ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2015 р. Справа № 926/1216/14

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого - судді - О.Л. Мирутенко

суддів - Г.М. Гнатюк

- Н.М. Кравчук

Розглянувши апеляційні скарги Дністровсько-Прутського басейнового управління водних ресурсів та ТзОВ «Перший Буковинський завод будівельної кераміки»

на рішення господарського суду Чернівецької області від 04.06.2015 року.

у справі № 926/1216/14

за позовом: прокурора Сторожинецького району Чернівецької області в інтересах держави в особі:

позивача 1: Державної екологічної інспекції у Чернівецькій області

позивача 2: Сторожинецької районної державної адміністрації

до відповідача 1: Дністровсько-Прутського басейнового управління водних ресурсів

відповідача 2 : ТзОВ «Перший Буковинський завод будівельної кераміки»

про: визнання недійсним договору

З участю представників :

від прокуратури - Ю. Макогон - прокурор відділу.

від позивача 1,2 - не з'явився.

від відповідача 1 - Коватар А.В. - представник (довіреність №109 від 26.01.2015р.)

від відповідача 2 - Григорчук В.В. - представник (довіреність №3-01/12/14 від 01.12.2014р.)

ВСТАНОВИВ :

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 04.06.2015р., суддя Швець М.В., позов було задоволено. Визнано недійсним договір на проведення руслорегулюючих робіт та здійснення технічного нагляду при їх виконанні на р. Сірет біля с. Панка Сторожинецького району Чернівецької області № 16-р від 10.06.2014р., який укладений між Дністровсько-Прутським басейновим управлінням водних ресурсів (м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 194-б; код 34519322) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Перший Буковинський завод будівельної кераміки" (Чернівецька обл., Сторожинецький район, с. Стара Жадова; код 38118236). Стягнуто з активів Дністровсько-Прутського басейнового управління водних ресурсів в дохід державного бюджету судовий збір у сумі 1339,80 грн., отримувач коштів УДКСУ у м. Чернівці, код отримувача 37978173, банк отримувача ГУДКСУ у Чернівецькій області, код банку 856135, рахунок отримувача 3002, код класифікації доходів бюджету 22030001, призначення платежу: судовий збір, господарський суд Чернівецької області, код 03500074. Стягнуто з активів Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший Буковинський завод будівельної кераміки" в дохід державного бюджету судовий збір у сумі 1339,80 грн., отримувач коштів УДКСУ у м. Чернівці, код отримувача 37978173, банк отримувача ГУДКСУ у Чернівецькій області, код банку 856135, рахунок отримувача 3002, код класифікації доходів бюджету 22030001, призначення платежу: судовий збір, господарський суд Чернівецької області, код 03500074.

З даним рішенням не погодилося Дністровсько-Прутське басейнове управління водних ресурсів і оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що судом порушено норми матеріального права.

Апеляційна скарг була прийнята до провадження колегією суддів у складі: Мирутенко О.Л. - головуючий, Марко Р.І., Данко Л.С.

З даним рішенням не погодилося ТзОВ «Перший Буковинський завод будівельної кераміки» і оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що судом порушено норми матеріального права, а висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

Вказана апеляційна скарга також була прийнята до провадження колегією суддів у складі: Мирутенко О.Л. - головуючий, Марко Р.І., Костів Т.С.

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 27.07.2015р. у складі колегії відбулась заміна суддів Марко Р.І. та Костів Т.С. суддями Гнатюк Г.М. та Кравчук Н.М.

Апеляційний суд об'єднав розгляд апеляційних скарг Дністровсько-Прутського басейнового управління водних ресурсів та ТзОВ «Перший Буковинський завод будівельної кераміки» на рішення господарського суду Чернівецької області від 04.06.2015р в одне провадження.

Сторони були повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Чернівецької області від 04.06.2015р. у справі №926/1216/14 - без змін, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 червня 2014 року за № 16-р між Дністровсько-Прутським басейновим управлінням водних ресурсів (надалі БУВР) і ТОВ "Перший Буковинський завод будівельної кераміки" (надалі підрядник) укладено договір на проведення руслорегулюючих робіт та здійснення технічного нагляду при їх виконанні на р. Сірет біля с. Панка Сторожинецького району Чернівецької області (далі - договір) (а.с.15-16, т.1).

Відповідно до п. 2 розділу 1 договору склад та обсяги робіт, що підлягають виконанню, визначені проектною документацією, яка є невід'ємною частиною даного договору.

Згідно розділу 2 договору розрахунки з БУВР за проведення технічного нагляду підрядник проводить на підставі постанови КМУ від 16.11.2002р. № 1743 та калькуляції, розробленої і затвердженої БУВР. Кошти, що підлягають перерахуванню на рахунок БУВР за проведення технічного нагляду, складають 300,00 грн. з розрахунку на один місяць. Підрядник перераховує внески на спеціальний рахунок БУВР за видалення ГПС при проведенні руслорегулюючих робіт, згідно з актом виконаних робіт, але не пізніше 10 числа наступного місяця. Кошти, що підлягають перерахуванню підрядником на спец рахунок БУВР за видалену та використану для власних потреб чи реалізовану ГПС, складають 20,00 грн./м3. Обсяг видалення ГПС складає 39,9 тис.м3.

У відповідності до розділу 3 договору для контролю за технологією та об'ємами виконаних робіт на ділянці їх проведення підрядник зобов'язаний мати проектну документацію, договір на проведення робіт на землях водного фонду, вести журнал реєстрації транспортних засобів з об'ємом видалення ГПС та видавати супровідні документи на вивіз гравійно-піщаної суміші - номерні з особливими захисними відмітками із зазначенням дати та часу вивезення.

Договір набирає чинності з моменту його укладення та підписання сторонами і діє до кінця року. Підрядна організація, яка проводить роботи, несе відповідальність за дотримання вимог природоохоронного законодавства та нормативно-правових актів з правил техніки безпеки та охорони праці при виконанні робіт і забезпечує належний стан прилеглої території (розділ 4 договору).

Проектною документацією передбачено здійснення руслорегулюючих робіт з частковим видаленням гравійно-піщаної сировини за межі річки Сірет біля с. Панка Сторожинецького району Чернівецької області. Технічний нагляд за проведенням руслорегулюючих робіт та контроль за технологією і об'ємами виконаних робіт на ділянці їх проведення здійснює Дністровсько-Прутське басейнове управління водних ресурсів як замовник.

За замовленням ТОВ "Перший Буковинський завод будівельної кераміки" проектна група Сторожинецького міжрайонного управління водного господарства, розробила робочий проект "Руслорегулюючі роботи з частковим видаленням ГПС за межі русла р. Сірет біля с. Панка Сторожинецького району Чернівецької області" № Б-2964-13 (а.с.17-28, т.1).

Вказаним робочим проектом передбачено здійснення руслорегулюючих робіт з частковим видаленням гравійно-піщаної суміші за межі русла на р. Сірет біля села Панка Сторожинецького району з метою створення умов для безпечного пропуску паводкових вод та попередження руйнування берегів річки на ділянках I-III.

Листом № 3556/8/11-14 від 16.07.2014р. Державне агентство водних ресурсів України повідомило Дністровсько-Прутському басейновому управлінню водних ресурсів, що роботи з розчистки та регулювання русел річок реалізуються в рамках Загальнодержавної програми розвитку водного господарства за напрямами щодо захисту від шкідливої дії вод та комплексного протипаводкового захисту у басейнах річок Карпатського регіону (а.с.55-56, т.1).

В матеріалах справи наявний Експертний звіт 26-0773-14/2 від 12.08.2014р. щодо розгляду проектної документації за робочим проектом "Коригування робочого проекту № Б-2964-13 "Регулювання та розчистка з частковим видаленням алювіальних відкладів за межі русла р. Сірет біля сіл Панка та Зруб Комарівці Сторожинецького району Чернівецької області", з якого вбачається, що експертизу проводила Чернівецька філія Державного підприємства "Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української державної будівельної експертизи" ДП "Укрдержбудекспертиза". Головним експертом проекту вказано Шапатаєву Н.М. (сертифікат АЕ № 001456), відповідальні експерти проекту - Вороненко М.М.(сертифікат АЕ № 000402) та Бернік О.М.(сертифікат АЕ 000018) (а.с.180-181, т.1).

За результатами розгляду проектної документації експертиза встановила, що зазначена документація розроблена відповідно до вихідних даних на проектування з дотриманням вимог до міцності, надійності та довговічності об'єкта будівництва, санітарного і епідеміологічного благополуччя населення, екології, кошторисної частини проектної документації.

Прокурор Сторожинецького району Чернівецької області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернівецькій області, Сторожинецької районної державної адміністрації звернувся до господарського суду Чернівецької області з позовом до Дністровсько-Прутського басейнового управління водних ресурсів та ТОВ "Перший Буковинський завод будівельної кераміки" про визнання недійсним договору від 10 червня 2014 р. № 16-р.

Обґрунтовуючи позовні вимоги прокурор вказує, що для проведення руслорегулюючих робіт обов'язково потрібний висновок державної екологічної експертизи, який у сторін відсутній. Крім того, зазначає, що робочий проект мав бути погоджений із центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, що сторонами договору зроблено не було, а також те, що на земельну ділянку водного фонду біля с. Панка Сторожинецького району, де здійснюються руслорегулюючі роботи, відсутній правовстановлюючий документ на землю та розпорядження Сторожинецької РДА з даного приводу. З урахуванням чого, вказує, що договір №16-р від 10.06.2014р. підлягає визнанню недійсним з посиланням на ч. 1 ст. 203, ст. 215 Цивільного кодексу України, а також ст. 207 Господарського кодексу України.

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 21 жовтня 2014 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 15 грудня 2014 року, у позові відмовлено з мотивів безпідставності та недоведеності вимог.

Постановою Вищого господарського суду України від 11.03.2015 року, рішення господарського суду Чернівецької області від 21 жовтня 2014 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15 грудня 2014 року у справі № 926/1216/14 скасовано та справу направлено на новий розгляд до господарського суду Чернівецької області в іншому складі суддів.

Згідно ст. 111-12 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Зокрема, в постанові ВГСУ від 11.03.2015р. по даній справі зазначено, що умовами договору не передбачено будівництво будь-яких споруд і висновок господарських судів про віднесення руслорегулюючиx робіт до будівельних є помилковим, а застосування до спірних правовідносин Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" - безпідставним.

Господарськими судами не розглянуті доводи прокурора про порушення відповідачами вимог статті 86 Водного кодексу України при укладанні оспорюваного договору на проведення руслорегулюючих робіт через відсутність погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, на проведення робіт, пов'язаних з розчисткою русел річок.

Згідно частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

В частині 7 статті 179 Господарського кодексу України зазначено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Статтею 627 Цивільного кодексу України унормовано, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з врахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

В силу ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

З матеріалів справи вбачається, що право користування землями водного фонду в руслі річки Сірет біля с. Панка Сторожинецького району Чернівецької області за відповідачем -1 не оформлялось.

Предметом договору є проведення руслорегулюючих робіт в рамках Загальнодержавної програми розвитку водного господарства за напрямами щодо захисту від шкідливої дії вод та комплексного протипаводкового захисту у басейнах річок Карпатського регіону.

Статтею 86 Водного кодексу України, якою регламентовано проведення робіт на землях водного фонду, не передбачено необхідності оформлення у користування земельних ділянок водного фонду при проведенні робіт на них.

Пунктом 4 Постанови Кабінету міністрів України № 502 від 13.05.1996 р. "Про затвердження порядку користування землями водного фонду" визначено, що у тимчасове користування за погодженням з постійними користувачами земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів можуть надаватися підприємствам, установам, організаціям, об'єднанням громадян, релігійним організаціям, громадянам України, іноземним юридичним та фізичним особам (далі юридичні та фізичні особи) для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, а також для проведення науково-дослідних робіт.

В оспорюваному договорі йдеться про руслорегулюючі роботи, що виконуються не на прибережних смугах річки, а на земельних ділянках дна цієї річки.

Також в листі № 4144/9/11-14 від 08.08.2014р. Державного агентства водних ресурсів України, наданому на запит БУВР, зазначено, що жодних законодавчих вимог щодо необхідності оформлення у користування земель водного фонду під водними об'єктами при проведенні робіт з розчистки та регулювання русел річок "без елементів капітального будівництва" не має (ас. 57 т.1).

З аналізу вищевказаного, суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку про те, що законодавець не вимагає отримання сторонами спірного договору земельної ділянки у тимчасове користування для виконання руслорегулюючих робіт, а тому зазначене не може бути підставою для визнання договору недійсним.

За умовами спірного договору відповідач-2 (підрядник) зобов'язався виконувати руслорегулюючі роботи з частковим видаленням гравійно-піщаної суміші за межі русла р. Сірет біля с. Панка Сторожинецького району згідно з проектною документацією з дотриманням вимог природоохоронного законодавства.

Відповідно до статті 86 Водного кодексу України на землях водного фонду можуть проводитися роботи, пов'язані з будівництвом гідротехнічних, лінійних та гідрометричних споруд, поглибленням дна для судноплавства, видобуванням корисних копалин (крім піску, гальки і гравію в руслах малих та гірських річок), розчисткою русел річок, каналів і дна водойм, прокладанням кабелів, трубопроводів, інших комунікацій, а також бурові та геологорозвідувальні роботи. Місця і порядок проведення зазначених робіт визначаються відповідно до проектів, що погоджуються з обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства (крім робіт на землях, зайнятих морями), та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.

Крім того в листі № 3556/8/11-14 від 16.07.2014р. Державного агентства водних ресурсів України, наданому на запит БУВР, зазначено, що місця і порядок проведення зазначених робіт визначається відповідно до проектів, що погоджуються з обласними державними адміністраціями, Держводагенством та Держгеонадрами (а.с. 55 т.1).

Відповідачами-апелянтами не надано суду жодних доказів щодо погодження місць і порядку проведення робіт визначеними у проекті, на виконання умов договору, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, що є порушенням ст. 86 Водного кодексу України.

Статтею 27 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" визначено перелік об'єктів, які підлягають екологічній експертизі, зокрема, господарські рішення, системи й об'єкти, впровадження або реалізація яких може призвести до порушення норм екологічної безпеки та негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Відповідно до статті 28 цього Закону державна екологічна експертиза проводиться відповідно до Закону України "Про екологічну експертизу".

Організацію і проведення екологічних експертиз покладено на еколого-експертні підрозділи та спеціалізовані установи, організації, визначені частиною першою статті 13 Закону України "Про екологічну експертизу". Частиною третьою цієї статті встановлено, що здійснення державної екологічної експертизи є обов'язковим для видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку. Перелік видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Роботи з проведення робіт з розчищення і днопоглиблення русла та дна річок, їх берегоукріплення, зміна і стабілізація стану русел внесені до видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку (постанова Кабінету Міністрів України від 28 серпня 2013 року № 808 "Про затвердження переліку видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку").

Згідно з приписами статті 29 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" висновок державної екологічної експертизи є обов'язковим для виконання. Позитивний висновок державної екологічної експертизи є підставою для відкриття фінансування всіх програм і проектів. Реалізація програм, проектів та рішень без позитивного висновку державної екологічної експертизи забороняється.

Порушення встановленого законодавством порядку проведення екологічної експертизи; здійснення екологічної експертизи неправоздатними підприємствами, установами, організаціями, об'єднаннями громадян та іншими формуваннями; надання дозволів на спеціальне природокористування; фінансування та реалізація проектів і програм чи діяльності, які можуть негативно впливати на стан навколишнього природного середовища без позитивного висновку екологічної експертизи, згідно статті 50 Закону України "Про екологічну експертизу", є правопорушеннями в галузі екологічної експертизи.

Умовами спірного договору не передбачено будівництво будь-яких споруд та посилання відповідачів про віднесення руслорегулюючиx робіт до будівельних є помилковим, а застосування до спірних правовідносин Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" - безпідставним.

Наданий суду Експертний звіт 26-0773-14/2 від 12.08.2014р., здійснений Чернівецькою філією Державного підприємства "Укрдержбудекспертиза", яке не є еколого-експертною установою у розумінні статті 13 Закону України "Про екологічну експертизу", не можна визнати належним доказом дотримання відповідачами вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища при укладанні спірного договору.

Відповідно до частини 1 статті 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про наявність правових підстав (невідповідність вимогам закону) для визнання недійсним договору №16-р від 10.06.2014р. на проведення руслорегулюючих робіт та здійснення технічного нагляду при їх виконанні на р. Сірет біля с. Панка Сторожинецького району Чернівецької області, укладеного між Дністровсько-Прутським басейновим управлінням водних ресурсів та ТОВ "Перший Буковинський завод будівельної кераміки".

Також суд першої інстанції зазначив, що застосована відповідачами у Договорі № 16-р від 10 червня 2014 року при розрахунках Постанова Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2002 року № 1743 - втратила чинність (згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1101), а також факт видобування ТОВ "Перший Буковинський завод будівельної кераміки" для власних потреб гравійно-піщаної суміші на іншій, ніж встановленій договором, земельній ділянці (Акт від 22 липня 2014 року обстеження ділянок річки Сірет на території Зруб-Комарівської сільської ради Сторожинецького району), що також підтверджує невідповідність спірного договору вимогам чинного законодавства.

Відповідачі-апелянти в суді першої інстанції та в апеляційній скарзі стверджували про те, що експертний висновок робочого проекту № Б-2964-13 виконаний відповідно до 31 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". З даного приводу суди обох інстанцій зазначають наступне.

Державна екологічна експертиза організовується і проводиться еколого-експертними підрозділами, спеціалізованими установами, організаціями обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а на території Автономної Республіки Крим - органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, із залученням інших органів виконавчої влади. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, проводить державну екологічну експертизу стосовно об'єктів, рішення щодо затвердження (схвалення) яких приймається Кабінетом Міністрів України. Експертиза проектів будівництва проводиться відповідно до статті 31 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (ст. 13 Закону України "Про екологічну експертизу").

Дефініція поняття "проект будівництва" міститься в "Порядку затвердження проектів будівництва і проведення їх експертизи" затвердженому постановою КМУ від 11 травня 2011 р. № 560, в пункті 2 якого зазначено, що під терміном "проект будівництва" слід розуміти проектну документацію об'єктів архітектури, розроблену для нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту будинків і споруд, технічного переоснащення об'єктів виробничого призначення на таких стадіях проектування, як техніко-економічне обґрунтування, техніко-економічний розрахунок, ескізний проект, проект, робочий проект.

Наведене вище спростовує твердження відповідачів-апелянтів про те, що експертиза повинна була бути виконана у відповідності до ст. 31 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", оскільки руслорегулюючи роботи не підпадають під визначення "проект будівництва".

За таких обставин справи апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Чернівецької області від 04.06.2015р. по справі №926/1216/14 винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 101,103,105 ГПК України Львівський апеляційний господарський суд

Постановив:

Рішення господарського суду Чернівецької області від 04.06.2015 року у справі №926/1216/14 залишити без змін, а апеляційні скарги Дністровсько-Прутського басейнового управління водних ресурсів та ТзОВ «Перший Буковинський завод будівельної кераміки» - без задоволення.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку.

Матеріали справи скерувати в господарський суд Чернівецької області.

Головуючий-суддя О.Л. Мирутенко

Судді: Г.М. Гнатюк

Н.М. Кравчук

«Повний текст постанови виготовлено 30.07.2015р.»