КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2015 р. Справа№ Б8/142-12

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Пантелієнка В.О.

Зеленіна В.О.

за участю представників сторін:

від ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України»: Фурсов В.В. (дов. № 010-01/5352 від 06.08.2013);

від УПФ України у Миронівському районі Київської області: не з'явився;

від ТОВ "ВІК-Р.С.Ф.": Колесник Р.Ю. (дов. від 30.03.2015);

від ПАТ «Київобленерго»: Залунін К.В. (дов. № 79 від 22.04.2015);

від ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України»: Мирутенко О.М. (дов. № 78/16 від 21.07.2015);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на ухвалу господарського суду Київської області від 18.06.2015 у справі № Б8/142-12 (суддя Лопатін А.В.)

за заявою Управління пенсійного фонду України у Миронівському районі Київської області, м. Миронівка Київської області

до товариства з обмеженою відповідальністю "ВІК-Р.С.Ф.", м. Миронівка Київської області

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Управління пенсійного фонду України у Миронівському районі Київської області звернулося до суду з заявою про порушення справи про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю «ВІК-Р.С.Ф.».

Ухвалою господарського суду Київської області від 25.12.2012 порушено провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "ВІК-Р.С.Ф." за загальною процедурою, передбаченою ст.ст. 6, 7, 11 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції Закону України від 30.06.1999, далі - Закон).

Господарським судом Київської області від 22.04.2013 винесено ухвалу за результатами підготовчого засідання.

Оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "ВІК-Р.С.Ф." опубліковано у газеті "Голос України" від 21.05.2013 № 92(5592).

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.03.2014 у попередньому засіданні суду затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ "ВІК-Р.С.Ф." (суддя Скутельник П.Ф.).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.06.2014 апеляційну скаргу ТОВ "ВВІКО" та апеляційну скаргу ТОВ "ВІК-Р.С.Ф." залишено без задоволення, а ухвалу господарського суду Київської області від 17.03.2014 без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 04.07.2014 касаційні скарги ТОВ "ВВІКО" та ТОВ "ВІК-Р.С.Ф." задоволено частково, постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.06.2014 та ухвалу господарського суду Київської області від 17.03.2014 у справі № Б8/142-12 скасовано в частині розгляду грошових вимог ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" та ТОВ "ВВІКО", справу № Б8/142-12 передано на новий розгляд до господарського суду Київської області у іншому складі суду.

Постановою господарського суду Київської області від 01.07.2014 визнано ТОВ "ВІК-Р.С.Ф." банкрутом та відкрито його ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Салатюка Дмитра Васильовича (суддя Скутельник П.Ф.).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.08.2014 апеляційну скаргу ТОВ "ВІК-Р.С.Ф." задоволено, постанову господарського суду Київської області від 01.07.2014 скасовано.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.10.2014 касаційні скарги арбітражного керуючого Салатюка Д.В. та ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" задоволено, постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.08.2014 (якою скасовано постанову господарського суду від 01.07.2014) скасовано, а постанову господарського суду Київської області від 01.07.2014 залишено в силі, матеріали справи повернуто до господарського суду Київської області на новий розгляд.

24.11.2014 через канцелярію господарського суду Київської області представником Миронівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області подано заяву про визнання поточних кредиторських вимог у розмірі 14892092,85 грн.

10.06.2015 через канцелярію господарського суду Київської області ліквідатором банкрута подано заперечення щодо заявлених поточних вимог Миронівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області, повідомлення про розгляд грошових вимог ПАТ "Державний експортно-імпортний Банк України", зведений реєстр вимог кредиторів.

15.06.2015 через канцелярію господарського суду Київської області ліквідатором банкрута подано зведений реєстр кредиторських вимог з урахуванням поточних вимог Миронівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області.

Ухвалою господарського суду Київської області від 18.06.2015 у справі № Б8/142-12, зокрема, визнано ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" кредитором товариства з обмеженою відповідальністю "ВІК-Р.С.Ф." з грошовими вимогами у розмірі 729 385,37 грн., з яких: 3 841,37 грн. підлягають погашенню позачергово за рахунок коштів, отриманих від реалізації заставного майна банкрута, 724 326,00 грн. підлягають погашенню у четверту чергу та 1 218,00 грн. - у першу чергу (т. 26, а.с. 197-205).

При цьому, місцевий господарський суд керувався ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст. 86 Господарського процесуального кодексу України.

Частково не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний Банк України" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Київської області від 18.06.2015 у справі № Б8/142-12 частково і прийняти нове рішення, яким визнати та включити до реєстру вимог кредиторів товариства з обмеженою відповідальністю "ВІК-Р.С.Ф." грошові вимоги публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний Банк України" у розмірі 73 087 448,65 грн., які виникли після порушення провадження у справі № б8/142-12 про банкрутство боржника.

Апеляційна скарга мотивована порушення норм матеріального права, а саме ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

В судовому засідання представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав, викладених в ній.

Представники, ТОВ "ВІК-Р.С.Ф." та ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили суд залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Представник ПАТ «Київобленерго» залишив вирішення питання щодо задоволення апеляційної скарги на розсуд суду.

Інші учасники провадження у справі не надали відзиви на апеляційну скаргу, повноважних представників в судове засідання апеляційної інстанції не направили, причини неявки суду не повідомили. Враховуючи, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення про час та місце розгляду справи та обмеження процесуального строку розгляду скарг на ухвали місцевих господарських судів, Київський апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представників відповідних кредиторів та учасників провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту - ГПК України) господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі по тексту - Закон).

В даному випадку, відповідно до приписів розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», застосовуються норми Закону в редакції, що діяла з 19.01.2013.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України (в редакції, що діяла з 19.01.2013).

Згідно ч. 5 ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Статтею 4-3 ГПК України визначено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи вбачається, що ПАТ"Державний експортно-імпортний Банк України" звернулося до суду з грошовими вимогами у розмірі 73 087 448,65 грн., з яких: 728 167,37 грн. - нараховані банком відсотки за користування кредитом за період з 25.12.2014 р. по 30.06.2014, 24 337 568,66 грн. 3 %річних, нараховані за період з 25.12.2014 по 30.06.2014 та 48 021 712,62 грн. інфляційні втрати, нараховані за період з 25.12.2014 по 30.06.2014.

У роз'ясненнях наданих Вищим господарським судом України в інформаційному листі від 28.03.2013, № 01-06/606/2013 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" вказано, що після оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом поточні вимоги (грошові вимоги, що виникли під час проведення процедур банкрутства), стають конкурсними вимогами та можуть бути заявлені згідно з частиною першою статті 38 Закону.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

З матеріалів справи вбачається, що повідомлення про визнання ТОВ "ВІК-Р.С.Ф." банкрутом та відкриття його ліквідаційної процедури розміщено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 02.07.2014 № 5620.

Відповідно до частини третьої ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, господарським судом Київської області 25.12.2012 було порушено провадження у справі №Б8/142-12 та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів ТОВ "ВІК-Р.С.Ф.".

Апеляційний суд вважає правомірним висновок місцевого господарського суду про те що ПАТ "Державний експортно-імпортний Банк України" всупереч приписам частини третьої ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», нараховано 24337568,66 грн. 3% річних за період з 25.12.2014 по 30.06.2014 та 48021712,62 грн. інфляційних витрат за період з 25.12.2014 по 30.06.2014.

На підставі наведено колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про залишення без задоволення заяви ПАТ"Державний експортно-імпортний Банк України" у частині визнання останнього кредитором ТОВ "ВІК-Р.С.Ф." з грошовими вимогами у сумі 24337568,66 грн. 3% річних та 48021712,62 грн. інфляційних втрат в зв'язку з необґрунтованістю даних вимог.

В апеляційній скарзі скаржник наголошує на правомірності нарахування даних вимог з врахуванням положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 року в редакції від 30.06.1999 року зі змінами та доповненнями, однак після винесення постанови господарського суду Київської області від 01.07.2014 та на підставі п.п. 1, 1-1 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 року в редакції від 22.12.2011 року зі змінами та доповненнями та положення інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 року № 01-06/606/2013 «Про Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції Закону України від 22.12.2011 N 4212-VI провадження у даній справі і розгляд поточних вимог відбувається з застосуванням положень Закону в редакції від 22.12.2011 року.

На підставі вищевказаного апеляційний суд не приймає до уваги твердження скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, щодо порушень ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що ухвала місцевого суду в частині залишення без задоволення заяви ПАТ"Державний експортно-імпортний Банк України" у частині визнання останнього кредитором ТОВ "ВІК-Р.С.Ф." з грошовими вимогами у сумі 24337568,66 грн. 3% річних та 48021712,62 грн. інфляційних втрат відповідає фактичним обставинам та матеріалам справи, винесена з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, Закону України «Про відновлення платоспроможності або визнання його банкрутом», а тому відповідає вимогам чинного законодавства.

У відповідності до ст.ст. 32-34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Інших додаткових пояснень або доказів, окрім тих, які наявні в матеріалах справи, суду надано не було.

Враховуючи викладене, колегія суддів на підставі доказів та пояснень наявних в матеріалах справи дійшла до висновку, що відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України підстав для скасування чи зміни ухвали місцевого господарського суду не вбачає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 4-1 4-2, 4-3, 4-7, 32-34, 43, 99, 101-103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Київської області від 18.06.2015 у справі № Б8/142-12 в частині залишення без задоволення заяви ПАТ"Державний експортно-імпортний Банк України" у частині визнання останнього кредитором ТОВ "ВІК-Р.С.Ф." з грошовими вимогами у сумі 24337568,66 грн. 3% річних та 48021712,62 грн. інфляційних втрат залишити без змін, а апеляційну скаргу ПАТ"Державний експортно-імпортний Банк України" залишити без задоволення.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді В.О. Пантелієнко

В.О. Зеленін