КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2015 р. Справа№ 910/8992/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

за участю представників:

від позивача - Кузьменко С.О., довіреність № б/н від 30.12.2014;

від відповідача - представник не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Лізинг ІТ-СПВ" на рішення господарського суду міста Києва від 20.05.2015 у справі № 910/8992/15 (суддя Сташків Р.Б.) за позовом відкритого диверсифікованого пайового інвестиційного фонду "Преміум-фонд Індексний", в інтересах та від імені якого діє товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Піоглобал Україна" до товариства з обмеженою відповідальністю "Лізинг ІТ-СПВ" про стягнення 185 907,75 грн.

ВСТАНОВИВ:

Відкритий диверсифікований пайовий інвестиційний фонд "Преміум-фонд Індексний", в інтересах та від імені якого діє товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Піоглобал Україна" звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Лізинг ІТ-СПВ" про стягнення 185 907,75 грн., з яких 175 000, 00 грн. - викупна вартість акцій та 10 907,75 грн. - відсотковий дохід.

Рішенням господарського суду міста Києва від 20.05.2015 у справі № 910/8992/15 позов задоволено повністю; вирішено стягнути з відповідача на користь позивача 185 907,75 грн. заборгованості.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач допустив порушення свого обов'язку, передбаченого Проспектом емісій, та не сплатив номінальну вартість облігацій і відсотковий дохід, що були пред'явлені позивачем до дострокового викупу.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 20.05.2015 у справі № 910/8992/15 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що у нього не виникло обов'язку по виплаті грошових коштів у розмірі 175 000, 00 грн., оскільки позивачем в термін передбачений Проспектом емісії не перераховано на рахунок емітента облігації у кількості 175 штук.

Також, апелянт зазначає про неможливість виконання ним зобов'язання по виплаті вартості облігацій, у зв'язку з протиправними діями третьої особи та накладенням державним виконавцем арешту на його майно та кошти.

Крім цього, скаржник вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми процесуального права, а саме розглянуто справу за відсутності представника відповідача

Представник позивача в судовому засіданні 27.07.2015 надав пояснення, якими проти апеляційної скарги заперечив та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач правом на участь представника в судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином; про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутнім в даному судовому засіданні від відповідача до суду не надійшло.

Враховуючи наведене вище, а також те, що саме відповідачем подана апеляційна скарга, а отже його позиція є викладеною та зрозумілою, апеляційна скарга розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

На підставі Проспекту емісії іменних відсоткових забезпечених облігацій товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІЗИНГ ІТ-СПВ" (Серія В), здійснено випуск іменних відсоткових забезпечених облігацій серії В у бездокументарній формі в кількості 100000 (сто тисяч) штук номінальною вартістю 1000 (одна тисяча) гривень та загальною вартістю 100000000 (сто мільйонів) гривень, про що 04.10.2011 Державною (Національною) комісією з цінних паперів та фондового ринку внесено запис до Загального реєстру випуску цінних паперів за №142/2/11.

За умовами Проспекту Відповідач (Емітент) зобов'язався перед власниками облігацій виплачувати процентний дохід по облігаціям в розмірі, строки та в порядку, встановлені Проспектом (п. 3.10.2 Проспекту).

При цьому, Емітент зобов'язався надати інформацію про нову відсоткову ставку або підтвердити незмінність попередньої ставки шляхом опублікування такої інформації в офіційному друкованому видання ДКЦП по відсотковим періодам у строки: 9й-12й - до 14.09.2013.

Відповідно до інформації в системі Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку Відповідач встановив за 12й відсотковий період ставку 5% річних.

На підставі договору продажу емітентом цінних паперів власної емісії №2013-46 від 02.09.2013 Позивач придбав та став власником 175 штук простих іменних облігацій серії В, емітованих відповідачем, та останній за п. 30.10.1 Проспекту був зобов'язаний виплатити відсотковий дохід за 12й відсотковий період з 13.10.2014 по 17.10.2014.

За умовами п. 3.10.2 Проспекту, на дату початку виплати відсоткового доходу за облігаціями емітент отримує в депозитарії ПрАТ "ВДЦП" зведений обліковий реєстр, складений на кінець робочого дня, що передує даті початку виплати, на підставі якого розраховує суми виплати відсоткового доходу для кожного власника та виплачує власникам належний їм відсотковий дохід згідно з вимогами чинного законодавства України та умовами емісії.

Відповідно до пункту 3.9 умов Проспекту емісії облігацій відповідача Емітент зобов'язаний здійснити викуп облігацій за їх номінальною вартістю у дати викупу, вказані в таблиці нижче. При проведенні викупу облігацій у вказані дати викупу, емітент одночасно виплачує відсотковий дохід за відповідний відсотковий період, що відповідають чинному законодавству України.

Емітент зобов'язаний здійснити викуп облігацій за їх номінальною вартістю у дати викупу, вказані дати викупу, емітент одночасно виплачує відсотковий дохід за відповідний відсотковий період, що передував даті викупу. Викуп облігацій здійснюється емітентом самостійно.

Для здійснення емітентом викупу у вказані дати викупу, власник облігацій або належним чином уповноважена ним особа (далі - продавець) надає до емітента повідомлення про намір здійснити продажу строки, вказані в таблиці.

Протягом 3 (трьох) робочих днів, що передують даті викупу, емітент укладає угоди купівлі - продажу облігацій із продавцями, що належним чином подали повідомлення про намір здійснити продаж облігацій.

На дату здійснення викупу облігацій продавець перераховує облігації в обумовленій кількості, на рахунок емітента в депозитарії, після чого емітент протягом 1 (одного) банківського дня виплачує продавцю грошові кошти.

Якщо власник не перерахував протягом терміну викупу належні йому облігації зі свого рахунку у цінних паперах на рахунок емітента в депозитарії, або якщо наданий депозитарієм зведений обліковий реєстр не містить рахунку власника облігацій, на який повинна бути проведена оплата, кошти, що підлягають виплаті депонуються на рахунку емітента до особистого звернення власника облігацій.

За своєю правовою природою Проспект емісії облігацій є публічним договором.

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ст. 633 Цивільного кодексу України).

На підставі публічного договору у відповідача у справі виникли зобов'язання щодо викупу емітованих облігацій у встановлені Проспектом емісії облігацій строки та на вказаних умовах.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, як власник облігацій, надіслав письмове повідомлення від 22.09.2014 року за №247/2014 р. про намір щодо пред'явлення облігацій Емітента у кількості 175 штук дострокового викупу, що відбудеться 13.10.2014 року.

Відповідач отримав дане повідомлення в строки - 24.09.2014 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.54).

Також, окремим рекомендованим відправленням позивач 22.09.2014р. направив відповідачу проект договору про викупу емітентом цінних паперів власної емісії. Проект договору зі сторони відповідача залишено без розгляду.

Окрім того, позивач 05.11.2014 р. з метою досудового урегулювання спору направив відповідачу претензію № 259/2014 від 13 листопада 2014 року, в якій просив Емітента негайно здійснити викуп облігацій згідно з умовами Проспекту, надіславши проект договору на викуп.

За таких обставин, відповідач був зобов'язаний укласти з позивачем договір купівлі - продажу облігацій та виплатити 13.10.2014 року їх номінальну вартість (170 000 грн.) відповідно до умов, встановлених пунктом 3.9. Проспекту емісії облігацій та одночасно виплатити відсотковий дохід за 12 відсотковий період

Відповідач не надано жодного документу на підтвердження того, що станом на дату викупу 13.10.2014 року він вжив заходи, спрямовані на викуп облігацій, які були пред'явлені позивачем дострокового викупу.

Таким чином, спір між позивачем та відповідачем виник у зв'язку з невиконанням емітентом своїх обов'язків, передбачених Проспектом емісії, щодо дострокового викупу на вимогу позивача належних останньому облігацій.

Відповідач в супереч умовам Проспекту протягом 3 (трьох) робочих днів, що передують даті викупу, не уклав угоду купівлі - продажу облігацій із позивачем, який належним чином повідомив відповідача про свій намір здійснити продаж облігацій, та як наслідок не перерахував кошти. Відповідачем не було здійснено депонування.

Пунктом 3.9. Проспекту чітко зазначено, що викуп облігацій здійснюється емітентом самостійно.

Емітент не здійснив жодної дії на виконання умов Проспекту відносно викупу.

Пунктом 14 розділу III Рішення НКЦПФР від 23.04.2013 N 735 "Про затвердження Положення про провадження депозитарної діяльності" встановлено, що викуп - придбання емітентом розміщених ним цінних паперів шляхом укладання цивільно - правових договорів з власниками них цінних паперів для їх подальшого продажу або анулювання відповідно до законодавства;

У відповідності до п. 9 гл.5 розділу V Рішення НКЦПФР від 23.04.2013 N 735 "Про затвердження Положення про провадження депозитарної діяльності" (надалі Положення про провадження депозитарної діяльності) обслуговування операцій емітента щодо викупу/продажу викуплених ним цінних паперів у бездокументарній формі існування, облік цінних паперів, що викуповуються емітентом у власників цих цінних паперів, Центральний депозитарій здійснює з використанням пасивних аналітичних рахунків депозитарного обліку в межах рахунку в цінних паперах цього емітента відповідно до Правил та інших внутрішніх документів Центрального депозитарію.

Обслуговування Центральним депозитарієм та депозитарними установами оперцій емітента щодо викупу/продажу викуплених ним цінних паперів за договорами, укладеними поза фондовою біржею, без дотримання принципу "поставка цінних паперів проти оплати" здійснюється за умови отримання:

депозитарною установою - розпорядження депонента або керуючого рахунком депонента про списання/зарахування прав на цінні папери емітента з/на його рахунку(ок) у цінних паперах.

Так у відповідності, до п. 2.2 Регламенту провадження депозитарної діяльності Центрального депозитарію цінних паперів для перерахування облігацій з рахунку позивача на рахунок відповідача, повинно бути надано депозитарній установі два розпорядження одночасно: від позивача розпорядження про списання, а від відповідача - про зарахування даних цінних паперів. Тільки у такому випадку відбудеться зміна власності на цінні папери.

У відповідності до до п. 6 гл.5 розділу V Положення про провадження депозитарної діяльності розпорядження на проведення адміністративних операцій, які надаються депонентами, керуючими рахунків депонентів депозитарній установі, мають містити, зокрема: 4) назву та реквізити документа(ів), на підставі якого (яких) здійснюється депозитарна операція.

Таким документом є договір про викуп, який відповідач повинен укласти з позивачем згідно з умовами Проспекту.

Як вже зазначалось, проект договору про викуп емітентом цінних паперів власної емісії відповідачем залишено без розгляду.

Тому, виходячи з положень п. 3.9 Проспекту емісії, позивач не міг перерахувати відповідачу облігації, через не укладення з вини відповідача договору, проект якого йому був направлений позивачем.

При цьому, судом відхиляються за необґрунтованістю доводи апелянта про те, що у нього не виникло обов'язку по виплаті грошових коштів у розмірі 175 000, 00 грн., через те, що позивачем в термін передбачений Проспектом емісії не перераховано на рахунок емітента облігації у кількості 175 штук.

Обгрунтовуючи таку позицію відповідач посилається на передостанній абз. п. 3.9. Проспекту емісії, в якому вказано, що на дату здійснення викупу облігацій продавець перераховує облігації в обумовленій кількості, на рахунок емітента в депозитарії, після чого емітент протягом 1 (одного) банківського дня виплачує продавцю грошові кошти.

Проте, останній абзац п. 3.9 Проспекту емісії визначає, що у разі якщо власник не перерахував протягом терміну викупу належні йому облігації зі свого рахунку у цінних паперах на рахунок емітента в депозитарії, або якщо наданий депозитарієм зведений обліковий реєстр не містить рахунку власника облігацій, на який повинна бути проведена оплата, кошти, що підлягають виплаті депонуються на рахунку емітента до особистого звернення власника облігацій.

Отже, незалежно від неперерахування позивачем облігацій (що сталося з вини відповідача - не укладення договору, проект якого надіслано позивачем), відповідач повинен здійснити оплату за викуп облігацій.

Позивачем були дотримані всі умови Проспекту. Він належним чином повідомив відповідача (неодноразово) про свій намір здійснити продаж облігацій.

Проте, відповідач не здійснив жодної дії на виконання умов Проспекту відносно викупу.

Статтею 7 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" передбачено, що облігація - цінний папір, що посвідчує внесення його першим власником грошей, визначає відносини позики між власником облігації та емітентом, підтверджує зобов'язання емітента повернути власникові облігації її номінальну вартість у передбачений проспектом емісії (для державних облігацій України - умовами їх розміщення) строк та виплатити доход за облігацією, якщо інше не передбачено проспектом емісії (для державних облігацій України - умовами їх розміщення).

Отже, здійснюючи емісію облігацій, емітент бере на себе зобов'язання повернути будь-якій особі, що набула у встановленому порядку права власності на даний цінний папір, номінальну вартість облігацій та виплатити процентний дохід за ними, а власник облігацій набуває права вимагати від емітента належного виконання своїх зобов'язань, що передбачені умовами розміщення таких облігацій.

Позивач, виконав належним чином обов'язок щодо вчинення сукупності дій, необхідних для того, щоб відповідач здійснив дострокове погашення облігацій, проте емітент допустив порушення свого обов'язку, передбаченого Проспектом емісій, та не сплатив номінальну вартість облігацій і відсотковий дохід, що були пред'явлені позивачем до дострокового викупу.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Доводи апелянта на те, що він не зміг виконати зобов'язання по виплаті вартості облігацій, у зв'язку з протиправними діями третьої особи та накладенням державним виконавцем арешту на його майно та кошти, не можуть бути підставою для звільнення відповідача від виконання зобов'язання, оскільки відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили, і не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Крім цього, згідно ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку в частині задоволення вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 175 000, 00 грн. викупної вартості акцій та 10 907,75 грн. відсоткового доходу

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми процесуального права, а саме розглянуто справу за відсутності представника відповідача, відхиляються колегією суддів, з наступних підстав.

У п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України.

За змістом ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Ухвала господарського суду міста Києва від 14.04.2015, якою було порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду на 20.05.2015, була направлена відповідачу за адресою, яка є його офіційним місцезнаходженням - м. Київ, пр. Оболонський, б. 28 та отримана ним 17.04.2015, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 4).

Відповідачем 24.04.2015 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він заперечив проти задоволення позову.

У судове засідання 20.05.2015 відповідач не прибув, про причини неявки не повідомив.

З огляду на належне повідомлення відповідача про дату та час розгляду справи, наявність у матеріалах справи його викладеної письмово позиції щодо пред'явлених до нього позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано 20.05.2015 прийняв рішення.

Враховуючи наведене, місцевим господарським судом не було допущено порушення норм процесуального права, а отже доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Лізинг ІТ-СПВ" залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 20.05.2015 у справі № 910/8992/15 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

3. Матеріали справи № 910/8992/15 повернути до господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку та строки.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран