроенергію.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 16 липня 2015 року у справі №924/731/15 було поновлено строк на апеляційне оскарження, прийнято апеляційну скаргу відповідача до провадження та призначено дату судового засідання на 29 липня 2015 року /а.с. 136-137/.

Позивач своїм правом, передбаченим статтею 96 ГПК України, не скористався, відзиву на апеляційну скаргу не надав.

27 липня 2015 року від позивача - Старокостянтинівського району електричних мереж надійшло електронне повідомлення №2 у якому останній зазначає, що в зв'язку з хворобою представник сторони в судове засідання з'явитися не має можливості, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить рішення господарського суду Хмельницької області по даній справі залишити без змін.

28 липня 2015 року від Комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Водоканал" надійшов електронний лист відповідно до якого відповідач підтримує свою апеляційну скаргу та просить суд розгляд справи №924/731/15 розглядати без участі представника.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між ПАТ ЕК „Хмельницькобленерго" в особі Старокостянтинівського РЕМ (постачальник) та Комунальним підприємством водопровідно-каналізаційного господарства "Водоканал" (споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії юридичним та фізичним особам-суб'єктам підприємницької діяльності №16 від 15.03.2007 року, а з 11.04.2014 року укладено новий договір №16 про постачання електричної енергії юридичним та фізичним особам-суб'єктам підприємницької діяльності.

За умовами зазначених договорів, позивач (постачальник) продає електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок відповідача (споживача), а останній оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, які є його невід'ємними частинами (розділ 1 Предмет договору).

Відповідно до пунктів 2.3.3, 2.3.4 даних договорів споживач зобов'язаний оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків 10, 3 „Порядок розрахунків" та „Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", здійснювати оплату за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком 4 „Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії".

Згідно розділу 9 договорів додатки, а також повідомлення про встановлення договірних величин споживання електричної потужності є невід'ємними частинами договору. Усі зміни та доповнення до цього договору мають бути оформлені письмово, підписані уповноваженими особами та скріплені печатками обох сторін. Спірні питання та розбіжності щодо виконання умов цього договору, щодо яких сторонами не буде досягнуто згоди, вирішуються у порядку, встановленому законодавством України.

Договори підписано представниками та скріплено печатками сторін.

Так, згідно додатку №10 „Порядок розрахунків" до договору №16 від 11.04.2014 року, розрахунковий період споживання та оплати за електроенергію визначається календарним місяцем. Споживач самостійно здійснює повну поточну оплату вартості обсягу електричної енергії, згідно додатку №1 з врахуванням очікуваного споживання електроенергії за розрахунковий період у відповідності: до 10 числа розрахункового періоду 10% від договірної величини споживання електроенергії розрахункового періоду; до 18 числа розрахункового періоду 45% від договірної величини споживання електроенергії розрахункового періоду; до 25 числа розрахункового періоду 100% від договірної величини споживання електроенергії розрахункового періоду.

Остаточний розрахунок за спожиту електроенергію проводиться на підставі одержаного рахунку. Тривалість періоду для оплати отриманого рахунку не повинна перевищувати 3-х операційних днів з дня отримання рахунку.

На виконання умов зазначених договорів, позивачем здійснювалось постачання електроенергії для потреб відповідача.

Відповідачем складались і надавались постачальнику щомісячні рапорти про відпуск електроенергії, а на підставі зазначених рапортів позивачем виписувались рахунки-фактури на оплату активної електроенергії, а саме : №16 від 27.06.2013 року на суму 167605,19 грн., №16 від 27.07.2013 року на суму 181565,44 грн., №16 від 27.08.2013 року на суму 221409,25 грн., №16 від 27.09.2013 року на суму 217285,52 грн., №16 від 27.10.2013 року на суму 204512,07 грн., №16 від 27.11.2013 року на суму 213322,86 грн., №16 від 27.12.2013 року на суму 238726,64 грн., №16 від 27.01.2014 року на суму 223075,07 грн., №16 від 27.02.2014 року на суму 219158,04 грн., №16 від 27.03.2014 року на суму 220174,37 грн., №16 від 27.04.2014 року на суму 237909,21 грн., №16 від 27.05.2014 року на суму 260360,11 грн., №16 від 27.06.2014 року на суму 251976,84 грн., №16 від 27.07.2014 року на суму 296754,59 грн., №16 від 27.08.2014 року на суму 264270,07 грн., №16 від 27.09.2014 року на суму 297993,97 грн., №16 від 27.10.2014 року на суму 299422,74 грн., №16 від 27.11.2014 року на суму 326579,37 грн., №16 від 27.12.2014 року на суму 349957,26 грн., №16 від 27.01.2015 року на суму 346541,93 грн., №16 від 27.02.2015 року на суму 279216,50 грн., №16 від 27.03.2015 року на суму 282815,11 грн. На оплату реактивної електроенергії було виписано рахунок-фактури: №16 від 27.09.2014 року на суму 8730,03грн., №16 від 27.10.2014 року на суму 8640,24 грн., №16 від 27.11.2014 року на суму 8361,39 грн., №16 від 27.12.2014 року на суму 9442,84 грн., №16 від 27.01.2015 року на суму 14038,55 грн., №16 від 27.02.2015 року на суму 10750,08 грн., №16 від 27.03.2015 року на суму 9877,93 грн. Копії зазначених рапортів та рахунок-фактур надано до матеріалів справи.

Як вірно встановлено місцевим судом, станом на 10.04.2015 року представниками сторін проведено звірку та підтверджено борг по оплаті за активну електроенергію в розмірі 807996,15грн. та борг по оплаті за реактивну електроенергію в розмірі 61111,03грн. Всього на загальну суму 869107,18грн.

В зв'язку з несплатою відповідачем зазначеної заборгованості, позивачем було подано позов до суду про примусове стягнення 869107,18 грн.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язань або їх зміна не допускається.

Відповідно до пункту 1 Правил користування електричною енергію, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.1996 року №28 (у редакції Постанови НКРЕ від 17.10.2005 року №910) договором про постачання електричної енергії є домовленість двох сторін (постачальник електричної енергії за регульованим тарифом і споживач), що є документом певної форми, який встановлює зміст та регулює правовідносини між сторонами під час продажу постачальником за регульованим тарифом електричної енергії споживачу за тарифами, які регулюються відповідно до законодавства України.

Пунктами 8.1 та 10.2 Правил передбачено, що постачальник електричної енергії за регульованим тарифом має право: 1) на отримання від споживача своєчасної оплати за електричну енергію та інших платежів відповідно до умов договору та законодавства України; 2) на всі види забезпечення виконання зобов'язань споживачем щодо оплати договірних обсягів споживання електричної енергії у формі і видах, передбачених законодавством України; 3) на відшкодування у передбаченому законодавством України порядку несплаченої споживачем частини вартості електричної енергії, що постачається йому на рівні екологічної броні електропостачання. Споживач електричної енергії зобов'язаний: 1) користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); 2) оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про електроенергетику" постачанням електричної енергії є надання електричної енергії споживачу за допомогою технічних засобів передачі та розподілу електричної енергії на підставі договору. Споживачами енергії є суб'єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю.

З дослідженого місцевим господарським судом та перевіреного судом апеляційної інстанції вбачається, що на виконання умов договорів №16 від 15.03.2007 року та №16 від 11.04.2014 року позивачем здійснювалось постачання електричної енергії відповідачу. Об'єми поставленої і спожитої електроенергії підтверджуються рапортами споживача. На оплату за активну і реактивну електроенергію позивачем виписано рахунок-фактури. Копії рапортів і рахунок-фактур долучено до матеріалів справи. Суму боргу 869107,18 грн. (в т.ч.: за активну електроенергію - 807996,15грн.; за реактивну електроенергію - 61111,03грн.) сторони підтвердили 10.04.2015 року актами звірки розрахунків.

Місцевим господарським судом правомірно не взято до уваги доводи відповідача про те, що заборгованість виникла не з його вини, а через невідповідність фактичних витрат діючим тарифам на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а також, що позивач ухилився від підписання документів для проведення заліку погашення цієї заборгованості, з огляду на наступне.

Обов'язок відповідача проводити своєчасну оплату за спожиту ним електричну енергію передбачено укладеними між сторонами договорами про постачання електричної енергії юридичним та фізичним особам-суб'єктам підприємницької діяльності №16 від 15.03.2007 року та №16 від 11.04.2014 року.

В силу частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Договір не може містити умов, відповідно до яких виконання зобов'язання з оплати коштів за поставлений товар пов'язано з дією особи, яка не є стороною такого договору.

Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

В силу частини 1 статті 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Також, статтею 11128 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України; суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

У Постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі №11/446 встановлено, що касаційний суд обґрунтовано відхилив заперечення МНС щодо не оплати продукції за відсутності бюджетних коштів на реєстраційному рахунку відповідача, оскільки на підставі частини 2 статті 617 Цивільного кодексу України, частини 2 статті 218 Господарського кодексу України та рішення Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на 2009 рік не виправдовує бездіяльність МНС і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Пунктом 5 Оглядового листа Вищого господарського суду України від 18.02.2013 року №01-06/374/2013 роз'яснено, що згідно з частиною першої статті 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а статтями 525, 526 названого Кодексу і статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором; враховуючи викладене, відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов'язання.

Аналогічної правової позиції дотримується також Вищий господарський суд України, зокрема у постанові від 01 квітня 2015 року у справі №910/16857/14, у постанові від 10 липня 2013 року у справі №910/2285/13, у постанові від 24 лютого 2014 року у справі №913/2215/13 та інших.

Таким чином, відповідальність за несвоєчасне перерахування коштів перед Публічним акціонерним товариством «Хмельницькобленерго» в особі Старокостянтинівського району електричних мереж за поставлену електричну енергію повинно нести Комунальне підприємством водопровідно-каналізаційного господарства «Водоканал», оскільки саме воно знаходилося з позивачем у договірних відносинах.

Інші доводи скаржника не заслуговують на увагу, оскільки їм була надана вичерпна правова оцінка судом першої інстанції на підставі наданих сторонами доказів, які відповідно до статей 33, 34 ГПК України засвідчують певні обставини і на яких ґрунтується висновок суду.

Відповідно до пункту 1 статті 103 Господарського процесуального кодексу України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи вищевикладені обставини справи та зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Хмельницької області від 16.06.15 року у справі №924/731/15 залишити без змін, апеляційну скаргу Комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Водоканал" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу № 924/731/15 повернути господарському суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Саврій В.А.