донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

04.08.2015р. справа №905/3182/14

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівПопков Д.О. Зубченко І.В., Радіонова О.О.
при секретарі судового засідання Максимовій О.Ю.
за участю представників сторін:
від позивача: не з'явився;
від відповідача: не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуПублічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» м. Красноармійськ Донецької області
на рішення господарського суду Запорізької області
від22.06.2015р. (повний текст підписано 26.06.2015р.)
по справі№905/3182/14 (головуючий суддя Дроздова С.С.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «СТІЛ ВОРК» м. Кривий Ріг Дніпропетровської області
до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» м. Красноармійськ Донецької області
пропро стягнення 250 748,90грн.
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СТІЛ ВОРК» м. Кривий Ріг Дніпропетровської області (Позивач) звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» м. Красноармійськ Донецької області (Відповідач) про стягнення 250 748,90грн. за договором купівлі-продажу, з яких 232072грн. - основного боргу, 3471,54грн. - 3% річних, 15205,36 - пені.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 22.06.2015р позовні вимоги Позивача були задоволенні частково з мотивів прострочення виконання Відповідачем зобов'язань визначених в договорі купівлі-продажу №882П від 05.03.2013р. та виявленими арифметичними недоліками у розрахунку розміру пені..

Публічне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське» м. Красноармійськ Донецької області не погодившись з прийнятим рішенням суду, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 22.06.2015р. по справі №905/3182/14 та прийняти нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

Підставами для скасування рішення суду першої інстанції Апелянт зазначає: можливість визначення прострочення платежу в розрахунку 3% річних лише після надсилання Відповідачеві рахунку, що не було враховано місцевим судом; здійснення оплати у більшій ніж визначено судом сумі та відсутність доказів поставки Позивачем товару понад сплачені 546338грн.; невизначеність місцевим судом оплачених партій товару, що впливає на правильність розрахунку періоду прострочення платежів.

За результатами автоматизованого розподілу справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий (суддя-доповідач) Попков Д.О., Зубченко І.В., Радіонова О.О.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 21.07.2015р. відновлено апеляційне провадження із призначенням розгляду скарги на 04.08.2015р. о 14.00. год.

Судове засідання апеляційної інстанції здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Представник Скаржника у судове засідання 04.08.2015р. без пояснення причин не з'явився, проте, з огляду на доведення ним своєї позиції до відома суду безпосередньо в апеляційній скарзі і не визнання його явки обов'язковою, судове колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті.

Представник Позивача в судове засідання 04.08.2015р. не з'явився, подав через канцелярію суду клопотання про розгляд справи за його відсутності по наявним матеріалам і доказам, а також просив залиши апеляційну скаргу Відповідача без задоволення, а рішення Господарського суду Запорізької області від 22.06.2015р. без змін.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне:

Як було встановлено місцевим судом та підтверджується наявними матеріалами справи, 05.03.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТІЛ ВОРК» (Продавець) та Публічним акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське» (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу № 882П (Договір - а.с.а.с.17,20,23,26), відповідно до п.1.1.якого Продавець зобов'язується передати, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити на умовах, визначених договором обладнання та продукцію виробничо - технічного призначення. Номенклатура, кількість, ціна, строк та умови поставки товару обумовлюються сторонами в додаткових угодах, які є невід'ємною частиною договору.

Найменування, кількість та вартість товару, що передається від Продавця Покупцю, Сторони узгодили додатковими угодами № 3 від 19.04.2013р.(а.с.29) та № 4 від 08.05.2013р.(а.с.65)

На виконання своїх договірних зобов'язань, 10.06.2013р. Позивач передав Відповідачу товар на суму 22 72,80грн., що підтверджується товарно-транспортною накладною № 000028 від 10.06.2013р.(а.с.53) та видатковою накладною № 69 від 10.06.2013р.(а.с.47). Представником Відповідача товар був отриманий без заперечень та зауважень на підставі довіреності № 1592 від 07.06.2013р.(а.с.56)

Також з матеріалів справи вбачається, що 01.08.2013р. Відповідачем був отриманий товар на суму 564144грн., що підтверджується товарно-транспортною накладною №000045 від 01.08.2013р.(а.с.41) та видатковою накладною № 59 від 01.08.2013р.(а.с.35). Вказаний товар був отриманий за довіреністю № 2093 від 01.08.2013р.(а.с.38) повноваженим представником Відповідача без заперечень та зауважень, про що свідчить підпис на вищевказаних документах.

Отже, як вірно було встановлено господарським судом, всього Позивачем передано Відповідачеві товар на загальну суму 586 870,80грн.

Відповідно до п. 3.2 договору Покупець проводить оплату товару шляхом прямого перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця, на підставі рахунку, який виставляє Продавець наступним чином:

- передплата 50% вартості партії товару.

- оплата 50% вартості партії товару перераховується протягом 5-ти днів з дня поставки товару, якщо інше не передбачено додатковими угодами.

На виконання п.3.2 договору 20.05.2013р. Позивачем був виставлений рахунок № 50 (а.с.62) на суму 564144грн. та 10.06.2013р. рахунок № 68 (а.с.54) на суму 22 726,80 грн.

Місцевим судом було встановлено, що товар за видатковою накладною № 69 від 10.06.2013р. на суму 22 726,80грн. був отриманий Відповідачем 10.06.2013р., тобто остаточний розрахунок мав відбутися по 15.06.2013р.

Товар за видатковою накладною № 59 від 01.08.2013р. на суму 564 144грн. Відповідач отримав 01.08.2013р., отже остаточно розрахуватися він повинен був по 06.08.2013р.

Проте, Відповідач на виконання умов договору лише частково здійснив оплату за поставлений товар у сумі 350 253, 44грн., внаслідок чого сума заборгованості Відповідача перед Позивачем склала 232072 грн., та відповідно до бухгалтерської довідки (а.с.50) сплачена не була.

Також посилання Відповідача про наявність в матеріалах справи платіжного доручення, яке б підтвердило оплату заборгованості у повному обсязі, не було взято до уваги судом, оскільки такі відомості в матеріалах справи відсутні та факт виконання зобов'язання Відповідачем доведений не був.

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов висновку про частковість задоволення позовних вимог, усунувши допущений Позивачем арифметичний недолік у розрахунку розміру пені, нарахування якої у разі порушення строків оплати товару в розмірі 0,1% від вартості несплаченого товару за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставник НБУ, передбачено п. 7.2. договору купівлі-продажу №882П від 05.03.2013р.

Оцінюючи правильність застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального законодавства в контексті встановлених обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке:

Відповідно до ст.ст.173, 174 Господарського кодексу України та ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України укладений між сторонами договір купівлі-продажу № 882П від 05.03.2013р. є належною підставою для виникнення у сторін кореспондуючих прав і обов'язків.

Беручи до уваги правову природу укладеного договору, кореспондуючі права та обов'язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з купівлі-продажу. Як встановлено ст.655, ч.1 ст.691 Цивільного кодексу України Покупець зобов'язаний сплатити товар за ціною, встановленою в договорі купівлі-продажу.

Отже, в контексті зазначених норм укладений між Позивачем та Відповідачем договір купівлі-продажу є належною підставою для виникнення у останнього грошових зобов'язань, визначених його умовами, з оплати поставленого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Таким чином, Відповідач не мав жодних підстав для ухилення від виконання обов'язку із здійснення повного розрахунку за поставлений товар відповідно до умов договору купівлі-продажу шляхом повної оплати товару протягом 5 днів з моменту поставки, відповідно умов п. 3.2. договору.

Відповідно до ст. 202 Господарського кодексу України та ст.598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Наразі, будь-яких доказів своєчасної спалити стягуваної заборгованості або припинення відповідних грошових зобов'язань перед Позивачем у будь-який інший передбачений законом спосіб, Відповідачем всупереч ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України до матеріалів справи не надано - доводи апеляційної скарги в цій частині відхиляються за недоведеністю.

Також як було встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи Відповідач визнав заборгованість перед Позивачем, що підтверджується наявними актами звірки взаєморозрахунків станом на 30.09.2013р.(а.с.73) та станом на 31.12.2013р.(а.с.78), підписаними представниками сторін та скріпленими печатками підприємств, в яких міститься інформація щодо наявності заборгованості Публічного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське" перед Товариством з обмеженою відповідальністю"СТІЛ ВОРК" в розмірі 232072 грн.

Таким чином невиконання грошових зобов'язань, було правомірно кваліфіковано судом першої інстанції як їх порушення у розумінні ст. 610 Цивільного кодексу України, а сам Відповідач вважається таким, що прострочив їх виконання у розумінні ч.1 ст.612 цього Кодексу України.

В свою чергу, за змістом ст.ст.549, 611, 625 Цивільного кодексу України та ст.ст.216-218 Господарського кодексу України наслідком прострочення виконання грошового зобов'язання є право кредитора вимагати, зокрема, сплати заборгованості, з нарахованими впродовж періоду прострочення на неї 3% річних та пені, передбачених зокрема п.7.2. договору № 882П від 05.03.2013р. у відповідності до вимог ч.1 ст.547 вказаного Кодексу.

За таких обставин, перевіривши правильність розрахунків розміру позовних вимог, апеляційний суд вважає правомірним і обґрунтованим висновок місцевого суду щодо задоволення позовних вимог у визначених оскаржуваним рішенням обсягах. Доводи Відповідача щодо неправильності визначення періоду прострочення чи обсягу здійсненого постачання апеляційним судом відхиляються, оскільки не відповідають обставинам за матеріалами справи. Наразі, будь-яких інших підстав,передбачених ст.104 Господарського процесуального кодексу України для скасування чи зміни переглядуваного рішення апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» м. Красноармійськ Донецької області підлягає залишенню без задоволення, а переглядуване рішення - без змін, що згідно із ст. 49 Господарського процесуального кодексу України має наслідком віднесення на рахунок Скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» м. Красноармійськ Донецької області на рішення Господарського суду Запорізької області від 22.06.2015р. (повний текст підписано 26.06.2015р.) у справі №905/3182/14 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Господарського суду Запорізької області від 22.06.2015р. (повний текст підписано 26.06.2015р.) у справі №905/3182/14 залишити без змін.

3. Постанова апеляційної інстанції набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Д.О. Попков

Судді: І.В. Зубченко

О.О. Радіонова

Надруковано: 5 прим.: 1,2 - сторонам, 1- у справу, 1-ГСЗО, 1-ДАГС