КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2015 р. Справа№ 910/4602/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Жук Г.А.

Сухового В.Г.

при секретарі судового засідання Євдокимові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги

Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "СІНТО"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 27.04.2015

у справі № 910/4602/15-г (суддя Мудрий С.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "СІНТО", м. Київ

про стягнення 50 164,52 грн,

за участю представників:

від позивача: Чопик І.М. - представник (довіреність №1281 від 30.12.2014);

від відповідача: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К" (надалі - ТОВ "Епіцентр К", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "СІНТО" (надалі - ТОВ "Торговий дім "СІНТО", відповідач) про стягнення 50 279,94 грн, з яких 45 000,00 грн основного боргу, 4 680,00 грн інфляційних втрат та 599,94 грн 3 % річних, зумовлених неналежним виконанням відповідачем грошових зобов'язань за договором про надання транспортних послуг від 23.07.2013 №21/ТВ.

Під час судового розгляду справи суд першої інстанції прийняв подані позивачем 14.04.2015 та 15.04.2015 в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України заяви про зменшення розміру позовних вимог, згідно останньої з яких позивач просив стягнути з відповідача 50 164,52 грн, з яких 45 000,00 грн основного боргу, 4 680,00 грн інфляційних втрат та 484,52 грн 3 % річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.04.2015 у справі № 910/4602/15-г позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "СІНТО" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К" 45 000,00 грн основного боргу, 484,52 грн 3 % річних , 4 680,00 грн інфляційних втрат та 1 827,00 грн судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "СІНТО" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 27.04.2015 у справі № 910/4602/15-г скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для його скасування.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.06.2015 апеляційну скаргу прийнято до апеляційного провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 13.07.2015.

Позивач скористався правом, наданим статтею 96 Господарського процесуального кодексу України, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.07.2015 розгляд справи відкладено на 27.07.2015 в порядку статті 77 ГПК України у зв'язку з неявкою у судове засідання представника відповідача.

В судовому засіданні представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає рішення законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення без змін.

Скаржник свого уповноваженого представника у судове засідання не направив, хоча про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення даній особі поштового відправлення.

Вислухавши думку представника позивача щодо можливості розгляду апеляційної скарги без участі представника відповідача, судова колегія, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами та за відсутності відповідача.

27.07.2015 в судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови апеляційного господарського суду.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Місцевим господарським судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 23.07.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К" (в тексті договору - перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "СІНТО" (в тексті договору - замовник) було укладено договір №21/ТВ про надання транспортних послуг (надалі - договір), за умовами якого перевізник бере на себе зобов'язання доставити ввірений йому для перевезення вантаж (згідно із транспортною накладною) з місця призначення до пункту призначення і видати його уповноваженій на одержання вантажу особі, а замовник зобов'язаний сплатити плату за перевезення вантажу (пункт 1.1. договору).

Відповідно до пункту 4.5. договору в транспортній накладній ставиться відмітка вантажоодержувача про отримання вантажу, яка засвідчується підписом і печаткою.

Розмір оплати за перевезення вантажів замовника визначається на підставі договірних ставок, які вказуються в заявках (пункт 5.1. договору).

Згідно пункту 5.3. договору оплата проводиться протягом 10 банківських днів після надання перевізником усіх підтверджуючих документів (в т.ч. рахунку-фактури).

Договір вступає в силу з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2014 та підлягає пролонгації на наступний календарний рік, якщо за місяць до дати завершення дії договору ні одна із сторін не заявить про намір його розірвання (пункт 8.1. договору).

Місцевий господарський суд дав належну оцінку правовідносинам, що склались між сторонами в ході виконання даного договору та правильно визначив, що такий за своєю правовою природою є договором надання послуг, за умовами якого, відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України, одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до статей 626, 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Таким чином, укладення між ТОВ «Епіцентр К» та ТОВ «ТД «СІНТО» договору надання транспортних послуг було спрямоване на отримання останнім таких послуг та одночасного обов'язку із здійснення їх оплати.

За приписами статей 509, 526 ЦК України, статей 173, 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як правильно встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем надано, а відповідачем отримано транспортні послуги за договором, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами:

заявка №13/08/1 від 13.08.2014, ТТН №80111848 від 15.08.2014, акт здачі-приймання робіт №Ком/01-0010938 від 16.08.2014 на суму 6 500,00 грн, рахунок-фактура №СТВ-006079 від 27.08.2014;

заявка №15/08_4 від 15.08.2014, ТТН №80112240 від 18.08.2014 та акт здачі-приймання робіт №Ком/01-0010940 від 20.08.2014 на суму 6 500,00 грн, рахунок-фактура №СТВ-005694 від 18.08.2014;

заявка №15/08_5 від 15.08.2014, ТТН №80112246 від 18.08.2014, акт здачі-приймання робіт №Ком/01-0010941, рахунок-фактура №СТВ-005695 від 18.08.2014;

заявка №22/08_1 від 22.08.2014, ТТН №80112653 та №80112654 від 22.08.2014, акт здачі-приймання виконаних робіт №Ком/01-0011239 від 25.08.2014 на суму 6 500,00 грн, рахунок-фактура № СТВ-005851 від 22.08.2014;

заявка №22/08_1 від 22.08.2014, ТТН № 80112684 від 24.08.2014, акт здачі-приймання робіт №Ком/01-0011241 від 25.08.2014 на суму 6 500,00 грн, рахунок-фактура №СТВ-005859 від 22.08.2014;

заявка №27/08 від 27.08.2014, ТТН №80112874 від 27.08.2014, акт здачі-приймання робіт №Ком/01-0011243 від 27.08.2014 на суму 6 500,00 грн, рахунок-фактура № СТВ-006078 від 27.08.2014;

заявка №26/08 від 26.08.2014, ТТН №80112835 від 27.08.2015, акт здачі-приймання робіт №Ком/01-00112425 від 27.08.2014 на суму 6 500,00 грн, рахунок-фактура № СТВ-005889 від 26.08.2014 (а.с.16-44).

Акти здачі-приймання робіт підписані уповноваженими представниками обох сторін та скріплені печатками підприємств, що свідчить про прийняття відповідачем наданих позивачем послуг.

У зв'язку з невиконанням обов'язку з оплати отриманих послуг у розмірі 45 000,00 грн, позивач звернувся до відповідача з вимогою від 26.12.2014 №855/ТВ, яка направлена на адресу відповідача 27.12.2014, згідно опису вкладення у цінний лист (а.с.45-47).

Відповідач на вказану претензію не відреагував, суму заборгованості не оплатив, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідачем доказів оплати отриманих ним транспортних послуг не надано, що в розумінні статті 610 Цивільного кодексу України є порушенням зобов'язання.

Оскільки розмір заборгованості підтверджується наявними матеріалами справи, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позовна вимога про стягнення з відповідача суми основного боргу є обґрунтованою, документально підтвердженою та такою, що підлягає задоволенню в розмірі 45 000,00 грн.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача 3% річних в сумі 484,52 грн за період з 30.09.2014 до 10.02.2015 та інфляційних втрат в сумі 4 680 грн за період з жовтня 2014 року до січня 2015 року.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів встановила, що їх розміри за заявленими позивачем періодами становлять 495,62 грн та 4 863,48 грн відповідно.

Разом з тим, враховуючи приписи пункту 2 частини статті 83 ГПК України, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду та вважає, що вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню у заявленому позивачем обсязі.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, апелянт зазначав, що рішення суду першої інстанції є незаконним, оскільки прийнято за відсутності відповідача без його належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів відхиляє дані твердження відповідача, оскільки вони спростовуються наявними у справі доказами.

Ухвали про порушення провадження у справі №910/4602/15-г від 27.02.2015 та про відкладення розгляду справи від 23.03.2015 були направлені відповідачеві на юридичну адресу, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - 02140, м. Київ, вул. Вишняківська, буд. 9, кв. 97, та отримані ним у відділенні поштового зв'язку 12.03.2015 та 01.04.2015, що підтверджується наявними у справі повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с.4,87).

Крім того, 10.04.2015 через відділ документального забезпечення Господарського суду міста Києва від ТОВ «ТД «СІНТО» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю забезпечити участь представника у судовому засіданні.

Задовольняючи вказане клопотання, судом було відкладено розгляд справи для надання відповідачеві можливості бути присутнім у судовому засіданні та зобов'язано відповідача надати відзив на позовну заяву з доказами, викладених у ньому обставин.

Проте, відповідач у жодне судове засідання не з'явився, своїм правом надати відзив на позовну заяву не скористався.

Відповідно до підпункту 3.9.2. пункту 3. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Місцевим господарським судом правомірно здійснено розгляд справи, згідно статті 75 ГПК України, за відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарським судом міста Києва від 27.04.2015 у справі №911/4602/15-г прийнято з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду не спростовують, у зв'язку з чим оскаржуване рішення має бути залишеним без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «СІНТО» без задоволення.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на апелянта.

Керуючись статтями 4-3, 32, 33, 43, 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «СІНТО» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.04.2015 у справі №911/4602/15-г залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.04.2015 у справі №911/4602/15-г залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/4602/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді Г.А. Жук

В.Г. Суховий