РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2015№910/15360/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., при секретарі судового засідання Грабовській А.С., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/15360/15

за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна", м. Київ,

до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український страховий стандарт", м. Київ,

про стягнення 12 285,28 грн. страхового відшкодування в порядку регресу,

без участі представників сторін у зв'язку з їх неявкою.

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна"" (далі - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна») звернулося до господарського суду міста Києва про стягнення з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український страховий стандарт" (далі - ПрАТ «СК «Український страховий стандарт») 12 285,28 грн. страхового відшкодування в порядку регресу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що: ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів від 19.02.2014, серія АМ №081364 (далі - Договір) виплатило іноземному підприємству «АІС-Запоріжжя» (далі - ІП «АІС-Запоріжжя») страхове відшкодування автомобіля марки «Renault Duster», державний реєстраційний номер АР 4528 СО (далі - «Renault»), а тому позивачем відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду; відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний номер АЕ 0288 ВО (далі - «Mitsubishi»), була застрахована ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» (поліс №АС/6598274, за якими ліміт по майну становив 50 000 грн., а франшиза - 0 грн.); у зв'язку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача 12 285,28 грн. страхового відшкодування.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.06.2015 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 27.07.2015, у порядку підготовки справи до судового розгляду витребувано у Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) письмову інформацію щодо умов поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/6598274.

30.06.2015 отримано від МТСБУ відповідь на судовий запит, з якої вбачається, що за полісом № АС/6598274 (за яким ліміт по майну становить 50 000 грн., а франшиза - 0 грн.) було застраховано цивільно-правову відповідальність Оноприйчука Ігоря Архиповича як страхувальника транспортного засобу марки «Mitsubishi».

01.07.2015 від ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що розмір матеріального збитку автомобіля «Renault» належним чином не оцінений, оскільки відповідно до статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України та є обов'язковою у випадках визначення збитків або розміру відшкодування; при цьому, статтею 3 вказаного Закону встановлено, що незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. У випадку проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна; таким чином, розрахунок, наданий позивачем, не є звітом про оцінку майна та складений не відповідно до Методики товарознавчої експертизи, а тому не може бути прийнятий судом до уваги як документ, який встановлює оцінену шкоду; у зв'язку з цим відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судове засідання 27.07.2015 представники сторін не з'явилися; до матеріалів справи долучені клопотання сторін, в яких вони просять здійснювати розгляд даної справи за відсутності представників.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, враховуючи клопотання представників сторін про здійснення розгляду даної справи за відсутності їх представників, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

19.02.2014 ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» (страховик) та Шамраєм Євгеном Тимофійовичем (страхувальник, вигодонобувач) укладено Договір, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом, а саме автомобілем «Renault» та додатковим обладнанням, встановленим на ньому - страхування транспортного засобу (АВТОКАСКО); строк дії Договору з 19.02.2014 по 18.02.2015.

10.07.2014 о 10 год. 20 хв. в місті Запоріжжя на вулиці Північне шосе, 12 на автостоянці сталася ДТП за участю автомобіля «Mitsubishi» під керуванням Оноприйчука І.А., який рухаючись заднім ходом, не впевнившись в безпеці руху, скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Renault»; в результаті цього зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження.

10.07.2014 Шамрай Є.Т. звернувся до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» із заявою про настання страхового випадку за Договором.

ІП «АІС-Запоріжжя» виставило Шамраю Є.Т. рахунок-фактуру від 14.07.2014 №Н для оплати ремонту автомобіля «Renault» на загальну суму 13 370,91 грн.

Позивачем складено розрахунок страхового відшкодування та страховий акт від 25.07.2014 №UA011/L01/02, з яких вбачається, що сума страхового відшкодування становить 12 285,28 грн.; на підставі вказаних документів позивачем було перераховано на рахунок ІП «АІС-Запоріжжя» 12 285,28 грн. страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням від 28.07.2014 №28173.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31.07.2014 у справі №335/8109/14-п визнано винним Оноприйчука І.А. у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накладено на винну особу адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн. в доход держави.

У відзиві на позовну заяву відповідач посилається на те, що в матеріалах справи відсутній висновок про оцінку транспортного засобу, а саме автомобіля «Renault», а тому не можна оцінити належним чином розмір матеріального збитку.

Судом не беруться до уваги такі доводи відповіла з огляду на таке.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Наведений перелік є вичерпним.

У пункті 36.2 статті 36 вказаного Закону, зокрема, встановлено, що якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

У листі Верховного Суду України від 19.07.2011 «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування» роз'яснено, що, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Отже, як було встановлено судом, матеріалами справи, зокрема, рахунком-фактурою від 14.07.2014 №Н, виставленим ІП «АІС-Запоріжжя» Шамраю Є.Т., підтверджується, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault» становить 13 370,91 грн.; крім того, позивачем було складено розрахунок страхового відшкодування та страховий акт від 25.07.2014 №UA011/L01/02, відповідно до яких сума страхового відшкодування становить 12 285,28 грн., тобто ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та Шамраєм Є.Т. було досягнуто згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, оскільки платіжним дорученням від 28.07.2014 №25173 було перераховано 12 285,28 грн. страхового відшкодування на рахунок ІП «АІС-Запоріжжя», а тому можна зробити висновок, що страховик та потерпіла особа не наполягали на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого автомобіля «Renault».

За приписами статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Таким чином, до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Вина Оноприйчука І.А. встановлена у судовому порядку (постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31.07.2014 у справі №335/8109/14-п), а тому вказані обставини не потребують додаткового доведення, а відтак, шкода, заподіяна внаслідок експлуатації автомобіля «Mitsubishi», повинна відшкодовуватися власником вказаного автомобіля.

Разом з тим, відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Mitsubishi», як страхувальника на момент ДТП була застрахована ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» (поліс №АС/6598274, за яким ліміт по майну становить 50 000 грн., а франшиза - 0 грн.).

Отже, ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» зобов'язане виплатити ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» кошти у сумі 12 285,28 грн.

З урахуванням наведеного господарський суд міста Києва дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 12 285,28 грн. страхового відшкодування обґрунтовані та підлягають задоволенню.

За приписами статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» (04073, м. Київ, провулок Балтійський, 20; ідентифікаційний код 22229921) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання даного рішення суду, на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (04053, м. Київ, вул. Артема, 40; адреса для листування: 79044, м. Львів, вул. Кн. Ольги, 5-а; ідентифікаційний код 20782312) 12 285 (дванадцять тисяч двісті вісімдесят п'ять) грн. 28 коп. страхового відшкодування в порядку регресу та 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 31.07.2015.

Суддя О. Марченко