ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"24" липня 2015 р.Справа № 916/2520/15

За позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства „ІМЕКСБАНК" (65039, м. Одеса, пр-т Гагаріна, 12-а, )

про зобов'язання вчинити певні дії

Суддя Шаратов Ю.А.

Представники:

Від позивача - ОСОБА_2 (довіреність від 21.07.2015);

Від відповідача - не з'явився.

Суть спору:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулась до господарського суду Одеської області із позовом до Публічного акціонерного товариства „ІМЕКСБАНК" (далі - Відповідач) про зобов'язання виконати умови Договору банківського рахунку від 01.08.2001 №8 здійснити грошовий переказ відповідно до платіжного доручення від 20.11.2014 № 103 у сумі 35 300,00 грн. з р/р № НОМЕР_2 відкритий в ПАТ „Імексбанк", МФО 328384 на р/р НОМЕР_3 відкритий у АТ „Ощадбанк", м. Одеса, МФО 328845.

Ухвалою суду від 22.06.2015 порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 08.07.2015.

Ухвалою суду від 08.07.2015 відкладено розгляд справи на 24.07.2015.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Позовні вимоги, із посиланням на статті 11, 525, 526, 629, 1073, 1212 Цивільного кодексу України, частини першу, сьому статті 193 Господарського кодексу України, статтю 36 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", обґрунтовані невиконанням Відповідачем зобов'язань за Договором банківського рахунку від 01.08.2001 № 8, щодо здійснення грошового переказу відповідно до платіжного доручення від 20.11.2014 № 103.

Відповідач явку свого повноважного представника у судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення від 20.07.2015 № 31051/15 (а.с. 39). Вимоги ухвали суду від 22.06.2015 не виконав, письмового відзиву на позовну заяву, з документальним та правовим обґрунтуванням своїх заперечень, суду не представив.

Справа розглядалась за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши представника Позивача, суд

встановив:

01.08.2001 між Позивачем та Відповідачем укладено Договір банківського рахунку (у національній валюті) № 8 (далі - Договір від 01.08.2001) /а.с. 10-15/.

Відповідно до пунктів 1.1, 2.1.10, 2.2.1 Договору від 01.08.2001 банк (Відповідач) відповідно до Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунку у національній та іноземних валютах, затвердженою Постановою Правління Національного банку України № 492 від 12.11.2003 (зі змінами та доповненнями), відкриває клієнту (Позивачу) поточний рахунок у національній валюті № НОМЕР_2 та зобов'язався приймати і зараховувати на відкритий рахунок грошові кошти, що надходять клієнту, виконувати розпорядження клієнта щодо перерахування і видачі відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком у межах, встановлених операційним часом банку, а саме: понеділок-четвер з 09:00 до 13:00 та з 14:00 по 16:00, п'ятниця та передсвяткові дні з 09:00 до 13:00 та з 14:00 по 15:00. Банк має право виконувати розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження та виключно в межах залишку грошових коштів на рахунок клієнта. Клієнт має право самостійно розпоряджатися коштами на рахунку, керуючись вимогами чинного законодавства. Обмеження права клієнта розпорядження рахунком можливо за рішенням суду, а також у інших випадках, встановлених законом.

20.09.2013 між Позивачем та Відповідачем укладено Договір про надання послуг по системі „КЛІЄНТ-БАНК" № 24 (а.с. 19-22).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.3, 3.2.1, 3.3.3 Договору про надання послуг по системі „КЛІЄНТ-БАНК" від 20.09.2013 № 24 банк (Відповідач) здійснює встановлення, налагодження, навчання роботі з програмно-технологічним комплексом „КЛІЄНТ-БАНК", забезпечує оперативний доступ до рахунку/рахунків, вказаному у пункті 1.1 Договору банківського рахунку від 01.08.2001 № 8, видалене формування і відправку електронних платіжних документів, отримання виписки по рахунку № НОМЕР_2. Вказаний Договір одночасно взаємодіє з Договором банківського рахунку від 01.08.2001 № 8. Клієнт має право вимагати від банка своєчасного і повного надання послуг, обумовлених договором. Банк зобов'язався приймати документи клієнта, у разі дотримання ним наступних вимог: електронні платіжні документи повинні бути оформленні відповідно діючому законодавству та нормативно-правовим актам НБУ; на рахунку клієнта міститься необхідний залишок коштів; відсутня заборгованість за надані банком послуги, яка зазначена у п. 3.1.3; відсутні сумніви стосовно того, що клієнт здійснює операції з метою відмивання (легалізації) коштів отриманих злочинним шляхом. При порушенні вищезазначених вимог, банк не приймає документ до оброблення та надсилає клієнту квитанцію про відмову в прийнятті документу.

Частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, які передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

За договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд (частини перша, друга та третя статті 1066 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що 20.11.2014 Позивач через систему „КЛІЄНТ-БАНК" надав Відповідачу на виконання платіжне доручення № 103 на перерахування грошових коштів у розмірі 35 300,00 грн. з поточного рахунку № НОМЕР_2 у АКБ "Імексбанк" у м. Одеса, МФО 328384 на рахунок № НОМЕР_3, відкритий у АТ „Ощадбанк" м. Одеса, МФО 328845 (а.с. 28).

Проте, платіжне доручення від 20.11.2014 № 108 на суму 35 300,00 грн. не виконано.

Статтею 1066 Цивільного кодексу України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Статтею 1074 Цивільного кодексу України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Згідно із пунктом 1 частини п'ятої статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 № 4452-VI під час тимчасової адміністрації банку не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. При цьому, відповідно до пункту 1 частини шостої статті 36 вказаного Закону, це обмеження не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації.

Статтею 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено, що кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 № 4452-VI у цьому Законі термін вкладник означає - фізичну особу (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Тобто, Позивач, який є суб'єктом підприємницької діяльності, не є вкладником з яким укладено договір банківського рахунку у розумінні пункту 4 частини першої статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 № 4452-VI. А відтак, на нього не поширюється виключення з обмеження на задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, встановлене пунктом 1 частини шостої статті 36 вказаного Закону.

Згідно із частиною третьою статті 82 Господарського процесуального кодексу України обираючи при прийнятті рішення правову норму, що підлягатиме застосуванню до спірних правовідносин, господарський суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, які викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 111-16 цього Кодексу. Частиною першою статті 111-28 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Верховний Суд України в постанові від 01.04.2015 у справі № 910/9231/14 зробив висновок про те, що оскільки між сторонами склалися зобов'язальні правовідносини на підставі договору банківського рахунка, які мають майново-грошовий характер, а відтак, у цьому випадку позивач виступає кредитором за майновою вимогою з розпорядження належними йому коштами, виконання банком операції з переказу грошових коштів за договором банківського рахунка в період запровадження у банку тимчасової адміністрації обмежується пунктом 1 частини п'ятої статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб "Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ "ІМЕКСБАНК" від 26.01.2015 № 16, прийнятого на підставі постанови Правління Національного банку України "Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ІМЕКСБАНК" до категорії неплатоспроможних" від 26.01.2015 № 50, було розпочато з 27.01.2015 процедуру виведення АТ "ІМЕКСБАНК" з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 27.01.2015 по 26.04.2015 включно. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23.04.2015 № 84 продовжено здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "ІМЕКСБАНК" по 26.05.2015 включно.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 21.05.2015 № 330 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ІМЕКСБАНК" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення "Про початок процедури ліквідації АТ "ІМЕКСБАНК" від 27.05.2015 № 105, та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації АТ "ІМЕКСБАНК" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ "ІМЕКСБАНК" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Северина Юрія Петровича строком на 1 рік з 27.05.2015 до 26.05.2016 включно.

Відомості про запровадження тимчасової адміністрації та про розпочату процедуру ліквідації в АТ "ІМЕКСБАНК" знаходяться у вільному доступі в мережі Інтернет за посиланням http://www.fg.gov.ua.

Отже, з огляду на запровадження тимчасової адміністрації, та розпочату процедуру ліквідації в АТ "ІМЕКСБАНК", задоволення вимог вкладників та інших кредиторів цього банку, зокрема й Позивача, не здійснюється відповідно до пункту 1 частини п'ятої статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 № 4452-VI.

На підставі викладеного, суд вважає такими, що не обґрунтовані та не підлягають задоволенню у повному обсязі позовні вимоги про зобов`язання Відповідача виконати умови Договору банківського рахунку від 01.08.2001 № 8, шляхом зобов`язання виконати платіжне доручення № 103 від 20.11.2014 на суму 35 300,00 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України при відмові в позові покладаються на Позивача.

Повне рішення складено відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України та підписано 28 липня 2015 р.

Керуючись частиною першою статті 11, статтями 525, 526, 629, 1066, 1074 Цивільного кодексу України, статтею 193 Господарського кодексу України, пунктом 4 частини першої статті 2, пунктом 1 частини п'ятої, пунктом 1 частини шостої статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", статтею 2 Закону України „Про банки і банківську діяльність", статтями 2, 32 Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", постановою Верховного Суду України від 01.04.2015 у справі № 910/9231/14, статтями 32, 33, 34, 36, 49, 75, 82, 84, 85, 111-28, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Суддя Ю.А. Шаратов