РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 року Справа №906/410/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Дужич С.П.

судді Мамченко Ю.А. ,

судді Саврій В.А.

при секретарі Ільчук Н.О.

за участю представників сторін:

позивача - Філімонов Ю.М. (договір від 06.08.2015р.)

відповідача - Ульянов В.В. (довіреність від 14.12.2014р.)

прокурор: - Грищак Ю.М. (посвідчення №032937 від 10.04.2015р.),

- Гвоздецька С.С. (посвідчення №02549 від 14.04.2014р.)

розглянувши апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ВУДПАК" на рішення господарського суду Житомирської області від 25 травня 2015 року у справі №906/410/15 (суддя Тимошенко О. М.)

за позовом прокурора Березнівського району в інтересах держави в особі Державного підприємства "Соснівське лісове господарство"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВУДПАК"

про стягнення 660192,55 грн.

Судом роз'яснено представникам сторін права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

25 травня 2015 року, рішенням господарського суду Житомирської області було частково задоволено позов прокурора Березнівського району в інтересах держави в особі ДП "Соснівське лісове господарство" до ТОВ "ВУДПАК" про стягнення 660 192,55 грн. та стягнуто з відповідача на користь позивача 274 621,21 грн. - основного боргу, 145 910,28 грн. - інфляційних втрат, 12 592,09 грн. - 3% річних, 8 862,47 грн. - судового збору в доход Державного бюджету України, а також припинено провадження в частині стягнення 10 000,00 грн. - основного боргу.

Відповідач у своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати в частині стягнення з нього 145 910,28 грн. - інфляційних втрат та прийняти в цій частині нове рішення, вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального та процесуального права, оскільки зведений індекс інфляції за період серпень 2013 року по січень 2015 року становить 129,25%, а тому, виходячи з заборгованості у розмірі 274 621,21 грн., інфляційні втрати склали 80 326,70 грн.

Прокурор у своєму відзиві на апеляційну скаргу вважає дане рішення таким, що прийняте у чіткій відповідності з нормами матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки при розрахунку суми інфляційних втрат, відповідач безпідставно застосував основну суму заборгованості у розмірі 274 621,21 грн., тобто з урахуванням добровільно сплачених 10 000,00 грн., замість 284 621, 21 грн., а також слід розраховувати інфляційні втрати з липня 2013 року - березень 2015 року.

12 червня 2015 року, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено її розгляд на 08 липня 2015 року.

08 липня 2015 року, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду розгляд апеляційної скарги було відкладено на 22 липня 2015 року.

У судовому засіданні прокурор та представник відповідача підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї.

Представник позивача заперечив проти доводів апеляційної скарги та підтримав позицію прокурора, надавши пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, таким, що прийняте з дотриманням норм чинного законодавства, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила, що:

03 січня 2013 року, між ДП "Соснівське лісове господарство", як продавцем, та ТОВ "ВУДПАК", як покупцем, було укладено Договір поставки №03-01-2013, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати у власність покупця, а останній прийняти та оплатити товар - техсировину для виробничо-технічного призначення. (т.1 а.с.19)

Згідно п.8.1. Договору поставки №03-01-2013, платіж (передоплата 100% вартості) здійснюється шляхом банківського переказу коштів на розрахунковий рахунок продавця за разову партію товару або внесенням готівки.

На виконання умов Договору поставки №03-01-2013, за період з 08 липня 2013 року по 26 грудня 2013 року, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 284 734,35 грн. за товарно-транспортними накладними (т.1 а.с.20-81):

- №047329 від 08 липня 2013 року на суму 5359,00 грн.;

- №046938 від 11 липня 2013 року на суму 5359,00 грн.;

- №047916 від 22 серпня 2013 року на суму 5408,91 грн.;

- №047116 від 02 серпня 2013 року на суму 5547,60 грн.;

- №047117 від 19 серпня 2013 року на суму 5547,60 грн.;

- №047118 від 19 серпня 2013 року на суму 5547,60 грн.;

- №047678 від 01 серпня 2013 року на суму 5359,00 грн.;

- №047679 від 05 серпня 2013 року на суму 5359,00 грн.;

- №047680 від 08 серпня 2013 року на суму 2307,00 грн.;

- №047681 від 08 серпня 2013 року на суму 3059,00 грн.;

- №047682 від 14 серпня 2013 року на суму 5359,00 грн.;

- №047683 від 21 серпня 2013 року на суму 5359,00 грн.;

- №047685 від 26 серпня 2013 року на суму 5359,00 грн.;

- №046420 від 07 серпня 2013 року на суму 5355,32 грн.;

- №047601 від 09 серпня 2013 року на суму 3818,00 грн.;

- №047602 від 09 серпня 2013 року на суму 1538,70 грн.;

- №047376 від 13 серпня 2013 року на суму 2465,60 грн.;

- №047377 від 13 серпня 2013 року на суму 3077,40 грн.;

- №047686 від 16 серпня 2013 року на суму 3077,40 грн.;

- №047687 від 16 серпня 2013 року на суму 2300,00 грн.;

- №047688 від 04 вересня 2013 року на суму 4363,10 грн.;

- №047120 від 26 серпня 2013 року на суму 5543,00 грн.;

- №047906 від 03 вересня 2013 року на суму 5359,00 грн.;

- №047908 від 12 вересня 2013 року на суму 5359,00 грн.;

- №047909 від 17 вересня 2013 року на суму 5359,00 грн.;

- №047910 від 19 вересня 2013 року на суму 5359,00 грн.;

- №047911 від 25 вересня 2013 року на суму 5359,00 грн.;

- №047603 від 11 вересня 2013 року на суму 5543,00 грн.;

- №047606 від 20 вересня 2013 року на суму 1538,70 грн.;

- №047607 від 20 вересня 2013 року на суму 3818,00 грн.;

- №047690 від 07 жовтня 2013 року на суму 5409,60 грн.;

- №047691 від 16 жовтня 2013 року на суму 5359,00 грн.;

- №047604 від 11 жовтня 2013 року на суму 5407,30 грн.;

- №047912 від 01 жовтня 2013 року на суму 5359,00 грн.;

- №047913 від 03 жовтня 2013 року на суму 2300,00 грн.;

- №047914 від 03 жовтня 2013 року на суму 3059,00 грн.;

- №047915 від 09 жовтня 2013 року на суму 5359,00 грн.;

- №048126 від 14 жовтня 2013 року на суму 5359,00 грн.;

- №048128 від 24 жовтня 2013 року на суму 5359,00 грн.;

- №047754 від 17 жовтня 2013 року на суму 5325,65 грн.;

- №047755 від 30 жовтня 2013 року на суму 5434,90 грн.;

- №047756 від 31 жовтня 2013 року на суму 5444,10 грн.;

- №047692 від 12 листопада 2013 року на суму 5363,60 грн.;

- №047605 від 15 листопада 2013 року на суму 3077,40 грн.;

- №047608 від 15 листопада 2013 року на суму 2465,60 грн.;

- №048127 від 05 листопада 2013 року на суму 5359,00 грн.;

- №048129 від 07 листопада 2013 року на суму 5359,00 грн.;

- №048130 від 13 листопада 2013 року на суму 5359,00 грн.;

- №048131 від 15 листопада 2013 року на суму 5359,00 грн.;

- №048132 від 26 листопада 2013 року на суму 5359,00 грн.;

- №047758 від 27 листопада 2013 року на суму 5353,48 грн.;

- №047010 від 05 грудня 2013 року на суму 5353,48 грн.;

- №048301 від 13 грудня 2013 року на суму 5359,00 грн.;

- серія РВ №2 від 17 грудня 2013 року на суму 5473,54 грн.;

- №048134 від 07 грудня 2013 року на суму 5359,00 грн.;

- №048401 від 09 грудня 2013 року на суму 5359,00 грн.;

- №048133 від 12 грудня 2013 року на суму 5359,00 грн.;

- РВ №8 від 20 грудня 2013 року на суму 3059,00 грн.;

- РВ №7 від 20 грудня 2013 року на суму 2299,77 грн.;

- РВ №1 від 25 грудня 2013 року на суму 5359,00 грн.;

- РВ №5 від 26 грудня 2013 року на суму 3450,00 грн.;

- РВ №6 від 26 грудня 2013 року на суму 1909,00 грн.

Проте, відповідач свої зобов'язання щодо оплати товару виконав частково, внаслідок чого станом на день звернення з позовом у нього перед позивачем існувала заборгованість в сумі 284621,21 грн.

13 березня 2014 року, позивач звернувся до відповідача з претензією про сплату заборгованості за Договором поставки №03-01-2013 у розмірі 492 683,63 грн. (т.1 а.с.86)

17 березня 2015 року, прокурор Березнівського району в інтересах держави в особі ДП "Соснівське лісове господарство" звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом до ТОВ "ВУДПАК" про стягнення 660 192,55 грн., з яких 284 621,21 грн. - основної заборгованості за Договором поставки №03-01-201303 січня 2013 року, 9263,84 грн. - 3% річних за період з 01 січня 2014 року по 31 січня 2015 року, 366 307,50 - інфляційних втрат за період з січня 2014 року по січень 2015 року. (т.1 а.с.2-18)

26 березня 2015 року, відповідач, платіжним дорученням №122, сплатив позивачу 10 000,00 грн. боргу за Договором поставки №03-01-2013. (т.1, а.с.143)

03 квітня 2014 року, відповідач, листом №87, надав позивачу відповідь на претензію, в якій просив розстрочити оплату заборгованості на шість місяців посилаючись на скрутний фінансовий стан (т.1 а.с.87)

21 квітня 2014 року, між сторонами було підписано акт взаємних розрахунків станом на 01 червня 2014 року - 21 квітня 2015 року, згідно якого заборгованість ТОВ "ВУДПАК" перед ДП "Соснівське лісове господарство" становить 274 621,21 грн. (т.1 а.с.128)

25 травня 2015 року, прокурор звернувся до суду з заявою про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача 284 621,21 грн. - основного боргу, 12 592,09 грн. - 3% річних та 145 910,28 грн. - інфляційних втрат. (т.1 а.с.142)

25 травня 2015 року, представник позивача надав суду розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, в якому вказав термін за який слід стягувати штрафні санкції, а саме: 12 592,09 грн. - 3% річних за період з 08 липня 2013 року по 26 грудня 2013 року, а 145 910,28 грн. - інфляційних втрат за період з серпня 2013 року по березень 2015 року включно. (т.1 а.с.145)

25 травня 2015 року, рішенням господарського суду Житомирської області було частково задоволено позов прокурора Березнівського району в інтересах держави в особі ДП "Соснівське лісове господарство" до ТОВ "ВУДПАК" про стягнення 660 192,55 грн. та стягнуто з відповідача на користь позивача 274 621,21 грн. - основного боргу, 145 910,28 грн. - інфляційних втрат, 12 592,09 грн. - 3% річних, 8 862,47 грн. - судового збору в доход Державного бюджету України, а також припинено провадження в частині стягнення 10 000,00 грн. - основного боргу. (т.2 а.с.225-227)

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як встановлено з матеріалів справи, між ДП "Соснівське лісове господарство" та ТОВ "ВУДПАК" було укладено Договір поставки №03-01-2013, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати у власність покупця, а останній прийняти та оплатити товар - техсировину для виробничо-технічного призначення на загальну суму 690 000,00 грн., а покупець прийняти товар та оплатити його вартість. Платіж (передоплата 100% вартості) здійснюється шляхом банківського переказу коштів на розрахунковий рахунок продавця за разову партію товару або внесенням готівки (п.8.1. Договору).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

ДП "Соснівське лісове господарство" на виконання своїх зобов'язань по Договору поставки №03-01-2013 з 08 липня по 26 грудня 2013 року поставило відповідачу товар загальною вартістю 284 734,35 грн.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 ЦК України).

Проте відповідач свої зобов'язання виконав частково і оплатив вартість поставленого товару не в повному обсязі, чим допустив заборгованість перед позивачем у розмірі 284621,21 грн. Дана обставина товариством не заперечується.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України визначає, як порушення зобов'язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки, після подачі позову, відповідач, платіжним дорученням №122, сплатив борг в розмірі 10 000,00 грн., а тому відсутній предмет спору в цій частині.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо, зокрема відсутній предмет спору.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги, заявлені у даній справі, в частині стягнення з відповідача 274 621,21 грн. є обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи, відповідно, такими, що підлягають задоволенню, а провадження у справі в частині стягнення 10 000,00 грн. - основного боргу підлягає припиненню на підставі п.11 ч.1 ст.80 ГПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми

Позивач, крім основної суми заборгованості, у відповідності до ст. 625 ЦК України, просить стягнути на свою користь з відповідача (з урахуванням заяви про зменшенням позовних вимог від 25 травня 2015 року), 12 592,09 грн. - 3% річних за період з 08 липня 2013 року по 26 грудня 2013 року, та 145 910,28 грн. - інфляційних втрат з січня 2013 року по березень 2015 року, включно.

Здійснивши перерахунок нарахованих позивачем поперіодно і по кожній поставці, 3% річних та інфляційних втрат (т.1 а.с.145-146), враховуючи, що індекс інфляції з серпня 2013 року по березень 2015 року склав понад 152,6%, апеляційний господарський суд погоджується з місцевим господарським судом про законність та обґрунтованість вимог позову в частині стягнення з відповідача 12 592,09 грн. - 3% річних та 145 910,28 грн. - інфляційних втрат.

Посилання відповідача на те, що місцевим господарським судом не правильно було вирахувано індекс інфляції, оскільки на його думку він з серпня 2013 року по січень 2015 року становить 129,25%, і з заборгованості у розмірі 274 621,21 грн., інфляційні втрати складають 80 326,70 грн., колегією суддів оцінюється критично тому, що згідно "Рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" (лист Верховного Суду України №62-97р. від 03 квітня 1997 року) індекс інфляції розраховується в середньому на місяць шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Оскільки перша поставка товару за Договором поставки №03-01-2013 відбулася 08 липня 2013 року і відповідачем було прострочено оплату його вартості, поставка товару відбувалась по грудень 2013 року, а перерахування відповідачем позивачу боргу у розмірі 10 000,00 грн. було проведено 26 березня 2015 року, тому місцевий господарський суд вірно встановив, що серпня 2013 року по березень 2015 року включно, слід проводити нарахування інфляційних витрат з суми боргу у 284 621,21 грн.

Розрахунок інфляції проведений на кожну прострочену оплатою вартість поставленого, за Договором поставки №03-01-2013, товару (згідно накладних) на весь період заборгованості з наступним складанням усіх інфляційних витрат по кожній простроченій оплатою вартості поставленого товару, що і було зроблено позивачем при проведенні розрахунків.

Інші заперечення відповідача, викладені у апеляційній скарзі, також не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Згідно ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте у відповідності до норм ст. 43 ГПК України із всебічним, повним та об'єктивним дослідженням матеріалів справи в їх сукупності та вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для скасування рішення господарського суду та задоволення вимог апеляційної скарги.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги, на підставі ст.ст. 49, 105 ГПК України, у зв'язку з відмовою в її задоволенні, покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Житомирської області від 25.05.15 р. у справі №906/410/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВУДПАК" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №906/410/15 повернути господарському суду Житомирської області.

Головуючий суддя Дужич С.П.

Суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Саврій В.А.