ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2015 р. Справа № 917/578/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Плахов О.В.,

при секретарі Катренко І.С.,

за участю представників:

від позивача - не з'явився,

від відповідача - Гайвун Д.П. - за довіреністю від 23.02.2015р. № 10-74/2111,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вх. №3653П/2) на рішення господарського суду Полтавської області від 14.05.2015р. у справі №917/578/15,

за позовом Комунального підприємства "Благоустрій Кременчука", м. Кременчук Полтавської області,

до Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", м. Полтава,

про стягнення 2857714,86 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 14.05.2015 р. у справі №917/578/15 (суддя Тимощенко О.М.) позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" на користь Комунального підприємства "Благоустрій Кременчука" 2794705,11 грн. основного боргу, 55268,40 грн. пені, 7741,35 грн. 3% річних, 57154,30 грн. витрат по сплаті судового збору.

Місцевий господарський суд, враховуючи умови укладеного між сторонами договору оренди індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності, від 01.03.2001р. № 291 та додаткових угод до нього, а також надані позивачем акти приймання-передачі, розрахунки орендної плати, рахунки на оплату орендної плати, дійшов висновку про наявність у відповідача заборгованості по сплаті орендної плати за договором в розмірі 2794705,11 грн.

Господарський суд першої інстанції також зазначає, що оскільки відповідачем порушено умови укладеного договору від 01.03.2001р. № 291, таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 7596,52 грн. та 1627,83 грн. є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, на думку суду, клопотання відповідача про зменшення розміру пені до 100 грн. з посиланням на наявність заборгованості інших контрагентів перед ним, як підстави для зменшення пені, є необґрунтованим, у зв'язку з чим не підлягає задоволенню.

Публічне акціонерне товариство "Полтаваобленерго" не погодилось з зазначеним рішенням місцевого господарського суду та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з'ясування та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невірне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області у справі №917/578/15 від 14.05.2015 р. в частині стягнення пені в розмірі 55268,40 грн. та постановити нове судове рішення, яким зменшити суму пені за прострочення орендної плати за грудень 2014 р., січень та лютий 2015 р. до 100,00 грн.

Обґрунтовуючи заявлені апеляційні вимоги, ПАТ "Полтаваобленерго" зазначає, що місцевим господарським судом при розгляді клопотання про зменшення розміру пені, не враховано, що ПАТ "Полтаваобленерго" здійснює діяльність на території Полтавської області в галузі електропостачання та має значне соціальне значення. Крім того, відповідач як на виняткові обставини справи, які свідчать про наявність підстав для зменшення розміру пені та які господарським судом першої інстанції не прийнято до уваги, посилається на значну дебіторську заборгованість перед ПАТ "Полтаваобленерго" за спожиту, вироблену електричну та теплову енергію підприємств житлово-комунальної сфери, бюджетних установ, населення і інших споживачів.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 09.07.2015р. апеляційну скаргу ПАТ "Полтаваобленерго" прийнято до провадження, справу призначено до розгляду.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.07.2015р. у зв'язку з відпусткою судді Гетьмана Р.А. для розгляду справи №917/578/15 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Плахов О.В.

Комунальним підприємством "Благоустрій Кременчука" подано клопотання про розгляд справи без участі його представника (вх.№ 11022 від 23.07.2015р.).

У запереченні на апеляційну скаргу Комунальне підприємство "Благоустрій Кременчука" просить апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" залишити без задоволення, рішення господарського суду Полтавської області від 14.05.2015р. у справі № 917/578/15 - без змін (вх.№ 10993 від 22.07.2015р.).

Зокрема, на думку позивача, обставина відсутності у відповідача необхідних коштів, в тому числі у зв'язку з скрутним фінансовим становищем, не є надзвичайними чи невідворотними обставинами та не звільняють від відповідальності у відповідності до ч. 2 ст. 617 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України.

Крім того, позивач, в обґрунтування своєї позиції, зазначає, що належний до стягнення розмір пені, не є завеликим порівняно з основною сумою заборгованості.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив суд скасувати рішення господарського суду Полтавської області у справі №917/578/15 від 14.05.2015 р. в частині стягнення пені в розмірі 55268,40 грн. та прийняти нове судове рішення, яким зменшити суму пені за прострочення орендної плати за грудень 2014 р., січень та лютий 2015 р. до 100,00 грн.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обов'язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 Господарського процесуального кодексу України) є правом, а не обов'язком сторін, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, викладені в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення представників відповідачів, перевіривши правильність застосування господарським судом Полтавської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

01.03.2001р. між Міського комунального підприємства "Кременчукенерго" (іменований "орендодавець") та Відкритим акціонерним товариством "Полтаваобленерго" (іменований "орендар") укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до комунальної власності.

Відповідно до п.1.1 договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно згідно з додатком, що знаходиться на балансі Міського комунального підприємства "Кременчукенерго", вартість якого становить за експертною оцінкою 23139188 грн.

Відповідно до п. 2.1 договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не рідше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна.

Згідно з п. 3.1 договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України, і становить без ПДВ за бащовий місяць розрахунку 771472,53 грн. Базовий місяць - травень 2010 року.

Пунктом 3.2 договору визначено, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Згідно з п. 3.5 договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету в розмірі однієї облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Пунктом 5.6 договору встановлено, що орендар зобов'язується щомісячно до 12числа наступного місяця, надавати орендодавцеві інформацію про розрахунки по орендній платі.

Відповідно до п. 10.1 договору договір укладено строком на 25 років, що діє з 1 березня 2001р. до 1 березня 2026р. включно.

За актами приймання-передачі основних засобів в оренду згідно рішення міськвиконкому № 396 від 02.03.2001 р. від 22.03.2001 р. Міське комунальне підприємство "Кременчукенерго" передало, а відповідач прийняв в строкове платне користування майно. Зазначені акти підписані представниками сторін та засвідчені печатками (а.с. 22-30).

Відповідно до рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області "Про реорганізацію міського комунального підприємства "Кременчукенерго" від 25.05.2010р. (арк. с. 123-124), Міське комунальне підприємство "Кременчукенерго" було реорганізовано шляхом приєднання до Комунального підприємства "Благоустрій Кременчука".

Пунктом 2 зазначеного рішення визначено, що Комунальне підприємство "Благоустрій Кременчука" є правонаступником всіх прав та обов'язків Міського комунального підприємства "Кременчукенерго". Зазначене також підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (арк. справи 113-119). Отже, комунальне підприємство "Благоустрій Кременчука" (позивач) є правонаступником щодо всіх прав та обов'язків міського комунального підприємства "Кременчукенерго" за договором від 01.03.2001р. № 291 оренди індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності.

Відповідно до п. 1, 2 додаткової угоди від 10.06.2010р. до договору № 291 оренди індивідуального визначеного (нерухомого) майна, що належить до комунальної власності, від 01.03.2001р. абзац перший назви сторін основного договору викладено в наступній редакції: "Комунальне підприємство "Благоустрій Кременчука" (надалі - орендодавець), в особі директора Федорченко Руслана Анатолійовича, який діє на підставі Статуту, з одного боку». У п. 1.1 основного договору слова "що знаходиться на балансі Міського комунального підприємства "Кременчукенерго" змінити словами "що знаходиться на балансі Комунального підприємства "Благоустрій Кременчука".

Відповідно до п. 1 укладеної між сторонами додаткової угоди від 10.06.2010р. до договору №291 оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до комунальної власності, від 01.03.2001р. орендодавець додатково до орендованого майна, визначеного в розділі 1 договору передає, а орендар приймає в строкове платне користування індивідуально визначене (нерухоме) майно, згідно актом прийому-передачі в оренду ПАТ "Полтаваобленерго" основних засобів, відповідно до договору оренди від 01.03.2001р. № 291, експертна вартість якого становить 2446280,00 грн.

Згідно з п. 2 вказаної додаткової угоди розмір орендної плати за користування майном, передбаченого п. 1 цієї додаткової угоди, становить без ПДВ за базовий місць розрахунку червень 2011р. 30578,50 грн., крім того ПДВ - 20%.

Відповідно до акту від 01.06.2011 р. приймання-передачі основних засобів в оренду за укладеною між сторонами додатковою угодою від 01.06.2011 р. та рішень Кременчуцької міської ради, комунальне підприємство "Благоустрій Кременчука" передало, а відповідач прийняв в строкове платне користування тепломережі. Зазначений акт підписаний представниками сторін та засвідчений печатками (арк. с. 31-34).

Договір від 01.03.2001р. № 291, а також додаткові угоди до нього від 10.06.2010р., від 01.06.2011р., від 22.07.2014р. підписані обома сторонами та скріплені їх печатками.

Вказані обставини вже були предметом розгляду господарського суду Полтавської області та Харківського апеляційного господарського суду в межах справ №917/2405/14; 917/709/14; 917/1324/14; 917/2035/14; 917/2691/14 за позовом КП "Благоустрій Кременчука" до відповідача ПАТ "Полтаваобленерго" про стягнення заборгованості за договором № 291 (арк. с. 62-112).

Відповідно до положень ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

На підставі укладеного договору № 291 орендар (ПАТ "Полтаваобленерго") протягом грудня 2014 року, січня та лютого 2015 року користувався майном, що перебуває на балансі орендодавця (КП "Благоустрій Кременчука").

Договірні виконавчі та розрахункові документи за договором № 291 за грудень 2014 року, січень та лютий 2015 року (акти приймання-передачі, розрахунки орендної плати та рахунки на оплату орендної плати) були надіслані орендодавцем ПАТ "Полтаваобленерго" 12.01.2015 року цінним листом з описом вкладення (арк. с. 34-40, 51-61).

Орендар ПАТ "Полтаваобленерго" акти приймання-передачі за грудень 2014 року, січень та лютий 2015 року згідно договору № 291 не підписав, матеріали справи також не містять будь-яких зауважень чи мотивованої відмови відповідача у підписанні актів приймання-передачі.

02.03.2015р. відповідачем сплачено орендну плату за користування комунальним майном за грудень 2014р., що підтверджується випискою по рахунку КП "Благоустрій Кременчука" (а.с. 40), про що не заперечує сам позивач.

Неналежне виконанням взятих на себе зобов'язані за укладеним між сторонами договором щодо строку сплати орендної плати за грудень 2014 року, а також виникнення у відповідача заборгованості зі сплати орендної плати за січень, лютий 2015 року в розмірі 2794705,11 грн., стало підставою для звернення КП "Благоустрій Кременчука" до господарського суду Полтавської області з позовом про стягнення з ПАТ "Полтаваобленерго" 2794705,11 грн. основної заборгованості за договором від 01.03.2001р., 55268,40 грн. пені за прострочення сплати орендної плати за грудень 2014р., січень та лютий 2015р., 7741,35 грн. три проценти річних від простроченої суми заборгованості з орендної плати за грудень 2014р., січень, лютий 2015р.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Частинами 1, 6 ст. 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 3.3 договору від 01.03.2001р. орендна плата перераховується до міського бюджету щомісячно не пізніше 12 числа наступного місяця, за звітним кварталом, і направляється орендодавцю на погашення різниці в тарифах.

Враховуючи, що комунальне майно відповідно укладеного між сторонами договору на підставі актів прийому-передачі було передано ПАТ "Полтаваобленерго" у користування, а також відповідачем не надано доказів в спростування доводів позивача щодо наявності у відповідача обов'язку зі сплати орендної плати за січень та лютий 2015р., а також доказів відповідної сплати на умовах, визначених договором оренди, колегія судді дійшла висновку про правомірність рішення місцевого господарського суду в частині стягнення з відповідача 2794705,11 грн. орендної плати за січень та лютий 2015р.

Судова колегія зазначає, що не підписання актів прийому-передачі з боку відповідача не перешкоджає виконанню ним взятих на себе зобов'язань по оплаті орендної плати в порядку, встановленому п. 3.3 договору.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

В силу ст. 216, ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання.

Матеріалами справи підтверджується факт несвоєчасної оплати ПАТ "Полтаваобленерго" орендної плати за грудень 2014р., а також порушення умов п. 3.3 укладеного між сторонами договору від 01.03.2001р. № 291 щодо сплати орендної плати за користування комунальним майном в січні та лютому 2015р., що не заперечується відповідачем у справі.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до заявлених позовних вимог крім суми основного боргу позивач просить суд також стягнути з відповідача 3% річних від простроченої суми заборгованості з орендної плати в розмірі7741,35 грн., а саме: за грудень 2014р. в період з 28.01.2015р. по 02.03.201р. в сумі 3689,74 грн.; за січень 2015р. в період з 13.02.2015р. по 16.03.2015р. в сумі 3580,35 грн.; за лютий 2015р. в період з 13.03.2015р. по 16.03.2015р. в сумі 471,26 грн.

Колегія суддів, перевіривши правильність розрахунку позивача 3% річних за прострочення сплати орендної плати відповідно до умов договору в межах заявленого періоду нарахування, дійшла висновку, що позовні вимоги КП "Благоустій Кременчук" щодо стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 7741,35 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, у зв'язку з чим рішення місцевого господарського суду в цій частині є законним та обґрунтованим.

Крім того, у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України).

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України до штрафних санкцій віднесено господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України одним з правових наслідків порушення зобов'язання є сплата неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України унормовано, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законодавством або договором.

Договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань регулюються Законом України від 22.11.1996р. № 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

Відповідно до ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відтак, розмір неустойки, встановлений законом, не обмежує учасників договірних відносин щодо визначення розміру пені, а передбачає обмеження розміру пені, що підлягає стягненню.

Пунктом 3.5 договору сторони передбачили, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується відповідного до чинного законодавства України, з урахуванням пені в розмірі однієї облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Як вбачається з позовної заяви, КП "Благоустрій Кременчука" заявлено до стягнення з відповідача 55268,40 грн. суми пені за прострочення сплати орендної плати в розмірі 55268,40 грн.: за грудень 2014р. в період з 28.01.2015р. по 02.03.2015р. в сумі 22192,69 грн.; за січень 2015р. в період з 13.02.2015р. по 16.03.2015р. в сумі 28363,08 грн.; за лютий 2015р. в період з 13.03.2015р. по 16.03.2015р. в сумі 4712,63 грн.

Колегія суддів, перевіривши наданій позивачем розрахунок, дійшла висновку, що заявлена до стягнення з відповідача пеня в сумі 55268,40 грн. відповідає умовам укладеного між сторонами договору, через що заявлені позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо доводів апеляційної скарги ПАТ "Палтаваобленерго" з приводу необґрунтованості відмови місцевим господарським судом в задоволенні клопотання про зменшення пені до 100 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ "Полтаваобленерго" було подано клопотання про зменшення штрафних санкцій, в якій воно просило зменшити розмір пені за прострочення сплати орендної плат за грудень 2014 року, січень та лютий 2015 року до 100,00 грн. (вх.№ 7040 від 14.05.2015р.).

В обґрунтування існування обставин, з якими відповідач пов'язує наявність підстав для зменшення пені, ПАТ "Полтаваобленерго" зазначає про перебування товариства в складному матеріальному становищі, що пояснюється численними боргами інших контрагентів перед товариством, а також несвоєчасною оплатою за спожиті послуги населенням, зокрема, по відкритим виконавчим провадженням станом на 14.05.2015р. заборгованість КП ПОР "Полтававодоканал" та КП "Кременчукводоканал" становить більше 317 мільйонів гривень (а.с. 156, 157).

Згідно з ч. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Як зазначено в підпункті 3.17.4 пункту 3.17 постанови пленуму Вищого господарського суд України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причину) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ст. 3 Цивільного кодексу України).

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (рішення Конституційного Суду від 11.07.2013 № 7-рп/2013).

За приписами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи (ч.1 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України).

Письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч.1 ст. 36 Господарського процесуального кодексу України).

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали справи, погоджується з висновком місцевого господарського суду, що посилання відповідача на наявність заборгованості перед ним у інших контрагентів не є сама по собі підставою для зменшення пені.

Крім того, надані відповідачем докази не підтверджують обставини існування такої заборгованості, оскільки додані до клопотання копії постанов про відкриття виконавчого провадження від 06.10.2011р. та від 25.01.2012р. лише свідчать про відкриття у 2011 році та 2012 році виконавчих проваджень про стягнення з боржників на користь відповідача певних сум, та не підтверджують наявність боргу на даний час.

Окрім цього, колегія суддів зазначає, що наданий до матеріалів справи звіт про фінансові результати та виконання кошторису витрат з ліцензованих видів діяльності за 12 місяців 2014р. (а.с. 159-161) не підтверджує, що ПАТ "Полтаваобленерго" є збитковим підприємством, не містять відомості, які свідчать про тяжке скрутне матеріальне становище товариства.

При цьому, сума нарахованої пені, розрахована відповідно до п. 3.5 договору, виходячи з однієї облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня, не є великою враховуючи суму основного боргу.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем в порушення положень ст. 33 Господарського процесуального кодексу України не доведено, що даний випадок є винятковим, у зв'язку з чим місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, а сума пені, яка підлягає стягненню з ПАТ "Полтаваобленерго", складає 55268,40 грн.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв'язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки місцевого господарського суду, у зв'язку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення господарського суду Полтавської області від 14.05.2015р. у справі №917/578/15 має бути залишене без змін.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 99, 101, п.1 ч.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 14.05.2015р. у справі №917/578/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 28.07.2015р.

Головуючий суддя Лакіза В.В.

Суддя Бородіна Л.І.

Суддя Плахов О.В.