РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2015Справа №910/17301/15

За позовом Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім»
доПублічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»
простягнення 12471 грн. 00 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Будя К.С. - представник за довіреністю б/н від 05.01.2015;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

07.07.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» з вимогами до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення 12981 грн. 00 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності не виконав обов'язок щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну власника автотранспортного засобу Шевроле, державний номер НОМЕР_1, водієм транспортного засобу Камаз, державний номер НОМЕР_2, цивільно-правова відповідальність власника якого застрахована відповідачем відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/5899608, та право вимоги за якою перейшло до позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.07.2015 порушено провадження у справі № 910/17301/15 та справу призначено до розгляду на 27.07.2015.

24.07.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла відповідь на запит суду, яку суд долучив до матеріалів справи.

У судовому засіданні 27.07.2015 представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача 12471 грн. 00 коп.

У судовому засіданні 27.07.2015 суд розглянув заяву позивач про зменшення позовних вимог та прийняв її до розгляду у зв'язку з наступним.

Відповідно до частини 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Нормами частини 6 статті 22 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Відповідно до положень пункту 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 визначено, що під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

З огляду на те, що представник позивача Будя К.С., відповідно до довіреності б/н від 05.01.2015, не обмежена у праві зменшувати розмір позовних вимог, суд приймає заяву про зменшення позовних вимог і розглядає вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 12471 грн. 00 коп.

Представник позивача у судовому засіданні 27.07.2015 подав додаткові документи, які суд долучив до матеріалів справи; надав усні пояснення, позовні вимоги в редакції заяви про зменшення позовних вимог підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 27.07.2015 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 120, яке знаходиться в матеріалах справи.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувається з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 27.07.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 9447644, виданої Оболонським РУГУ МВС України в м. Києві, та постанови Оболонського районного суду м. Києва від 30.10.2014 у справі № 756/14234/14-п (провадження № 3-6087/14) встановлено, що 08.10.2014 ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом Камаз, державний номер НОМЕР_2, порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Шевроле, державний номер НОМЕР_1, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Вищевказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

26.06.2014 між Приватним акціонерним товариством «Київський страховий дім» (страховик) та ОСОБА_3 (страхувальник) укладено Договір № 050/50/1002993 добровільного страхування наземного транспорту, яким передбачено страхування майнових інтересів страхувальник (вигодонабувача), пов'язаних з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Шевроле, державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до п. 5.2 Договору, строк його дії встановлено з 27.06.2014 по 26.06.2015.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до частини 1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до Звіту № 468 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Шевроле, державний номер НОМЕР_1, від 13.10.2014, який складено Товариством з обмеженою відповідальністю «Сальватор» (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 14732/13 від 31.05.2013; свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів № 7811 від 22.10.2009), вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу Шевроле, державний номер НОМЕР_1, становить 14180 грн. 61 коп. (коефіцієнт фізичного зносу дорівнює нулю).

Відповідно до рахунку-фактури № СФ-0000239 від 17.10.2014, виставленого Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Пуше», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Шевроле, державний номер НОМЕР_1, становить 13821 грн. 00 коп.

Згідно з актом прийому-передачі виконаних послуг (робіт) від 23.10.2014, складеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Пуше» та ОСОБА_3, фактична вартість відновлювального ремонту автомобіля Шевроле, державний номер НОМЕР_1, становить 7700 грн. 81 коп. (разом з ПДВ).

Відповідно до видаткової накладної № 5786 від 23.10.2014, складної між Товариством з обмеженою відповідальністю «Отомобіль» та Приватним акціонерним товариством «Київський страховий дім», вартість деталей для проведення відновлювального ремонту автомобіля Шевроле, державний номер НОМЕР_1, становить 5280 грн. 19 коп. (разом з ПДВ).

Судом встановлено, що перелічені у видатковій накладній № 5786 від 23.10.2014 деталі для відновлювального ремонту та наведені в акті прийому-передачі виконаних послуг (робіт) від 23.10.2014 роботи знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку із тими пошкодженнями, що зазначені у первинній довідці про дорожньо-транспортну пригоду, складеній за обставинами ДТП, та виданій Відділом ДАІ з обслуговування Оболонського району ГУМВС в м. Києві МВС України.

Згідно зі страховим актом № 50-189/1 від 23.10.2014, складеним позивачем, розмір страхового відшкодування за Договором № 050/50/1002993 добровільного страхування наземного транспорту від 26.06.2014 становить 12981 грн. 00 коп., на підставі якого та заяви страхувальника від 22.10.2014 позивачем 23.10.2014 виплачено страхове відшкодування у розмірі 7700 грн. 81 коп. на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Пуше», що підтверджується платіжним дорученням № 3414 від 23.10.2014, та 23.10.2014 страхове відшкодування у розмірі 5280 грн. 19 коп. на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Отомобіль», що підтверджується платіжним дорученням № 3415 від 23.10.2014, належним чином засвідчена копії яких знаходяться в матеріалах справи, що разом становить 12981 грн. 00 коп.

Як встановлено судом, на момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Камаз, державний номер НОМЕР_2, була застрахована Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/5899608 із встановленим розміром страхової суми за шкоду заподіяну майну - 50000 грн 00 коп., франшизи - 510 грн. 00 коп. (відповідно до інформації з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ).

Судом встановлено, що 06.05.2015 позивач звернувся до відповідача із вимогою щодо стягнення шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою в порядку регресу (вих № 507 від 06.05.2015), однак, відповідач відповіді не надав, страхове відшкодування не сплатив.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормами статті 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до пункту 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до частини 2 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач набув право вимоги до особи відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Так як цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Камаз, державний номер НОМЕР_2, станом на дату ДТП була застрахована Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/5899608, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП водієм транспортного засобу Камаз, державний номер НОМЕР_2, власнику автотранспортного засобу Шевроле, державний номер НОМЕР_1, покладається на відповідача (в межах страхової суми та за вирахуванням франшизи).

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що проведення оцінки майна є обов'язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Водночас, Законом України «Про обов'язкове страхування власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов'язкового проведення професійної оцінки шкоди, завданої при ДТП транспортному засобу, суб'єктами оціночної діяльності та необхідність відшкодування шкоди не ставиться у залежність від проведення такої оцінки. Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, у якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, яку необхідно витратити на відновлення транспортного засобу.

Відповідно до Звіту № 468 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Шевроле, державний номер НОМЕР_1, від 13.10.2014, коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу Шевроле, державний номер НОМЕР_1, дорівнює нулю (Ез = 0).

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що акт прийому-передачі виконаних послуг (робіт) від 23.10.2014 та видаткова накладна № 5786 від 23.10.2014 є належними доказами фактичної вартості відновлювального ремонту автомобіля Шевроле, державний номер НОМЕР_1.

З урахуванням того, що до позивача переходить право вимоги щодо виплати страхового відшкодування за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/5899608 у межах фактично здійснених ним витрат (12981 грн. 00 коп.) та в межах вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля (12981 грн. 00 коп.) з урахуванням франшизи у розмірі 510 грн. 00 коп., суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення 12471 грн. 00 коп. (в редакції заяви про зменшення позовних вимог) підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д; ідентифікаційний код: 00034186) на користь Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» (04053, м. Київ, вул. Артема, буд. 37-41; ідентифікаційний код: 25201716) грошові кошти у розмірі 12471 (дванадцять тисяч чотириста сімдесят одна) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання протягом 10 днів з дня складання повного рішення апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 03.08.2015

Суддя І.М. Отрош