ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

29 липня 2015 р. Справа № 902/1062/15

Суддя господарського суду Банасько О.О. , розглянувши матеріали

за позовом: Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", м.Дніпропетровськ

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄСМАД БУДСЕРВІС", м.Вінниця

про стягнення 40 338,59 грн заборгованості за договором від 31.07.2012 р.

ВСТАНОВИВ :

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄСМАД БУДСЕРВІС" про стягнення 40 338,59 грн заборгованості за договором № б/н від 31.07.2012 р., з яких: 14 000,00 грн - заборгованість за кредитом, 12 634,18 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 10 829,19 грн - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 2 875,22 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Розглянувши позовну заяву, суд дійшов висновку, що вона підлягає поверненню виходячи з наступного.

Основні вимоги, що пред'являються до форми та змісту позовної заяви, а також вимоги щодо надання разом з нею певних доказів визначені ст.ст.54, 56, 57 ГПК України. Невиконання більшості з вимог зазначених норм тягне за собою в якості негативного наслідку повернення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до ст.57 ГПК України встановлено перелік документів, що додаються до позовної заяви, серед яких документи, які підтверджують, зокрема, сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі тощо.

Позивачем в порушення наведених вище законодавчих приписів не надано належних доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно ч.1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Розмір судового збору, який справляється з позовної заяви, визначений Законом в залежності від виду спору.

Виходячи з підпунктів 2.1, 2.2 ч.2 ст.4 Закону за подання до господарського суду позовних заяв майнового характеру ставка судового збору становить 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат, а за подання позовних заяв немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

В п.3 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 25.08.2011 року № 01-06/1175/2011 вказано, що розмір ставки судового збору (станом на 1 січня календарного року) у кожному конкретному випадку визначається виходячи з того розміру МЗП, який було встановлено законом на момент сплати судового збору (станом на 1 січня календарного року).

Відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" встановлено, що з 1 січня 2015 р. розмір мінімальної заробітної плати становить 1 218,00 гривні на місяць.

Відповідно до позовної заяви позивачем заявлені одну майнову вимогу - про стягнення 40 338,59 грн.

Як вбачається з доданого до позовної заяви позивачем платіжного доручення № BOJ66B0JGO від 06.10.2014 р. останнім сплачено 1 827,00 грн судового збору за розгляд позовної заяви ПАТ "КБ "Приватбанк" до ТОВ "ЄСМАД БУДСЕРВІС".

Разом з тим, дане платіжне доручення не може бути прийнято судом як належний доказ сплати судового збору, оскільки відповідно до інформації наявної в Базі Даних "Діловодство спеціалізованого суду" дане платіжне доручено було використано позивачем при зверненні з позовом до ТОВ "ЄСМАД БУДСЕРВІС" за яким господарським судом Вінницької області було порушено провадження у справі № 902/1658/14 (суддя Білоус В.В.).

Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за повторно подані позови, що раніше були залишені без розгляду, судовий збір сплачується на загальних підставах. У разі якщо сума судового збору підлягала поверненню у зв'язку із залишенням позову без розгляду, але не була повернута, до повторно поданого позову додається первісний документ про сплату судового збору.

Виходячи з наведеної вище норми Закону "Про судовий збір" вбачається, що законодавець надав право на пред'явлення первісного документу про сплату судового збору до повторно поданого позову лише у випадку коли така сума судового збору підлягала поверненню, але не була повернута.

При цьому до повторно поданого позову має бути доданий саме первісний документ, який долучався до позовної заяви, яка була залишена без розгляду.

Згідно п.4 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням).

Таким чином залишення позову без розгляду на підставі повторного неприбуття позивача виключає можливість повернення судового збору.

На вказаному також наголошено в п.11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від від 25.08.2011 р. № 01-06/1175/2011 "Щодо судового збору".

Суд зазначає, що ухвалою суду від 15.01.2015 р. по справі № 902/1658/14 позовну заяву ПАТ "КБ "Приватбанк" залишено без розгляду в зв'язку з повторним неприбуттям в судове засідання представника позивача та неподанням ним витребуваних доказів.

Із змісту ухвали слідує, що в ній не вирішувалось питання щодо розподілу судових витрат, в т.ч. і щодо повернення судового збору позивачу.

Відповідно до інформації наявної в Базі Даних "Діловодство спеціалізованого суду" вбачається, що у даній справі не приймалось додаткової ухвали щодо повернення судового збору та не здійснювалось повернення оригіналу платіжного доручення № BOJ66B0JGO від 06.10.2014 р. позивачу.

Відповідно до п.п. 2.21, 2.22 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013 р. (із змінами і доповненнями), платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору. Судовий збір сплачується до територіальних органів Державної казначейської служби України; платники судового збору у платіжних документах на перерахування судового збору повинні в рядку "одержувач" зазначити найменування територіального органу казначейської служби за місцем знаходження господарського суду, який розглядає справу.

Якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі або (за необхідності) документів, що підтверджують звільнення від його сплати, заява (скарга) повертається господарським судом з підстав, передбачених ГПК, а саме: статтею 435, пунктом 4 частини першої статті 63, пунктом 3 частини першої статті 97, пунктом 4 частини першої статті 1113, частиною другою і пунктом 1 частини четвертої статті 11120, пунктом 3 частини шостої статті 113, частиною п'ятою статті 1222, частиною п'ятою статті 1228.

З огляду на вказане подане позивачем платіжне доручення № BOJ66B0JGO від 06.10.2014 р. не може бути прийняте судом до уваги в якості доказу про сплату судового збору, оскільки останнє було подано на підтвердження факту сплати судового збору у зовсім іншій справі (№ 902/1658/14).

Таким чином, за рахунок вказаного платіжного доручення позивачем було дотримано вимоги закону в частині оформлення позовної заяви у зовсім іншій справі, а тому останнє не може слугувати належним доказом на підтвердження виконання вимог закону щодо сплати судового збору за позовом від 21.06.2015 р. в іншій справі за відсутності доказів, які свідчили б про наявність підстав для повернення судового збору у справі № 902/1658/14.

З огляду на вказане вище суд дійшов висновку, що позивачем у справі не надано належних доказів сплати судового збору.

В абзаці 1 п.3.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вказано, що недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

На підставі викладеного вище позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду.

При цьому слід зауважити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення обставин, що зумовили її повернення (сплати судового збору у встановленому Законом розмірі та надання суду належних доказів такої сплати - оригінал платіжного доручення).

Керуючись ст.ст.3, 4 Закону України "Про судовий збір", п.4 ч.1 ст.63, ст.ст.86, 87, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ :

1. Позовну заяву № б/н від 22.06.2015 р. на 4 -х аркушах разом з доданими матеріалами на 50-ти аркушах повернути позивачу.

2. Копію позовної заяви від 22.06.2015 р. та платіжного доручення № BOJ66B0JGO від 06.10.2014 р. долучити до примірника ухвали, який залишається в суді.

3. Копію ухвали надіслати сторонам рекомендованим листом.

Суддя Банасько О.О.

віддрук. 3 прим.:

1 - до справи.

2 - позивачу - а/с 1800, м.Дніпропетровськ, 49027.

3 - відповідачу - вул. Ватутіна/Чехова, 14/2, м.Вінниця, 21034.