ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" липня 2015 р.Справа № 916/1953/15

За позовом: Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк";

До відповідачів: 1. Публічного акціонерного товариства „Фінбанк"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю „Оріон Групп"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю „Велторг 2013"

про визнання іпотечного договору недійсним.

Суддя Погребна К.Ф.

В судових засіданнях приймали участь представники:

Від позивача: Карасюк О.В. - довіреність; Полякова І.В. - довіреність; Харченко А.В. - довіреність;

Від відповідача (ПАТ „Фінбанк"): Данілов А.І. - довіреність;

Від відповідача (ТОВ „Оріон Групп"): не з'явився;

Від третьої особи: не з'явився;

В судовому засіданні 22.07.2015р. приймали участь представники:

Від позивача: Карасюк О.В. - довіреність; Полякова І.В. - довіреність; Харченко А.В. - довіреність;

Від відповідача (ПАТ „Фінбанк"): Данілов А.І. - довіреність;

Від відповідача (ТОВ „Оріон Групп"): не з'явився;

Від третьої особи: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариства „ВТБ Банк" звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Публічного акціонерного товариства „Фінбанк" та до Товариства з обмеженою відповідальністю „Оріон Групп" про визнання іпотечного договору недійсним.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.05.2015р. порушено провадження у справі № 916/1953/15, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю „Велторг 2013", справу призначено до розгляду в засіданні суду.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.07.2015р. строк розгляду справи №916/1953/15 продовжено до 27 липня 2015р. за заявою представника Публічного акціонерного товариства „Фінбанк".

Позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд визнати недійсним іпотечний договір від 23 січня 2014 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «ФІНБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОРТІЯ», посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бакіровою В.В. та зареєстрований в реєстрі за номером 2. Позовні вимоги обґрунтовані, зокрема, тим, що спірний договір відносно майна, яке перебувало в іпотеці ПАТ «ВТБ БАНК» за іпотечним договором №115-2/1 від 26.04.2007р., укладеним між ВАТ «ВТБ БАНК», правонаступником якого є ПАТ «ВТБ БАНК» та ВАТ «Ольга» правонаступником якого є ТОВ «ОЛЬГА», було передано в наступну іпотеку ПАТ «ФІНБАНК» без відповідної згоди позивача, як іпотекодержателя, наявність якої передбачена нормами Закону України "Про іпотеку", тобто оскаржуваний договір не відповідає нормам закону, що є підставою для визнання його недійсним.

Відповідач Публічне акціонерне товариство „Фінбанк" проти позовних вимог заперечує з підстав, викладених у запереченнях на позов та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю „Оріон Групп" у судові засідання не з'явився, своїм правом на надання пояснень стосовно заявлених вимог не скористався. Про день, час та місце проведення судових засідань повідомлений належним чином за юридичною адресою, згідно відомостей Єдиноого державного реєстра юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Вищий господарський суд України в абз. 3 пункту 3.9.1 Постанови Пленуму від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» визначив, що за змістом статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Отже, у відповідності до вимог процесуального законодавства судом були вжиті належні заходи щодо повідомлення відповідача про час та місце судового засідання.

У судовому засіданні 22.07.2015р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив.

26.04.2007р. між ВАТ "ВТБ Банк", правонаступником якого є ПАТ "ВТБ Банк", та Відкритим акціонерним товариством "Ольга", правонаступником якого є ТОВ "Ольга.", було укладено іпотечний договір №115-Z/1, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Христоєвою Т.В. за реєстраційним № 1876.

Предметом іпотеки є нежитлова будівля літ "А-2", загальною площею 3435,7 кв.м, розташована за адресою: м.Харків, пр. Гагаріна, буд. 167/1.

Договір іпотеки №115-Z/1 від 26.04.2007р., укладений в забезпечення зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Тагіт" за кредитним договором №115-Ю від 26.04.2007р.

Відповідно до зазначеного договору іпотеки та з метою захисту прав ПАТ "ВТБ Банк" як іпотекодержателя на вищевказаний об'єкт нерухомого майна, що є предметом іпотеки, накладено заборону відчуження, про що внесено запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

18.05.2011р. ухвалою господарського суду Дніпропетровської області порушено провадження у справі №29/5005/6381/2011 про банкрутство ТОВ "Ольга." за заявою боржника на підставі ст.51 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2011р. у справі №29/5005/6381/2011 ТОВ "Ольга." визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Порядок процедури банкрутства для боржника, що ліквідується власником встановлено ст.51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", основним призначенням якої є ліквідація визнаної судом заборгованості банкрута шляхом продажу майна банкрута та проведення розрахунків по його боргах.

28.12.2012р. на Товарній біржі "Європейська" відбувся цільовий аукціон по реалізації нерухомого майна, що належало ТОВ "Ольга.".

Як вбачається з Протоколу №1 про проведення цільового аукціону від 28 грудня 2012 року та Акту №1 про проведення цільового аукціону від 28 грудня 2012 року на нежитлову будівлю літера «А-2» загальною площею 3435,7 кв.м., яка розташована за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, 167/1, переможцем торгів з реалізації майна ТОВ «ОЛЬГА.», які відбулися в рамках справи про банкрутство ТОВ «ОЛЬГА.», було визнано ТОВ «ОРТІЯ».

Таким чином, «Предмет іпотеки» за іпотечним договором №115-Z/1 від 26.04.2007р., укладеним між ПАТ «ВТБ БАНК» та ТОВ «ОЛЬГА», було реалізовано у відповідності до рішення господарського суду Дніпропетровської області під час процедури банкрутства ТОВ «ОЛЬГА» по справі №29/5005/6381/2011.

Рішенням господарського суду Харківської області від 29.01.2013р. по справі №922/296/13-г задоволені позовні вимоги ТОВ «ОРТІЯ» до ТОВ «ОЛЬГА» про визнання права власності, визнано за ТОВ «ОРТІЯ» право власності на нежитлове приміщення літ. «А-2» загальною площею 3435,7 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Харків, просп. Гагаріна, і 67/1, загальною площею 3435,7 кв. м.

У зв'язку з реалізацією з прилюдних торгів майна, яке було предметом оскаржуваного договору іпотеки, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2014 р. по справі про банкрутство ТОВ «ОЛЬГА» №29/5005/6381/2011: скасовано записи про арешти, обтяження та інші обмеження майна боржника - ТОВ «ОЛЬГА», що містяться в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, зокрема, запис № 12011647, тип обтяження - заборона на нерухоме майно; заявник - ПАТ «ВТБ БАНК»; підстава обтяження - іпотечний договір № 115-2/1 від 26.04.2007 року; об'єкт обтяження - нежитлова будівля літ. «А-2» загальною площею 3435,7 кв.м., розташована за адресою: м. Харків, просп. Гагаріна, 167/1, загальною площею 3435,7 кв. метрів; скасовано записи про арешти, обтяження та інші обмеження майна боржника - ТОВ «ОЛЬГА», що містяться в Державному реєстрі іпотек, зокрема: запис № 12011836; тип обтяження - іпотека; іпотеко держатель - ПАТ «ВТБ БАНК»; підстава обтяження -іпотечний договір № 115-2/1 від 26.04.2007 року; об'єкт обтяження - нежитлова будівля літ. «А-2» загальною площею 3435,7 кв.м., розташована за адресою: м. Харків, просп. Гагаріна, 167/1, загальною площею 3435,7 кв. метрів.

23 січня 2014 року між ПАТ «ФІНБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛТОРГ 2013» було укладено Договір овердрафту №03/01/14.

23 січня 2014 року між ПАТ «ФІНБАНК» та ТОВ "ОРТІЯ", з метою забезпечення зобов'язань ТОВ "ВЕЛТОРГ 2013" за Договором овердрафту, було укладено Іпотечний договір, який було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бакіровою В.В. за реєстровим № 2. Предметом Іпотечного договору виступило нерухоме майно-нежитлова будівля (літ. А-2), що знаходиться за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, 167/1.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав, нерухоме майно про реєстрацію іпотеки № 16620745 від 23.01.2014 р., при укладенні та нотаріальному посвідченні договору іпотеки від 23.01.2014р. між ПАТ «ФІНБАНК» та ТОВ «ОРТІЯ», за яким об'єкт нерухомого майна за адресою: м. Харків, просп. Гагаріна, 167/1 літ. «А-2» був переданий в іпотеку ПАТ «ФІНБАНК», до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно був внесений запис про іпотеку вказаного об'єкту на користь ПАТ «ФІНБАНК»

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження № 16614964 від 23.01.2014 р., при укладенні та нотаріальному посвідченні договору іпотеки від 23.01.2014 р. між ПАТ «ФІНБАНК» та ТОВ «ОРТІЯ» за яким об'єкт нерухомого майна за адресою: м. Харків, просп. Гагаріна, 167/1 літ. «А-2» був переданий в іпотеку ПАТ «ФІНБАНК», до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно був внесений запис про заборону відчуження зазначеного об'єкту на користь ПАТ «ФІНБАНК».

Як зазначено позивачем у позовній заяві в обгрунтування позовних вимог, відповідно до ст. 23 ЗУ «Про іпотеку» у разі переходу права власності на Предмет Іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на Предмет Іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на Предмет Іпотеки.

Отже, на думку позивача, в силу вимог ст. 23 ЗУ «Про іпотеку», ТОВ «ОРТІЯ» набув статусу іпотекодавця за Первинним Договором Іпотеки, з моменту переходу до нього права власності на Предмет Іпотеки, на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 29 січня 2013 року по справі №922/296/13-г, яким позов ТОВ «ОРТІЯ» до ТОВ «ОЛЬГА.» про визнання за ТОВ «ОРТІЯ» права власності на Предмет Іпотеки за Первинним Договором Іпотеки був задоволений, право власності на Предмет Іпотеки визнано за ТОВ «ОРТІЯ».

Поряд з цим, як зазначено позивачем, ПАТ «ВТБ Банк» не надавав жодної згоди ТОВ «ОРТІЯ» чи будь-якій іншій особі на передачу нежитлової будівлі літера «А-2» загальною площею 3 435,7 кв.м., яка розташована за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, 167/1, в наступну іпотеку ПАТ «ФІНБАНК». Як зазначено позивачем, наведені вище обставини свідчать про те, що в момент укладення оспорюваного договору іпотеки, сторонами цього договору порушені вимоги ст. 9, 13 ЗУ «Про іпотеку» та не отримано згоду в ПАТ «ВТБ Банк» на передачу зазначеного нерухомого майна в наступну іпотеку.

Враховуючи зазначені обставини, посилаючись на те, що правочин щодо іпотечного майна, вчинений без його згоди, як іпотекодержателя, позивач звернувся до суду із позовними вимогами про визнання недійсним іпотечного договору від 23 січня 2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «ФІНБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОРТІЯ», посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бакіровою В.В. та зареєстрований в реєстрі за номером 2.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи та заперечення учасників судового процесу та надавши їм правову оцінку, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов наступних висновків:

Загальні підстави визнання недійсними угод і настання відповідних наслідків встановлені статтями 215, 216 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до частин 1 та 3 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Вирішуючи спір про визнання договору недійсним, господарський суд має встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону, додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони тощо.

Іпотека, в силу статті 575 Цивільного кодексу України, є окремим видом застави нерухомого майна. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом; спеціальним законом, який регулює відносини у сфері застави нерухомого майна єЗакон України "Про іпотеку".

За термінами, визначеними у статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотекою є вид забезпечення зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні та користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; тобто, поняття іпотеки передбачає зміну майнових прав власника майна, що передано в іпотеку, щодо цього майна.

За частиною 3 статті 215 Цивільного кодексу України оспорюваний правочин може бути визнано недійсним, зокрема, за позовом заінтересованої особи, що повинна довести зміст свого порушеного права або охоронюваного законом інтересу.

Частиною 1 статті 11 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки

За ст.9 Закону України "Про іпотеку" іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом, однак, зокрема, відчужувати предмет іпотеки іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя.

Відповідно до ч.3 ст.12 Закону України "Про іпотеку" правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Разом з тим, як встановлено судом під час розгляду справи, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2011р. порушено провадження у справі №29/5005/6381/2011 про банкрутство ТОВ "Ольга." за заявою боржника на підставі ст.51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2011р. у справі №29/5005/6381/2011 ТОВ "Ольга." визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Під час проведення ліквідаційної процедури, згідно протоколу № 1 про проведення цільового аукціону від 28 грудня 2012 р. та акту приймання-передачі, майно банкрута, а саме: нежитлове приміщення літ. «А-2» загальною площею 3435,7 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Харків, просп. Гагаріна, 167/1, загальною площею 3435,7 кв. метрів, було реалізовано за ціною 9632166,50 грн. учаснику торгів - ТОВ «ОРТІЯ».

Отже, предмет іпотеки за іпотечним договором №115-Z від26.04.2007 року, укладеним між ПАТ «ВТБ БАНК» та ТОВ «ОЛЬГА», було реалізовано під час процедури ліквідаційної процедури боржника - ТОВ «ОЛЬГА» по справі № 29/5005/6381/2011.

Водночас, умови та порядок відновлення платоспроможності суб'єкта підприємницької діяльності - боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури, повного або часткового задоволення вимог кредиторів встановлює ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Відчуження майна, переданого в іпотеку під час проведення ліквідаційної процедури, здійснюється в порядку, визначеному цим Законом.

При цьому слід відзначити, що положеннями ч. 1 статті 23 вказаного Закону передбачено, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається.

Отже, з моменту відкриття щодо боржника ліквідаційної процедури, всі обтяження, за винятком майна, передбаченого п. 7 статті 47 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", його активів підлягають скасуванню.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2014 р. по справі про банкрутство ТОВ «ОЛЬГА» №29/5005/6381/2011: скасовано записи про арешти, обтяження та інші обмеження майна боржника - ТОВ «ОЛЬГА», що містяться в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, зокрема, запис № 12011647, тип обтяження - заборона на нерухоме майно; заявник - ПАТ «ВТБ БАНК»; підстава обтяження - іпотечний договір № 115-2/1 від 26.04.2007 року; об'єкт обтяження - нежитлова будівля літ. «А-2» загальною площею 3435,7 кв.м., розташована за адресою: м. Харків, просп. Гагаріна, 167/1, загальною площею 3435,7 кв. метрів; скасовано записи про арешти, обтяження та інші обмеження майна боржника - ТОВ «ОЛЬГА», що містяться в Державному реєстрі іпотек, зокрема: запис № 12011836; тип обтяження - іпотека; іпотеко держатель - ПАТ «ВТБ БАНК»; підстава обтяження -іпотечний договір № 115-2/1 від 26.04.2007 року; об'єкт обтяження - нежитлова будівля літ. «А-2» загальною площею 3435,7 кв.м., розташована за адресою: м. Харків, просп. Гагаріна, 167/1, загальною площею 3435,7 кв. метрів.

При цьому положеннями ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не передбачено надання згоди іпотекодержателя на відчуження предмету іпотеки за договором, що укладається під час ліквідаційної процедури боржника, яка здійснюється в межах справи про банкрутство.

Відповідно до ч.1 ст.111-28 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 11116 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Відповідно до правової позиції, що викладена Верховним Судом України у справі за №6-58цс13, відчуження майна, переданого в іпотеку під час проведення ліквідаційної процедури боржника здійснюється в порядку, визначеному ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Положеннями цього закону не передбачено згоди іпотекодержателя на відчуження предмету іпотеки за договором, що укладається під час ліквідаційної процедури боржника, яка здійснюється в межах справи про банкрутство. Права третіх осіб на повернення майна не підлягають захистові шляхом задоволення позову до набувача майна з використанням правового механізму, установленого статтями 215, 216 ЦК України. Такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати майно в набувача. Разом з тим, право на звернення до суду з віндикаційним позовом має власник майна.

Оскільки, судом встановлено, що спірне майно було відчужено в порядку ліквідаційної процедури банкрута, а тому суд дійшов висновку стосовно того, що згода ПАТ "ВТБ БАНК" на відчуження зазначеного нерухомого майна не потрібна.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі реалізації предмету іпотеки відповідно до цього Закону та з інших підстав, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про іпотеку» після продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах або продажу предмета іпотеки відповідно до статті 38 цього Закону припиняються будь-які права та вимоги інших осіб на нерухоме майно, що було предметом іпотеки, які виникли після державної реєстрації іпотеки за іпотечним договором, згідно з яким було звернене стягнення на предмет іпотеки.

Як встановлено під час розгляду справи, 23 січня 2014 року між ПАТ "ФІНБАНК" та ТОВ "ВЕЛТОРГ 2013" було укладено Договір овердрафту №03/01/14, за яким ПАТ "ФІНБАНК" надав Товариству з обмеженою відповідальністю "ВЕЛТОРГ 2013" кредитні кошти на умовах їх повернення, забезпечення, строковості, та плати за користування.

23 січня 2014 року між ПАТ "ФІНБАНК" та ТОВ "ОРТІЯ", з метою забезпечення зобов'язань ТОВ "ВЕЛТОРГ 2013" за Договором овердрафту, було укладено Іпотечний договір, який було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бакіровою В.В. за реєстровим № 2. Предметом Іпотечного договору виступило нерухоме майно-нежитлова будівля (літ. А-2), що знаходиться за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, 167/1.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням господарського суду Харківської області від 12.05.2015 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.06.2015р. у справі №922/1133/15 задоволено повністю позовні вимоги ПАТ "Фінбанк" про звернення стягнення на предмет іпотеки. В рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛТОРГ 2013" перед Публічним акціонерним товариством "ФІНБАНК" по договору овердрафту №03/01/14 від 23.01.2014 р. в загальній сумі 22348163,89 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 14999965,00 грн., прострочена заборгованість за відсотками - 3599943,14 грн., заборгованість за нарахованими відсотками за період з 01.03.2015 р. по 16.03.2015 р. - 147944,86грн., пеня за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків - 2315668,88 грн., плата в розмірі 3% річних за користування чужими грошовими коштами - 65342,31 грн., інфляційні нарахування - 1284642,00 грн., - звернуто стягнення шляхом визнання права власності за Публічним акціонерним товариством "ФІНБАНК" на предмет іпотеки за укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОРТІЯ" і Публічним акціонерним товариством "ФІНБАНК" іпотечним договором від 23.01.2014 р., посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бакіровою В.В. і зареєстрованим у Державному реєстрі за № 2, а саме на нерухоме майно: нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: місто Харків, проспект Гагаріна, буд. 167/1 літ. "А-2", загальною площею 3435,7 кв.м. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛТОРГ 2013" на користь Публічного акціонерного товариства "ФІНБАНК" витрати по сплаті судового збору в сумі 73080,00 грн.

При цьому, ПАТ "ВТБ БАНК", яке не брало участь у суді першої інстанції, але вважав, що судом вирішено питання про його права та обов'язки,було залучено до участі у справі на стадії апеляційного перегляду в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Слід зазначити, що посилання позивача на те, що він за договором іпотеки від 26.04.2007р. №115-2/1 є іпотекодержателем нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: місто Харків, проспект Гагаріна, буд. 167/1 літ. "А-2", загальною площею 3435,7 кв.м. вже були предметом розгляду суду у справі №922/1133/15.

Так, у постанові Харківського апеляційного господарського суду від 17.06.2015р. у справі №922/1133/15 зазначено, що доводи ПАТ "ВТБ БАНК", викладені ним в апеляційній скарзі, стосовно того, що він є іпотекодержателем нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: місто Харків, проспект Гагаріна, буд. 167/1 літ. "А-2", загальною площею 3435,7 кв.м., спростовуються матеріалами справи, оскільки з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що запис про іпотеку ПАТ "ВТБ БАНК" на об'єкт нерухомості за адресою: нерухомості за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, 167/1 літ. "А-2" погашений 27.02.2013 р.

Відповідно до приписів ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Згідно до ч.ч. 1,2 ст.35 ГПК України обставини, визнані господарським судом загальновідомими, не потребують доказування. Факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Так, не підлягають доведенню обставини, визнані судом загальновідомими. Загальновідомість обставин полягає в тому, що вони відомі широкому загалу, зокрема, суду та особам, які беруть участь у справі. Загальновідомість того чи іншого факту є відносною і залежить від часу, що сплинув після події, поширеності інформації про подію в певній місцевості. Загальновідомі обставини не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність - очевидна, і доказування їх є зайвим.

Більш того, для рішень господарських судів важливою умовою преюдиціальністі фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб'єктний склад спору. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі сторони, що й у справі, яка розглядається. Отже, повна тотожність суб'єктного складу спору є обов'язковою умовою преюдиціальності щодо сторін. Якщо у справі беруть участь ті самі сторони, однак інші треті особи, то факти, встановлені рішенням у такій справі, матимуть преюдиціальне значення.

Аналогічну позицію викладено і в постанові Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011, №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

З урахуванням викладеного, зважаючи на відсутність порушеного права позивача, суд приходить до висновку, що вимоги про визнання недійсним іпотечного договору від 23 січня 2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «ФІНБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОРТІЯ», посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бакіровою В.В. та зареєстрованим в реєстрі за номером 2 - не підлягають задоволенню.

Положеннями ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави та суспільства.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За при приписами ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача згідно зі ст.ст.44,49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 75, 82-85, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" до Публічного акціонерного товариства „Фінбанк" та Товариства з обмеженою відповідальністю „Оріон Групп" про визнання іпотечного договору недійсним - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.85 ГПК України.

Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

Повне рішення складено 27 липня 2015 р.

Суддя К.Ф. Погребна