ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2015 р. Справа №921/1486/14-г/7

Львівський апеляційний господарський суд у складі:

Головуючого судді: Плотніцького Б.Д.

Суддів: Кравчук Н.М.

Гнатюк Г.М.

при секретарі: Гарматі О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Збаразької центральної районної комунальної лікарні, м.Збараж, Тернопільська область та Тернопільської об'єднаної державної фінансової інспекції, м.Тернопіль

на рішення господарського суду Тернопільської області від 27.03.2015р. (суддя Стадник М.С.)

у справі №921/1486/14-г/7

за позовом: Збаразької центральної районної комунальної лікарні, м.Збараж, Тернопільська область

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Тепловик-2", м.Монастириська, Тернопільська область

до відповідача 2: Збаразької міської ради, м.Збараж, Тернопільської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Тернопільська об'єднана державна фінансова інспекція, м.Тернопіль

про стягнення заборгованості в сумі 221 737,42 грн.

за участю представників сторін:

від позивача (апелянта): Заєць М.Ю. по довіреності №2593 від 17.06.2015р.

від відповідача 1: Виннічик І.М. по довіреності б/н від 21.07.2015р.

від відповідача 2:Присяжнюк О.А. по довіреності б/н від 24.06.2014р.

від третьої особи (апелянта): не з'явився

присутній у судовому засіданні: Табалюк І.Ю паспорт серія МС №000554 виданий Тернопільським МУ УМВС України в Тернопільській області 07.07.1995р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 27.03.2015р. у справі №921/1486/14-г/7 відмовлено у задоволенні позовних вимог Збаразької центральної районної комунальної лікарні, м.Збараж, Тернопільська область до відповідача 1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Тепловик-2", м.Монастириська, Тернопільська область, до відповідача 2 Збаразької міської ради, м.Збараж, Тернопільської області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Тернопільської об'єднаної державної фінансової інспекції, м.Тернопіль про стягнення заборгованості в сумі 221 737,42 грн.

Збаразька центральна районна комунальна лікарня, м.Збараж, Тернопільська область та Тернопільська об'єднана державна фінансова інспекція, м.Тернопіль, не погоджуючись з вказаним рішенням, звернулись з апеляційними скаргами, в яких просять його скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Збаразька центральна районна комунальна лікарня зазначає, що внаслідок проведеної Тернопільською об'єднаною державною фінансовою інспекцією позапланової ревізії у Збаразькій центральній районній комунальній лікарні було складено акт ревізії №17-22/330 від 17.10.2014р., яким встановлено, що за період з 01.10.2012р. по 01.09.2014р. ціна на постачання 1Гкал тепла була завищена та тариф не затверджений органами місцевого самоврядування. Скаржник вважає, що в порушення п.22 Порядку формування тарифів на теплову енергію, іі виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою КМУ №869 від 01.06.2011р. внаслідок включення відповідачем 1 до вартості теплової енергії витрат по сплаті відсотків за користування кредитною лінією в сумі 129,69грн., позивачем було зайво перераховано за теплопостачання за період з 21.03.2013р. по 01.09.2014р. кошти в сумі 195 846,95грн. На думку апелянта, оскільки Товариству з обмеженою відповідальністю "Тепловик - 2" належить імперативний обов'язок встановлювати достовірний тариф та відповідати за його правильність, то товариство зобов'язано відшкодовувати усі завдані збитки позивачу з урахуванням штрафних санкцій. Тому, просить суд скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Другий апелянт - Тернопільська об'єднана державна фінансова інспекція, м.Тернопіль в обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує на те, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Тепловик-2" включено до тарифу в розмірі 707,98грн.: тариф на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та єдиний податок. В той час, як тариф на виробництво теплової енергії включає серед іншого інші операційні витрати (в т.ч. відсотки за кредит) в сумі 165,95грн. Постановою НКРЕ №273 від 21.03.2013р. «Про встановлення ТОВ «Теплвик-2» тарифів на виробництво теплової енергії, виробленої на котельнях» встановлено тариф у розмірі 359,80грн. за 1Гкал. Апелянт вважає, що затвердження тарифу на виробництво в розмірі меншому, ніж розрахований відповідачем 1, не змінило кінцевого тарифу в розмірі 707,98грн., що на думку скаржника, пояснюється перерозподілом витрат, а саме - в основному за рахунок понесення витрат на сплату відсотків за кредитом із структури тарифу на виробництво теплової енергії до структури тарифу на постачання теплової енергії. Скаржник зазначає, що судом першої інстанції не повно та не об'єктивно досліджено дії Табалюка І.Ю., яким було надано розрахунки відповідачу 2 та позивачу з різними складовими тарифу.

Одночасно апелянт вказує на те, що відповідач 1 завжди включає до розрахунку вартості теплової енергії відсотки за користування кредитною лінією, в тому числі не лише у відносинах із позивачем, що, в свою чергу, на думку апелянта, свідчить про те, що з моменту зменшення тарифу на виробництво теплової енергії, передбаченого зазначеною вище постановою НКРЕ №273, складова сплати відсотків за користування кредитною лінією була включена до тарифу на постачання теплової енергії. Також скаржник зазначає, що на момент розгляду справи в суді першої інстанції, відповідачем 1 не надано доказів понесення витрат на заміну та ремонт частини теплотраси та іншого теплотехнічного обладнання, як зазначено в розрахунках, наданих останнім відповідачу 2. Тому, на думку апелянта, суд першої інстанції в порушення ст.32 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) не дослідив докази та просить суд скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

17.06.2015р. на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тепловик-2" №15/06/1 від 15.06.2015р., в обґрунтування якого відповідач 1 зазначає, що рішення господарського суду Тернопільської області є законним та винесеним з урахуванням норм матеріального права. Відповідач 1 вказує, що Тернопільська об'єднана державна фінансова інспекція неповно з'ясувала обставини формування кінцевого тарифу, оскільки до нього не включено відсотки за користування кредитною лінією. Вказаний тариф у сумі 707,98грн. включає в себе наступні пункти: встановлений тариф на виробництво теплової енергії в сумі 359,80грн.; на транспортування - 60,85грн.; на постачання - 253,62грн., до складової якого входить 129,69грн. - інші витрати, пов'язані зі збутом теплової енергії (розрахункові витрати на заміну та ремонт частини теплотраси та іншого теплотехнічного обладнання - засувок, апаратури регулювання, тощо); єдиний податок (5%) - 33,71грн. Наявність укладеного кредитного договору, на думку відповідача 1, не підтверджує включення відшкодування відсотків в розрахунок тарифу на теплову енергію.

Крім того, на думку відповідача 1, Збаразька міська рада на засіданні 04.12.2013р. розглядала заяву ТОВ «Тепловик-2», на якому був присутній директор товариства, та ухвалила рішення, яким встановила тариф на постачання теплової енергії у розмірі 707,98грн. за 1Гкал. При зверненні товариства до Виконкому Збаразької міської ради з приводу надання рішення від 04.12.2015р., було надано копію рішення зі штампом «з оригіналом вірно» і мокрою печаткою Збаразької міської ради, однак у документі було зазначено «проект рішення». Листом №02-01/209 від 29.01.2015р. директор Департаменту архітектури, будівництва, житлово-комунального господарства та енергозбереження Тернопільської ОДА Харченко В.М. підтвердив правильність нарахування тарифів ТОВ «Тепловик-2» та надав мотивоване роз'яснення щодо повноважень органів місцевого самоврядування по питанню встановлення тарифів на постачання теплової енергії. Також у відзиві відповідач 1 зазначив, що постачання теплової енергії у 2013р. було для товариства збитковим, оскільки без урахування рентабельності та єдиного податку витрати відповідача 1 становлять 770,30грн.

Одночасно ТОВ «Тепловик-2» звертає увагу суду на те, що протягом 2011-2012рр. постачальником тепла позивачу було Комупльне підприємство теплових мереж Тернопільської міської ради, і вартість 1Гкал становила 1 089,20грн. при дешевшій ціні на газ, а внаслідок зміни постачальника, місцевому бюджету вдалось провести економію бюджетних коштів в розмірі 35% від попередніх витрат на опалення. З посиланням на ст.25 Закону України «Про теплопостачання» відповідач 1 вважає, що не мав права відмовити споживачу у постачанні теплової енергії, виконав всі взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, надав якісні послуги, а тариф, визначений договором, є економічно обґрунтованим, взаємовигідним і був одним з найнижчих у Тернопільській області, тому просить суд відмовити у задоволенні апеляційних скарг і залишити рішення господарського суду без змін.

15.06.2015р. на адресу суд надійшов відзив на апеляційну скаргу Збаразької міської ради, м.Збараж б/н від 12.06.2015р., в якому відповідач 2 зазначає наступне. Збаразькою міською радою не було погоджено Товариству з обмеженою відповідальністю «Тепловик -2» тарифів на постачання теплової енергії, виробленої з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії у розмірі 707,98Гкал, оскільки останнім не було дотримано порядку доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад. Також відповідач 2 вказує, що відповідач 1, знаючи про те, що тариф на постачання теплової енергії включає в себе витрати по сплаті відсотків за користування кредитною лінією та те, що він не погоджений органом місцевого самоврядування, продовжував надавати послуги з теплопостачання. Одночасно відповідач 2 у відзиві зазначає, що залучення міської ради до участі у справі в якості відповідача 2 є безпідставним, оскільки спір виник між двома суб'єктами господарювання щодо відшкодування товариством відсотків за кредитною лінією, а також виконання позивачем вимог Тернопільської об'єднаної державної фінансової інспекції, тому Збаразька міська рада не може бути зобов'язаною стороною щодо таких позовних вимог.

Одночасно, представник відповідача 2, у судовому засіданні 22.07.2015р. надав суду належним чином засвідчену копію протоколу засідання виконавчого комітету Збаразької міської ради №11 від 04.12.2013р., з якого вбачається, що питання щодо затвердження (встановлення) тарифів на розгляд ради не виносилось.

У судових засіданнях 17.06.2015р. та 22.07.2015р. представник позивача (апелянта) підтримав вимоги, викладені в апеляційній скарзі, просив задовольнити апеляційну скаргу та скасувати рішення господарського суду Тернопільської області, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Представник відповідача 1 у судових засіданнях заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважає, що рішення господарського суду є законним та обґрунтованим і просив залишити апеляційні скарги без задоволення, а рішення без змін. Представник відповідача 2 проти задоволення вимог апеляційних скарг заперечував з підстав, викладених у відзиві на апеляційні скарги від 12.06.2015р.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача (апелянт), у судові засідання 17.06.2015р. та 22.07.2015р. не з'явилась. Відповідно до статті 98 ГПК України про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення з відповідною ухвалою суду (т.2 а.с.119). Одночасно, 17.07.2015р. на адресу суду надійшло клопотання від Тернопільської об'єднаної державної фінансової інспекції, в якому остання просить суд проводити розгляд справи без участі представника інспекції, у зв'язку із неможливістю забезпечити явку останнього.

Відповідно ст.99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст.102 ГПК України, апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду розглядається у двомісячний строк з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України складено протокол судового засідання.

Дослідивши докази матеріалів справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено наступне:

- 15.10.2012р. між Збаразькою центральною районною комунальною лікарнею (далі - Збаразька ЦРКЛ) в особі головного лікаря Стасишин О.С., який діє на підставі статуту (споживач) і Товариством з обмеженою відповідальністю "Тепловик - 2" (далі - ТОВ"Тепловик-2") в особі директора Ковчі А.Л., який діє на підставі статуту (енергопостачальна організація) укладено договір №32 - про постачання теплової енергії в гарячій воді, відповідно до умов якого енергопостачальна організація зобов'язалась постачати споживачу теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, які зазначені у Додатку №1 до договору, а саме 139,5927 Гкал: 21,3474 Гкал - жовтень; 52,1215 Гкал - листопад; 66,1237 Гкал - грудень, а споживач зобов'язався щомісячно оплачувати одержану теплову енергію, вартість якої складає 707,98 грн. за 1Гкал (п.1.1, 2.1умов договору, додаток №1 до договору); - облік споживання теплової енергії здійснюється приладами обліку теплової енергії, дані про спожиту енергію фіксуються останнім числом розрахункового місяця, про що подається звіт не пізніше 5-го числа місяця, наступного за розрахунковим (п.п.5.1, 5.3 договору,додаток№1); - розрахунки за спожиту теплову енергію проводяться в грошовій формі; розрахунковим періодом є календарний місяць; вартість теплової енергії визначається на підставі рахунків, які споживач оплачує до 15-го числа місяця, наступним за розрахунковим (п.6.1-6.4 договору); - енергопостачальна організація за неправильне застосування тарифів та недостовірність нарахувань за фактично відпущену теплову енергію сплачує споживачу штраф у розмірі - 25% від вартості надмірно нарахованої суми (п.7.1.3 договору); - відповідно до п.п.10.1, 10.2 умов договору, такий діє з дня його підписання до 31.12.2012р. та вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

- 15.10.2012р. між Збаразькою ЦРКЛ, в особі в.о. головного лікаря Суконніна В.І.(орендодавець) і ТОВ"Тепловик - 2", в особі директора Ковчі А.Л.(орендар) укладено договір оренди №130 та додаткову угоду до нього від 03.09.2013р., відповідно до умов якого орендодавець (балансоутримувач) передає, а орендар приймає в строкове платне користування згідно з актом приймання-передачі, строком до 15.09.2015р., приміщення котельні з обладнанням і теплотрасою згідно Специфікації, що знаходиться за адресою: Тернопільська обл., м.Збараж, вул.Павлова,2, з метою надання послуг теплопостачання приміщень Збаразької ЦРКЛ в опалювальний сезон згідно з санітарними нормами (п.1.1,7, додаток №1 до договору).

- 21.03.2013р. між Збаразькою ЦРКЛ в особі головного лікаря Стасишин О.С. (замовник) і ТОВ "Тепловик - 2" в особі директора Ковчі А.Л.(учасник) укладено договір про закупівлю послуги за державні кошти, відповідно до умов якого учасник зобов'язується поставити у період січень - грудень 2013р. замовнику теплову енергію в гарячій воді у кількості 1 341,8Гкал (січень -248,1026 Гкал; лютий -215,0999 Гкал.; березень -193,3430 Гкал; квітень -60,3119 Гкал; жовтень -58,3848 Гкал; листопад -170,7264 Гкал; грудень -222,2162 Гкал), вартістю 950 000.00грн, а споживач зобов'язався щомісячно оплачувати одержану теплову енергію на підставі акту передачі теплової енергії та рахунків на оплату, із розрахунку вартості за 1Гкал - 707,98грн. (п.п.1.1, 1.2, 3.1, 4.1, 5.1 умов договору, додаток №1 до договору про закупівлі послуги); - відповідно до п.10.1 умов договору, такий діє з дня його підписання до 31.12.2013р., при цьому сторони погодили, що умови даного договору розповсюджуються на правовідносини які виникли між ними до його укладення (п.11.1 договору).

Додатковою угодою №01/01-14 від 01.01.2014р. сторони доповнили п.10.1 договору щодо його дії, а саме термін договору продовжується на строк достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20% від суми 190 тис. визначеної у попередньому договорі, якщо такі видатки затверджені в порядку передбаченому ст.40 ЗУ "Про здійснення державних закупівель".

- 07.03.2014р. між Збаразькою ЦРКЛ в особі в.о. головного лікаря Суконніна В.І (замовник) і ТОВ "Тепловик - 2" в особі директора Табалюка І.Ю. (учасник ) укладено договір про закупівлю послуги за державні кошти, відповідно до умов якого учасник зобов'язується поставити замовнику у період січень - грудень 2014р. теплову енергію в гарячій воді у кількості 1 460Гкал (січень - 290 Гкал ; лютий - 260 Гкал; березень - 230 Гкал; квітень - 90 Гкал; жовтень - 100 Гкал; листопад - 210 Гкал; грудень - 280 Гкал), вартістю 1 033 600.00грн, а споживач зобов'язався щомісячно оплачувати одержану теплову енергію на підстав акту передачі теплової енергії та рахунків на оплату, із розрахунку вартості за 1 Гкал - 707,98 грн., кінцева вартість спожитої теплової енергії визначається згідно фактично спожитих кількісних показників (п.п.1.1, 1.2, 3.1, 4.1, 5.1 умов договору, додаток №1 до договору закупівлі послуги); - відповідно до п.10.1 умов договору, такий діє з дня його підписання до 31.12.2014р., та його дія може продовжуватися на строк достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року в обсязі, що не перевищує 30% суми визначеної у договорі в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено у встановленому порядку. Також, сторони передбачили застереження щодо дії договору на правовідносини, що склалися до його укладення (п.11.1 договору).

- 04.03.2014р. між Збаразькою ЦРКЛ в особі в.о. головного лікаря Суконніна В.І (споживач) і ТОВ "Тепловик - 2" в особі директора Табалюка І.Ю. (енергопостачальна організація) укладено договір про постачання теплової енергії в гарячій воді, відповідно до умов якого - енергопостачальна організація зобов'язалася постачати споживачу теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов'язався щомісячно оплачувати одержану теплову енергію за даними приладів обліку, на підставі рахунків, та відповідно до встановлених тарифів, в строк до 15-го числа місяця наступним за розрахунковим (п.п.1.1, 2.1, 5.1, 5.3, 6.1-6.4 умов договору).

Сторони передбачили відповідальність енергопостачальної організації в розмірі 25% штрафу від вартості надмірно нарахованої суми (п.7.1.3 договору).

Відповідно до п.п.10.1, 10.2 договору, строк дії останнього з дня його підписання до 31.12.2014р. та вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом, сторони на виконання умов укладених договорів здійснювали постачання теплової енергії та її оплату на підставі рахунків та актів передачі - приймання теплової енергії із зазначенням даних про кількість спожитої теплової енергії та її вартості із розрахунку за 1Гкал -707,98 грн., які підписані представниками сторін без будь-яких зауважень щодо умов виконання договору (кількість, вартість, якість).

За результатами проведеної Тернопільською об'єднаною державною фінансовою інспекцією на підставі постанови слідчого Збаразького РВ УМВСУ в Тернопільській області, позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Збаразької центральної районної комунальної лікарні за період з 01.10.2012р. по 01.09.2014р., оформленої актом №17-22/330 від 17.10.2014р. встановлено, що лікарнею зайво оплачено 195 846,95 грн. за теплопостачання в період з 21.03.2013р. по 01.09.2014р. (у 2013р. - 92 285,09 грн., у 2014р. - 103 561,86 грн.), яке здійснювалося на виконання договорів, укладених між лікарнею та ТОВ "Тепловик-2" від 15.10.2012р. №32-пост., від 21.03.2013р. про закупівлю послуг за державні кошти, та від 07.03.2014р. про постачання теплової енергії, в результаті включення до вартості теплової енергії витрат по сплаті відсотків за користування кредитною лінією.

Підставами встановленого порушення інспекція зазначила наступне:

- тариф на постачання та транспортування теплової енергії не затверджений органами місцевого самоврядування в порядку передбаченому ст.28. Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон про місцеве самоврядування), та п.п.2 п.1 ст.7, п.п.2 п.1 ст.14, п.2 ст.31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", що підтверджено відповіддю Збаразької міської ради про неприйняття рішень з цього питання;

- до розрахунку вартості теплової енергії - 707,98грн. без ПДВ за 1Гкал (затверджена постановою НКРЕ від 21.03.2013р. складова виробництва теплової енергії - 359,80грн., транспортування одиниці теплової енергії - 60,85грн., постачання одиниці теплової енергії - 253,62грн., складовою якої є сплата відсотків за користування кредитною лінією в сумі 129,69грн., єдиний податок за ставкою 5% - 33,71грн.) включено сплату відсотків за користування кредитною лінією в сумі 129,69грн. без узгодження кредитного договору з міською радою в порядку передбаченому п.22 Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачанню послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою КМУ №869 від 01.06.2011р. (далі - Порядок формування тарифів), що підтверджено відповіддю Збаразької міської ради про неузгодження запозичення за кредитними договорами;

11.11.2014р. Тернопільською об'єднаною державною фінансовою інспекцією, на підставі акту ревізії, направлено в.о. головного лікаря Суконніку В.І. вимогу №19-17-13-14/1389 про усунення порушень законодавства виявлених ревізією, а саме про відшкодування, в т.ч. шляхом пред'явлення позову, зайво сплачених ТОВ "Тепловик-2" грошових коштів у сумі 195 846,95грн. за період з 21.03.2013р. по 01.09.2014р., в результаті включення, в порушення п.22 Порядку формування тарифів, до вартості теплової енергії витрат по сплаті відсотків за користування кредитною лінією в сумі 129,69грн. Керівника попереджено про обов'язковість виконання вимоги та його відповідальність у разі її невиконання.

Відтак, судом першої інстанції розглядались вимоги позивача про стягнення з відповідачів 221 737,42грн., з яких 195 846,95грн. - сума завданих збитків, 25 890,47грн. - сума штрафу.

Рішенням господарського суду Тернопільської області відмовлено у задоволенні позовних вимог Збаразької районної клінічної лікарні з тих підстав, що акт ревізії Тернопільської об'єднаної державної фінансової інспекції не містить зауважень щодо невідповідності ціни договору у розмірі 707,98 грн. за 1Гкал чинному законодавству або вимог усунути такі порушення, в т.ч. шляхом внесення змін до договору, в той час, як з розрахунків тарифу на постачання теплової енергії в сумі 253,62грн., господарським судом встановлено, що такий тариф не містить витрат по сплаті відсотків за користування кредитною лінією в сумі 129,69грн., що, в свою чергу, спростовує висновки інспекції, зазначені в акті ревізії. Також, в оскаржуваному рішенні зазначено, що належними доказами у справі щодо встановлення фактів неправомірного включення до тарифу на постачання теплової енергії суми відсотків за користування кредитом є розрахунки, надані товариством органу місцевого самоврядування, який саме на підставі наданих суб'єктом господарювання документів затверджує такі тарифи, іншого законодавством не передбачено. Однак, з акту ревізії та додатків до нього вбачається, що інспекція не здійснювала перевірки даних документів, а обмежилася запитом та повідомленням міської ради щодо непогодження умов кредитного договору, тим самим не виконала покладені на неї функції щодо порядку здійснення перевірки саме тих документів, які підтверджують порушення законодавства при встановленні тарифів. Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що порушення ТОВ "Тепловик - 2" п.22 Порядку формування тарифу на постачання теплової енергії, на підставі якого інспекція нарахувала суму відшкодування, не знайшло свого підтвердження.

Відповідно до ст.113 Бюджетного кодексу України, ст.2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" здійснення державного фінансового контролю за цільовим та ефективним використанням коштів державного бюджету та місцевих бюджетів, збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно, покладено на орган державного фінансового контролю, який здійснює такий контроль шляхом проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування (ревізії). Проведення інспектування здійснюється відповідно до "Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами" затвердженого постановою КМУ від 20.04.2006р. №550 (в редакції постанови від 03.07.2013р. №513), за результатами якого складається акт ревізії, в якому фіксуються факти порушення законодавства, встановлення винних осіб у їх допущені та вимоги щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства, а також розмір збитків, завданих державі чи об'єкту контролю внаслідок таких порушень.

Для вжиття заходів на забезпечення усунення виявлених порушень, фінансовою інспекцією надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог про стягнення збитків і штрафу посилається на акт ревізії, яким встановлено порушення законодавства, що регулює порядок затвердження тарифів на теплопостачання.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду погоджується з висновком господарського суду Тернопільської області щодо питання затвердження тарифу на теплопостачання Збаразькою міською радою і зазначає наступне:

Згідно ч.6 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

Відповідно до п.п.15.1, 15.13 -15.16 Регламенту Збаразької міської ради затвердженого рішенням №43 від 31.01.2011р., виконавчим органом міської ради є виконавчий комітет ради, основною формою роботи якого є його засідання, які скликаються міським головою, а в разі його відсутності - заступником, і є правомочними, якщо в них беруть участь більше половини від загального складу виконавчого комітету, рішення виконавчого комітету можуть бути переглянуті сесією міської ради, якщо на цьому наполягає більше половини депутатів від загального складу ради.

Пунктом 15.11.1 Регламенту передбачено, що виконавчий комітет має повноваження попередньо розглядати проекти місцевих програм соціально-економічного і культурного розвитку, цільових програм з інших питань, місцевого бюджету, проекти рішень з інших питань, що вносяться на розгляд Збаразької міської ради, іншого Регламент не передбачає.

За поясненнями представників міської ради, затвердженого порядку роботи виконавчого комітету, а саме проведення засідань та оформлення протоколів його засідань з прийняттям відповідних рішень, немає.

Як встановлено матеріалами справи, 07.08.2013р. ТОВ "Тепловик - 2" звернулось до виконавчого комітету Збаразької міської ради з заявою №84 про встановлення тарифу на постачання теплової енергії, виробленої з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії у розмірі 707,98 грн. за 1Гкал.

За результатами розгляду вказаної заяви та наданих документів, Виконавчим комітетом за участю представника товариства, прийнято 04.12.2013р. проект рішення "Про встановлення тарифу на постачання теплової енергії, виробленої з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії у розмірі 707,98грн. за 1Гкал" згідно якого вирішено: "1. Встановити тарифи на постачання теплової енергії, виробленої з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії, для Збаразької ЦРКЛ у розмірі 707,98грн. за 1Гкал.; 2. Зобов'язати ТОВ "Тепловик - 2" активізувати роботи по обов'язковому виконанню у повному обсязі заходів щодо зменшення собівартості послуг, впровадженню енергозберігаючих технологій та зменшенню втрат теплової енергії". Даних про те, що рішення підлягає опублікуванню як регуляторний акт, та виконавця, на якого покладено обов'язок здійснити опублікування, текст не містить.

В процесі розгляду справи в суді першої інстанції було надано пояснення за підписом голови міської ради Полікровським Р.С. №03-229/26 від 25.03.2015р., у якому зазначено, що згідно рішення виконавчого комітету №62 від 05.11.2013р. та у відповідності до ст.7 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", здійснено доповнення до плану з підготовки регуляторних актів виконавчого комітету на 2013р. Розділом про затвердження тарифів по наданню послуг з теплопостачання для Збаразької ЦРКЛ зі строком підготовки - четвертий квартал 2013р. Рішення чи проекту рішення про тарифи не приймалося, його обговорення не проводилося, так як згідно наданого розрахунку тарифу до витрат включено витрати по сплаті відсотків за користування кредитом. Товариство підтвердило, що тарифи є комунальними послугами, а тому такі підлягають опублікуванню згідно ст.31 ЗУ "Про житлово - комунальні послуги".

Під час розгляду справи в господарському суді міська рада не надала повного протоколу засідання виконавчого комітету від 04.12.2013р., тим самим не підтвердила своїх доводів щодо не прийняття рішення, а тільки обговорення його проекту, та не спростувала підстави видачі товариству належним чином засвідченої копії рішення з відмітками, що такий документ підписаний та підпис засвідчений печаткою.

Однак, в судовому засіданні апеляційної інстанції 22.07.2015р. представник відповідача 2 надав суду належним чином засвідчену копію протоколу засідання Виконавчого комітету Збаразької міської ради №11 від 04.12.2013р., з якого вбачається, що питання щодо затвердження (встановлення) тарифів ТОВ «Тепловик - 2» на розгляд ради не виносилось. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку, що питання щодо затвердження тарифу на теплопостачання ТОВ «Тепловик - 2» на засіданні Збаразької міської ради не розглядалось, рішення з даного питання 04.12.2013р. не приймалось, тому тариф у розмірі 707,98грн. за 1Гкал є незатвердженим.

Щодо існування проекту рішення про встановлення тарифів на постачання теплової енергії, то у відповідності до норм Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Регламенту Збаразької міської ради, такий документ не передбачено, тому він не може прийматися колегією суддів до уваги, як належний доказ затвердження тарифу на теплопостачання.

Щодо заявленої позовної вимоги позивача про стягнення з відповідачів суми завданих збитків у розмірі 195 846,95грн., судова колегія зазначає наступне.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Відповідно до п.8 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Порядок захисту прав суб'єктів господарювання визначається, зокрема ст.16 ЦК України, ст.20 Господарського кодексу України (далі - ГК України). Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, яка визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення її прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від установленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Реалізуючи передбачене ст.64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Предметом спору в даній справі є вимога позивача про стягнення збитків на підставі матеріалів проведеної Тернопільською об'єднаною державною фінансовою інспекцією за постановою слідчого Збаразького РВ УМВСУ в Тернопільській області, позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Збаразької центральної районної комунальної лікарні за період з 01.10.2012р. по 01.09.2014р., оформленої актом №17-22/330 від 17.10.2014р., яким встановлено, що лікарнею зайво сплачено 195 846,95 грн. за теплопостачання в період з 21.03.2013р. по 01.09.2014р. (у 2013р. - 92 285,09грн., у 2014р. - 103 561,86грн.), яке здійснювалося на виконання договорів укладених між лікарнею та ТОВ "Тепловик-2" від 15.10.2012р. №32-пост., від 21.03.2013р. про закупівлю послуг за державні кошти, та від 07.03.2014р. про постачання теплової енергії, в результаті включення до вартості теплової енергії витрат по сплаті відсотків за користування кредитною лінією.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Так, в силу ч.2 ст.22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності згідно ст.623 ЦК України.

Згідно зі ст.224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Обов'язковими умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність правопорушення, що включає в себе певні елементи, зокрема, збитки, протиправність поведінки особи, яка заподіяла збитки, причинний зв'язок між ними, вину.

Відсутність хоча б одного елементу складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Отже, при вирішенні даного спору на позивача покладається обов'язок довести факт заподіяння йому збитків, розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, факт порушення відповідачем свого обов'язку та причинний зв'язок між цим порушенням і збитками.

Господарським судом встановлено, що постачання теплової енергії у періоді з 01.10.2012р. по 01.09.2014р. (період, який було перевірено ревізією) здійснювалося на підставі договорів, які за своєю правовою природою є договорами купівлі - продажу:

- договір про постачання теплової енергії в гарячій воді №32-пост від 15.10.2012р.;

- договір про закупівлю послуги за державні кошти від 21.03.2013р.;

- договір про постачання теплової енергії в гарячій воді від 07.03.2014р.;

- договір про закупівлю послуги за державні кошти від 07.03.2014р.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в матеріалах справи відсутні докази невиконання сторонами взятих на себе зобов'язань по виконанню вказаних вище договорів про теплопостачання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, на підставі акту проведеної ревізії, кваліфікує ніби зайво сплачені грошові кошти за теплопостачання згідно умов укладених між сторонами договорів, як збитки, без уточнення виду таких збитків (ст.22 ЦК України, ст.225 ГК України). Однак, позивачем не доведено, які саме витрати він поніс або мав понести для відновлення свого порушеного права, що мало бути доведено при обґрунтуванні розміру збитків. Відтак, вказані грошові кошти не є збитками в розумінні норм чинного законодавства, зокрема, статті 22 ЦК України,

Колегія суддів також звертає увагу на те, що між сторонами існували зобов'язальні правовідносини на підставі укладених між ними договорів і дії сторін щодо невиконання певних обов'язків не є прямими збитками, а можуть завдавати шкоди, або призводити до неотримання доходів лише в причинно-наслідковому зв'язку з іншими обставинами, як то неотримання позивачем доходу внаслідок таких дій за іншими договорами, укладеними з іншими суб'єктами господарювання.

Відтак, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що результати проведеної Тернопільською об'єднаною державною фінансовою інспекцією позапланової ревізії не є підставою для стягнення з відповідачів суми збитків. Акт ДФІ №17-22/330 від 17.10.2014р., яким встановлено, що лікарнею зайво сплачено 195 846, 95грн. за теплопостачання, не є належним доказом порушення відповідачем зобов'язань за договором та спричинення збитків позивачу, а лише фіксує можливе бюджетне порушення позивача. В той же час, в матеріалах справи відсутні докази надлишково сплачених позивачем коштів, оскільки договором на постачання теплової енергії №32-пост від 15.10.2012р. передбачена вартість 1Гкал тепла без затвердження вказаного тарифу органами місцевого самоврядування. Відтак, визначити чітку суму зайво сплачених коштів за теплопостачання в період з 21.03.2013р. по 01.09.2014р. суду не вбачається за можливе.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України №10/5025/1680/11 від 23.04.2012р.

Враховуючи відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідачів суми збитків у розмірі 195 846,95грн., також не підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення штрафу у розмірі 25 890,47грн., передбаченого п.7.1.3 укладеного між сторонами договору, оскільки нарахування суми штрафу безпосередньо залежить від вартості надмірно нарахованої суми за поставлену теплову енергію.

Відповідно до ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до п.4 ст.129 Конституції України, ст.ст.33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а за загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

У відповідності до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Доводи апелянтів, викладені в апеляційних скаргах, спростовуються матеріалами справи, і, всупереч вищевказаних норм ГПК України, скаржниками не подано доказів, які б спростовували факти, викладені в оскаржуваному рішенні, а твердження, наведені в апеляційних скаргах, не спростовують правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.

Відповідно до п.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 17.05.2011р. "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України" передбачено, що з урахуванням припису частини другої статті 104 ГПК не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з'ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення.

З урахуванням викладеного, надавши належну оцінку всім наявним у справі доказам, повною мірою дослідивши всі обставини справи, норми чинного законодавства України, судова колегія апеляційної інстанції дійшла до висновку, що апеляційні скарги Збаразької центральної районної комунальної лікарні, м.Збараж, Тернопільська область та Тернопільської об'єднаної державної фінансової інспекції, м.Тернопіль не підлягають задоволенню, а рішення господарського суду Тернопільської області від 27.03.2015р. по справі №921/1486/14-г/7 підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Збаразької центральної районної комунальної лікарні, м.Збараж, Тернопільська область та Тернопільської об'єднаної державної фінансової інспекції, м.Тернопіль - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Тернопільської області від 27.03.2015р. по справі №921/1486/14-г/7 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Львівський апеляційний господарський суд протягом 20 днів.

Повний текст постанови складено 27.07.2015р.

Головуючий суддя Б.Д. Плотніцький

Судді Н.М. Кравчук

Г.М. Гнатюк