Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

21 липня 2015 року справа №927/890/15

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Торгівельний дім „Євротрубпласт", вул. Трудова, 1, м. Рубіжне, Луганська область, 93009; поштова адреса: вул. Алма-Атинська, 8, м. Київ, 02090,
до відповідача: Приватного підприємства „Євробудкомплектація", вул. Інструментальна, буд. 8, м. Чернігів, 14037,
про стягнення 230432,30 грн.
Суддя Блохіна Ж.В.

Представники сторін:

від позивача: Ігнатьєв Є.А., довіреність №31/2015 від 02.07.2015,

від відповідача: не з'явився.

В судовому засіданні 21.07.2015 проголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

СУТЬ СПОРУ:

Товариством з обмеженою відповідальністю „Торгівельний дім „Євротрубпласт" подано позов до Приватного підприємства „Євробудкомплектація" про стягнення 230432,30 грн., з яких: 204502,50 грн. основного боргу по оплаті переданого товару відповідно до умов договору №319 від 24.04.2015, 15127,58 грн. пені, 4499,06 грн. інфляційних нарахувань та 6303,16 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами.

Представник позивача в судовому засіданні підтримує позовні вимоги і просить їх задовольнити.

Рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу відповідача (вул. Інструментальна, буд. 8, м. Чернігів) направлена копія ухвали від 08.07.2015, яка повернулася до суду з довідкою Укрпошти, в якій зазначена причина повернення: „за закінченням терміну зберігання".

Згідно п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 за №18 (зі змінами, внесеними постановою пленуму ВГСУ від 16.01.2013 №3) особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України).

За змістом зазначеної ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Отже відповідач не скористався своїми правами, передбаченими ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, правом на приймання участі у господарських засіданнях, на подання відзиву на позов, заяв, клопотань, на подачу доказів та іншими правами.

Оскільки явка представників сторін не визнавалась обов'язковою, суд вважає за можливе, на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, розглянути справу у відсутність відповідача, за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши подані матеріали, вислухавши представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2015 року між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) укладено договір №319 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов'язується поставити, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити труби, комплектуючі та обладнання, а також супутні товари (надалі - Товар), партіями в кількості, асортименті та за цінами, узгодженими сторонами в рахунках - фактурах або специфікаціях (додатках) до цього договору чи визначеними в порядку, передбаченому цим договором.

Згідно з п.п. 4.1.2 п. 4.1 договору постачальник протягом нормально необхідного часу направляє покупцю по факсу рахунок-фактуру з зазначенням вартості вказаного у замовленні товару, строку його постачання та оплати. Рахунок-фактура є підтвердженням (акцептом) постачальника замовлення покупця. Відповідно до п. 3 ст. 205 Цивільного кодексу України умови щодо строків поставки і оплати партії товару, та/або інші умови, визначені рахунком - фактурою, вважаються узгодженими покупцем, якщо протягом двох робочих днів з моменту отримання рахунку-фактури від нього не надійде зауважень, про що також свідчить підпис покупця за цим договором.

Підпунктом 4.1.3 п. 4.1 договору передбачено, що достатнім підтвердженням всіх умов поставки, зазначених в товаросупровідних документах, буде також приймання покупцем товару в порядку, передбаченому п. 4.4 даного договору, незалежно від наявності замовлення або підтвердження покупцем умов поставки, зазначених у рахунку-фактурі.

Відповідно до п.п. 4.1.4 п. 4.1 договору умови постачання партії товару вважаються також повністю узгодженими сторонами після отримання постачальником передоплати в розмірі, визначеному рахунком-фактурою, та в передбачені строки.

Згідно з п. 4.2 договору найменування, асортимент, кількість, ціна одиниці та загальна вартість партії товару, терміни поставки та оплати можуть бути узгоджені сторонами в специфікаціях (додатках) до цього договору, які підписані уповноваженими представниками сторін та є його невід'ємними частинами. Підписання сторонами специфікації є достатнім узгодженням умов постачання партії товару незалежно від порядку узгодження згідно з п. 4.1 даного договору. Сторони в специфікаціях (додатках) до цього договору можуть передбачати умови, що відрізняються від умов, передбачених даним договором.

Відповідно до п. 4.4 договору поставка партії товару повинна супроводжуватись передачею покупцю накладної постачальника та/або акта здавання-приймання вантажу до перевезення, підписання кожного з яких представником покупця товару. Представник покупця повинен надати постачальнику належним чином оформлену довіреність на отримання матеріальних цінностей (довіреність ТМЦ).

Датою поставки товару та датою переходу права власності на товар вважається дата накладної постачальника, що передається покупцю. При цьому обов'язок постачальника поставити товар покупцю вважається виконаним у момент передачі товару перевізнику для доставки покупцю або з моменту забезпечення наявності товару на складі постачальника (допускається інформування про це в телефонному режимі), якщо специфікацією передбачена вибірка товару зі складу постачальника (п. 4.7 договору).

Згідно з п. 5.1 договору оплата товару покупцем здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника не пізніше 5 календарних днів з моменту передачі товару, якщо інший порядок розрахунків не визначений в рахунку-фактурі або в специфікації, в порядку передбаченому даним договором.

Позивачем надано відповідачу рахунок - фактуру №ЕТП КВ1604/037 від 16.04.2015 на суму 204502,50 грн. на оплату товару.

На виконання умов договору позивачем передано відповідачу товар за видатковою накладною №ЕТП КП2704/001 від 27.04.2015 на суму 204502,50 грн.

Позивачем на адресу відповідача направлялась претензія №6064/2015 від 08.06.2015 з вимогою сплатити заборгованість, яка залишена відповідачем без відповіді.

В порушення умов договору, на день звернення з даним позовом до суду відповідач не сплатив вартість отриманого товару за вищевказаною накладною в сумі 204502,50 грн.

Згідно акту звірки взаєморозрахунків за період з 24.04.2015 по 08.07.2015 за договором №319 від 24.04.2015, проведеної між сторонами 08.07.2015, який надано представником позивача в судовому засіданні 21.07.2015, заборгованість відповідача перед позивачем складає 204502,50 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України:

"Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином."

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки матеріалами справи підтверджується факт отримання відповідачем від позивача товару за вищевказаним договором, виходячи з вищевикладених норм законодавства та умов договору, у відповідача виникло зобов'язання сплатити вартість отриманого товару, яке він не виконав в повному обсязі.

Отже позивачем правомірно заявлено до стягнення з відповідача борг в сумі 204502,50 грн.

На підставі п. 8.3 договору позивачем нараховано та пред'явлено до стягнення з відповідача 15127,58 грн. пені за період прострочки платежу з 30.04.2015 по 19.06.2015.

Згідно з п. 8.3 договору у випадку невиконання (прострочення) термінів оплати товару постачальник має право стягнути з покупця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Згідно п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України сторони домовились, що нарахування вказаної штрафної санкції припиняється через три роки від дня, коли оплата мала бути здійснена.

Частина 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачає, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку пені, дійшов висновку про те, що позивачем не вірно визначений період нарахування пені, оскільки згідно з п. 5.1 договору оплата товару покупцем здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника не пізніше 5 календарних днів з моменту передачі товару. Передача товару відбулась 27.04.2015 за видатковою накладною №ЕТП КП2704/001.

Отже позивач має право нараховувати пеню починаючи з 03.05.2015.

В судовому засіданні 21.07.2015 представник позивача надав уточнюючий розрахунок пені за період з 03.05.2015 по 19.06.2015 в сумі 15127,58 грн.

Фактично позивач здійснює нарахування пені за 48 днів, відтак пеня за період прострочки платежу з 03.05.2015 по 19.06.2015 має становити 16136,05 грн. Проте позивач просить стягнути лише 15127,58 грн. пені.

За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню повністю в сумі 15127,58 грн.

На підставі ст. 625 Цивільного кодексу України позивач просить стягнути з відповідача 4499,06 грн. інфляційних нарахувань за травень 2015 року.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, має на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Посилаючись на п. 8.4 договору позивачем заявлено до стягнення з відповідача 6303,16 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами.

Пунктом 8.4 договору передбачено, що у випадку прострочення покупцем термінів оплати поставленого йому товару, постачальник, згідно з ч. 3 ст. 692 та ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України має право стягнути з покупця проценти за користування чужих коштів в розмірі 25% річних за весь період прострочення оплати.

Згідно ч. 3 ст. 198 Господарського кодексу України відсотки за грошовими зобов'язаннями учасників господарських відносин застосовуються у випадках, розмірах та порядку, визначених законом або договором.

Частиною 3 статті 692 Цивільного кодексу України у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Частиною 2 статті 536 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку інфляційних нарахувань та процентів за користування чужими грошовими коштами, заявлених до стягнення позивачем, дійшов висновку про правомірність їх нарахування.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю в сумі 230432,30 грн., з яких: 204502,50 грн. основного боргу по оплаті переданого товару відповідно до умов договору №319 від 24.04.2015, 15127,58 грн. пені, 4499,06 грн. інфляційних нарахувань та 6303,16 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин судовий збір покладається на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства „Євробудкомплектація" (вул. Інструментальна, буд. 8, м. Чернігів, ідентифікаційний код 36931731 р/р 0301 в ПАТ „Альфа-банк", МФО 300346) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Торгівельний дім „Євротрубпласт" (вул. Трудова, 1, м. Рубіжне, Луганська область; поштова адреса: вул. Алма-Атинська, 8, м. Київ, ідентифікаційний код 33090871, інформація про рахунок відсутня) 204502,50 грн. основного боргу, 15127,58 грн. пені, 4499,06 грн. інфляційних нарахувань, 6303,16 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами та 4608,65 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 27.07.2015.

Суддя Ж.В. Блохіна

.