ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2015 р. Справа № 917/2660/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Черленяк М.І., суддя Ільїн О.В., суддя Хачатрян В.С.

при секретарі Кузнєцовій І.В.

за участю представників сторін:

позивач - Лещенко Г.М.;

відповідач - Дрозд О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. №3673П/1-35) на рішення господарського суду Полтавської області від 02 червня 2015 року по справі №917/2660/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в особі Кременчуцької філії, м. Кременчук Полтавської області

до Комунального підприємства "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради, м. Кременчук Полтавської області

про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 02 червня 2015 року по справі (колегія суддів у складі: головуючий суддя Кльопов І.Г., суддя Киричук О.А., суддя Сірош Д.М.) у задоволенні позову відмовлено.

Позивач з рішенням не погодився, звернувся до апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій, посилаючись на необ'єктивність рішення суду і неповне з'ясування обставин справи, просить його скасувати частково та прийняти нове, яким задовольнити позов в частині стягнення штрафних санкцій в розмірі 32608,86 грн та 1458,78 грн.

Комунальне підприємство "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради у відзиві на апеляційну скаргу просить скаргу залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

Зазначає, що вважає рішення суду прийнятим з повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з доведеністю обставин, при правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як досліджено судом першої інстанції, між публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго" (постачальник) та комунальним підприємством "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради (споживач) 02.09.2011 року укладено Договір № 334 про постачання електричної енергії (далі - Договір).

Відповідно до ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Відповідно до розділу 1, п. 2.3.3 Договору та положень "Правил користування електричною енергією", затверджених Постановою НКРЕ № 28 від 31.07.1996 року, постачальник електричної енергії постачає електричну енергію відповідачу, а останній в свою чергу зобов'язувався оплачувати ПАТ "Полтаваобленерго" вартість електричної енергії згідно з умовами Додатків № 2 та № 3 до Договору "Порядок розрахунків" та "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії".

Порядком розрахунків (Додаток №2 до Договору) сторони визначили, що платежі здійснюються споживачем платіжними дорученнями на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника у наступних обсягах та строки: 20% від заявленого ( договірного) електроспоживання на розрахунковий період до 26 числа місяця, що передує рахунковому. Остаточний розрахунок за минулий розрахунковий період здійснюється Споживачем самостійно протягом 5 операційних дні з дня отримання рахунку.

На підтвердження виконання своїх зобов'язань за Договором, позивачем надані копії актів про обсяги спожитої (переданої) споживачу електричної енергії, підписаних сторонами та засвідчених печатками обох сторін.

Позивач стверджує, що відповідач, в порушення договірних зобов'язань в повному обсязі не розрахувався за електричну енергію, внаслідок чого за період з лютого 2014 року по листопад 2014 року утворилась заборгованість за спожиту електричну енергію.

Частиною 7 статті 276 ГК України закріплено, що оплата енергії, яка відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005р. плата за житлово - комунальні послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлений інший строк.

Згідно із статтею 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Нормами статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень статті 626 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 509 Цивільного кодексу України закріплено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У свою чергу, відповідач зазначає, що 24.09.2014 року за №30Е/241 та 18.11.2014 року за №30Е/260 відповідно до Постанови КМУ від 29.01.2014р. між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Полтавській області, Департаментом фінансів Полтавської облдержадміністрації, Департаментом житлово-комунального господарства Полтавської облдержадміністрації, Фінансовим управлінням Кременчуцької міської ради, Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, Комунальним підприємством "Кременчукводоканал", Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго", Державним підприємством "Енергоринок", Публічним акціонерним товариством "Центренерго" було укладено договори про організацію взаєморозрахунків (відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік").

Зі змісту вказаних договорів вбачається, що їх предметом є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014рік" і Порядку та умов надання у 2014році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водвідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2014р. №30.

Відповідно до п. 9 договору про організацію взаєморозрахунків №30/Е/241 від 24.09.2014 року КП "Кременчукводоканал" перераховує на рахунок ПАТ "Полтаваобленерго" кошти в сумі 40 992 910,00 грн, у тому числі ПДВ 6 832 151,67 грн для погашення заборгованості за електроенергію, куплену у серпні 2012 - березні 2014 рр., згідно з договором №334 від 02.09.2011 року.

Відповідно до п. 9 договору про організацію взаєморозрахунків №30/Е/260 від 18.11.2014 року КП "Кременчукводоканал" перераховує на рахунок ПАТ "Полтаваобленерго" кошти в сумі 10 259 293,37 грн, у тому числі ПДВ 1 709 882,23 грн для погашення заборгованості за електроенергію, куплену у 2012 - 2014 роках, згідно з договором від 02.09.2011 року №334.

Судом у рішенні також встановлено, що згідно п. 13 договорів про організацію взаєморозрахунків, сторони у графі платіжного доручення "призначення платежу" додатково зазначають "пункти 14-17 статті 11 та пункт 24 статті 14 та пункт 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014рік", а також дату і номер договору.

Згідно п. 19 вказаних договорів сторони засвідчують, що після виконання договору, вони не мають одна до одної претензії стосовно предмета договору.

Таким чином, підписавши договір №30/Е/241 від 24.09.2014 року та договір №30/Е/260 від 18.11.2014 року про організацію взаєморозрахунків, сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за електричну енергію, поставлену за Договором №334 від 02.09.2011 року.

За договорами про організацію взаєморозрахунків відповідач перерахував позивачу кошти в сумі 40 992 910,00 грн, що підтверджується наданою відповідачем копією платіжного доручення №1 від 06.10.2014 року, та кошти в сумі 10 259 293,37 грн, що підтверджується копією платіжного доручення №2 від 17.12.2014 року.

Місцевий суд у рішенні зазначає, що згідно статті 111-28 Господарського процесуального кодексу України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Невиконання судових рішень Верховного Суду України тягне за собою відповідальність, установлену законом.

При вирішенні даної справи судом врахована практика Верховного Суду України, яка полягає в тому, що умовами договору про організацію взаєморозрахунків передбачалося не тільки надання державою коштів на погашення заборгованості, але також змінювалися строки виконання боржником грошових зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі договору про постачання газу; що договір про організацію взаєморозрахунків не передбачав можливості існування між сторонами інших грошових зобов'язань та підстав для інших грошових вимог та оскільки розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку та строки, передбачені у договорі про організацію взаєморозрахунків, то строки виконання зобов'язання відповідачем було дотримано.

Отже, для застосування відповідальності за порушення грошового зобов'язання, необхідно, щоб оплата була здійснена відповідачем поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків.

Позивач, в якості підстави своїх вимог про стягнення з відповідача заборгованості вказує на порушення відповідачем зобов'язань по Договору №334 від 02.09.2011, умови якого, в частині порядку і строків проведення розрахунків за електричну енергію були сторонами змінені у договором №30Е/241 від 24.09.2014 року та договором №30Е/260 від 18.11.2014 року.

Доказів здійснення оплати поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків в матеріалах справи немає.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як визначено у статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним прав здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно частини 4 статті 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Таким чином, підписавши договір №30Е/241 від 24.09.2014 року та договір №30Е/260 від 18.11.2014р. про організацію взаєморозрахунків, сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за електричну енергію, поставлену за Договором №334 від 02.09.2011 року, а тому і підстави для стягнення пені, а також застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України (3% річних та збитків від інфляції) відсутні, оскільки для застосування відповідальності за порушення грошового зобов'язання, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договорами про організацію взаєморозрахунків, у пункті 15 яких сторони визначили що вони несуть відповідальність за невиконання своїх зобов'язань за договором відповідно до законодавства, а пунктом 19 засвідчили, що після виконання договору, сторони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що прийняте у даній справі рішення господарського суду відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги щодо порушення цих норм є безпідставними, твердження апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції у зв'язку з чим відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 99, 101, п. 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 02 червня 2015 року по справі №917/2660/14 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 31.07.2015 року.

Головуючий суддя Черленяк М.І.

Суддя Ільїн О.В.

Суддя Хачатрян В.С.