ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2015 р. Справа № 922/1534/15

Колегія суддів у складі:
головуючий суддя Сіверін В. І., суддя Терещенко О.І. , суддя Бондаренко В.П.
при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:
позивача - Слоневський М.М.,

відповідача - Прядка В.О.,

третьої особи - Скакун Ю.Є.,

розглянувши апеляційну скаргу позивача (вх. №3440 Х/1-7) на рішення господарського суду Харківської області від 02.06.15 у справі

за позовом ПП "Деол Трейд" (попередня назва - ПП "Окко-Бізнес"), м. Львів,

до ДП "Південна залізниця", м. Харків,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ТОВ "Міжнародна страхова компанія", м. Харків,

про стягнення 1 162 768,64 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ПП "Деол Трейд" (попередня назва - ПП "Окко-Бізнес") звернувся до суду із заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача суму збитків у розмірі 1162768,64 грн. за неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги № 022435 від 11.06.2013р., а також покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору.

Рішенням господарського суду Харківської області від 02.06.2015 року (суддя Лавренюк Т.А.) у позові відмовлено.

Позивач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вищенаведене рішення скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Також, позивач 14.07.2015 року звернувся до Харківського апеляційного господарського суду зі заявою, в якій повідомив, що згідно рішення засновників 02.07.2015 року проведено зміну назви позивача з "Приватне підприємство "ОККО-БІЗНЕС" на "Приватне підприємство "ДЕОЛ ТРЕЙД", вказана дія є простою зміною найменування, а тому позивач просить в процесуальних документах використовувати нову назву позивача.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити.

Представник відповідача у відзиві та в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення.

Представник третьої особи в судовому засіданні зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.

На думку суду обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів достатніх для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення. Крім того, суд приймає до уваги, що судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, ознайомитись із матеріалами справи, зняти з них копії, надати нові докази тощо).

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

11.06.2013р. між Державним підприємством "Південна залізниця" (відповідач) та Приватним підприємством "ОККО-Бізнес" (позивач, нова назва - ПП "Деол Трейд") було укладено договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги № 022435 (далі договір), відповідно до умов якого відповідач зобов`язався надавати позивачу послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, а позивач здійснювати попередню оплату за перевезення вантажів та додаткові послуги.

За умовами п.2.6 договору сторони домовилися проводити оформлення перевізних документів у електронному вигляді із застосуванням цифрового підпису.

Залізниця та вантажовласник несуть відповідальність за невиконання плану перевезень згідно із Статутом залізниць України (п.4.1 договору).

Згідно п.7.4 договору договір набирає сили з моменту підписання і діє до 31.12.2013р. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії цей договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги.

На виконання умов даного договору, 09.09.2014р. зі станції відправлення Коростень Південно-Західної залізниці до станції призначення Чугуїв Державного підприємства "Південна залізниця" за накладною № 34632497 від 09.09.2014р. відбув вантаж - паливо для реактивних двигунів Jet А-1 в складі 4-х вагоно-цистерн №№ 74970476, 74960410, 74970641, 74970716 загальною масою 255 985 кг, що належить позивачу. Одержувачем вантажу зазначена військова частина НОМЕР_1 м. Чугуїв.

12.09.2014р. о 19:40 під час знаходження вантажу на станції "Основа" Південної залізниці (південний парк відправлення, 10 колія) вантаж був охоплений пожежею, за наслідками якої цистерни зазнали пошкоджень: вантаж з вагоно-цистерни № 74970716 було втрачено повністю; вагоно-цистерни №№ 74970476, 74960410, 74970641 стали технічно непридатними для транспортування наявного в них вантажу. Вантаж з даних вагоно-цистерн було перевантажено засобами залізниці в вагоно-цистерни №№ 74956566, 74925827, 74926601. За фактом пожежі складено Акт про пожежу від 12.09.2015р. (а.с.51).

За результатами пожежі, втрати та перевантаження вантажу для подальшого транспортування було складено комерційні акти серії АА № 059549/30 від 13.09.2015р., №№ 059550/31, 064371/32, 064372/33 від 16.09.2015р. (а.с. 22-25).

Оскільки перевірку якості вантажу було не можливо здійснити до прибуття на кінцеву станцію призначення (ст. "Чугуїв"), як зазначив позивач, за його ініціативою в порядку, визначеному ст.ст.43-44 Статуту Залізниць, було змінено зазначеного у накладній вантажоодержувача з військової частини НОМЕР_1 на Приватне підприємство "ОККО-Бізнес" та станцію призначення зі ст. "Чугуїв" на ст. "Основа", що відображено в накладній № 34632497 (а.с.21).

18.09.2014р. разом з комерційними актами серії АА № 059549/30 від 13.09.2015р., №№ 059550/31, 064371/32, 064372/33 від 16.09.2015р. та залізничною накладною № 34632497 вантаж в кількості 186 188,00кг було видано Приватному підприємству "ОККО-Бізнес" як вантажоодержувачу.

Такими чином, як зазначає позивач, нестача палива для реактивних двигунів склала 69 797,00кг.

Позивачем здійснено розрахунок вартості втраченого вантажу, у зв`язку з чим загальний розмір збитків, понесених позивачем внаслідок втрати (нестачі) вантажу склав 1 162 768,64грн.

15.12.2014р. позивач звернувся до відповідача з претензією (вих. № 1354-01) щодо відшкодування збитків в розмірі 1 162 768,64грн. за недостачу вантажу (а.с. 45-46).

У відповіді на претензію позивача, відповідач повідомив останнього (лист № НЗТ-06/69 від 12.02.2015р.) про відсутність підстав для задоволення претензії № 1354-01 (а.с.48-50).

Після чого позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх порушених прав, в якому просить суд стягнути з відповідача 1 162 768,64грн. збитків, понесених позивачем внаслідок втрати (нестачі) вантажу, перевезення якого здійснювалось відповідачем.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам суд встановив наступне.

Предметом позову у даній справі є матеріально-правова вимога позивача про стягнення з Державного підприємства Південна залізниця збитків, спричинених внаслідок втрати (нестачі) вантажу.

Відповідно до ст.224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Враховуючи викладене, слід зазначити, що обов`язковими умовами для стягнення з зобов`язаної сторони збитків є: наявність цих збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв`язку між діями особи та збитками, а також вина особи, внаслідок дій якої спричинено ці збитки.

При цьому для стягнення збитків необхідна одночасна наявність всіх цих чотирьох елементів складу правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що спірний вантаж, відповідно до відмітки, що міститься в графі 7 накладної № 34632497, перевозився у супроводі провідника відправника Куцеконь Ю.Г., який знаходився у вагоні № 24458978 (а.с. 20).

Відповідно до п.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 110 Статуту залізниць України обов`язки збереження, супроводження та охорони цінних та небезпечних вантажів покладає на відправника.

Залізниця звільняється від відповідальності за втрачу (недостачу) вантажу у разі, коли вантаж перевозився у супроводі провідника відправника чи одержувача (п. «в» ст.111 Статуту залізниць України).

Таким чином, відповідач не несе відповідальності за втрачу (недостачу) вантажу, що перевозився за накладною № 34632497 від 09.09.2014р. у зв`язку з тим, що вантаж перевозився у супроводі провідника позивача.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги про те, що саме відповідач повинен був забезпечити охорону ватажу та відповідати за його збереження колегія суддів вважає безпідставними, оскільки п. «в» ст.111 Статуту залізниць України чітко передбачена пряма норма про звільнення залізниці від відповідальності за втрачу (недостачу) вантажу у разі перевезення його у супроводі провідника відправника чи одержувача та будь-яких виключень з цього правила діюче законодавство не містить.

З викладеного також вбачається, що звільнення залізниці від відповідальності за втрачу (недостачу) вантажу у разі перевезення його у супроводі провідника відправника чи одержувача має місце незалежно від кола прав та обов`язків зазначеного провідника чи відомчої воєнізованої охорони, а тому доводи апеляційної скарги в частині того, що провідник не несе відповідальності за охорону вагонів, в яких перевозиться вантаж та інші, пов`язані з цим доводи скарги колегією суддів відхиляються.

Згідно зі ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, котра з сторін посилається на юридичні факти, які обґрунтовують її вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому, як вірно зазначив місцевий господарський суд - оскільки суд дійшов висновку про відсутність вини відповідача за втрачу (недостачу) вантажу, то питання наявності або відсутності форс - мажорних обставин, як підстави для звільнення відповідача від відповідальності дослідженню не підлягає, оскільки не входить до предмету доказування у даній справі.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд вірного та обґрунтованого висновку про відсутність вини відповідача за втрачу (недостачу) вантажу, що перевозився за накладною № 34632497 від 09.09.2014р., у зв`язку з чим - підстави для задоволення позову відсутні.

Посилання відповідача на те, що у позивача відсутнє право звернення з відповідним позовом до суду, оскільки він не є одержувачем вантажу, колегія суддів вважає безпідставним виходячи з наступного.

Як вже було встановлено судом, вантаж перевозився у складі чотирьох вагоно-цистерн №№ 74970476, 74960410, 74970641, 74970716, з яких вантаж, що знаходився у вагоно-цистерні № 74970716 було втрачено повністю. Вантаж, що знаходився у вагоно-цистернах №№ 74970476, 74960410, 74970641 був переоформлений на позивача як на вантажоодержувача.

Враховуючи зазначене, посилання відповідача на те, що не був переадресований на позивача вантаж, який знаходився в вагоно-цистерні № 74970716 суд не приймає, оскільки цей вантаж був повністю втрачений внаслідок пожежі і саме з цих підстав він не був переоформлений на позивача, як на вантажоодержувача, поряд із іншими вагоно-цистернами, які перевозилися за накладною № 34632497 від 09.09.2014р.

Таким чином, місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні правомірно зазначив про наявність у позивача правових підстав для звернення з відповідним позовом до суду, однак, правові підстави для задоволення цього позову - відсутні.

Беручи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що під час розгляду справи господарським судом першої інстанції фактичні обставини справи встановлені на основі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають обставинам справи та їм надана правильна юридична оцінка, прийняте рішення відповідає нормам чинного законодавства та підстав для його скасування не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 02.06.2015 року залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена протягом 20 днів до вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 29.07.2015 року.

Головуючий суддя Сіверін В. І.

Суддя Терещенко О.І.

Суддя Бондаренко В.П.