УХВАЛА

21.07.2015Справа № 910/29595/14-г

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С., розглянувши заяву б/н від 01.07.2015року Концерну "Техвоєнсервіс" про відстрочку виконання рішення від 24.02.2015 року

у справі №910/29595/14-г

за позовом Заступника військового прокурора Центрального регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України

до Концерну "Техвоєнсервіс"

про стягнення 122 318,92 грн,

За участю представників сторін:

від процесуального позивача не з'явився;

від стягувача Вовк Є.М.(представник за довіреністю)

від боржника Татарчук Р.О. (представник за довіреністю)

ВСТАНОВИВ:

Концерн "Техвоєнсервіс" звернувся до Господарського суду міста Києва з заявою б/н від 01.07.2015 року про відстрочку виконання рішення по справі № 910/29595/14-г.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.02.2015 року у справі № 910/29595/14-г, позов задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача 122 318,92 грн.

17 березня 2015 року на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2015 року у справі № 910/29595/14-г судом було видано накази № 910/29595/14-г у кількості 2 (два) шт.

В поданій заяві б/н від 01.07.2015 року про відстрочку виконання рішення заявник просив відстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2015 року у справі № 910/29595/14-г на три роки.

Відповідно до резолюції від 01.07.2014р. заяву б/н від 01.07.2015 р. Концерну "Техвоєнсервіс" про відстрочку виконання рішення від 24.02.2015 року з доданими до неї матеріалами передано для розгляду судді Комаровій О.С.

Ухвалою суду від 03.07.2015 року (суддя Комарова О.С.) призначено розгляд заяви на 08.07.2015 року.

Через відділ діловодства суду 08.07.2015 р. від стягувача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке було долучено судом до матеріалів справи.

В судовому засіданні 08.07.2015 року представник стягувача підтримав клопотання про відкладення розгляду справи та дав пояснення по суті заяви. Представник боржника не заперечував проти клопотання про відкладення розгляду справи.

Також в судовому засіданні 08.07.2015 року представники сторін заявили клопотання про продовження строків розгляду справи на 15 днів. Представник процесуального позивача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимог ухвали не виконав, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Ухвалою від 08.07.2015 року задоволено заявлене клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку вирішення спору на 15 днів, розгляд заяви відкладено на 21.07.2015 року.

В судовому засіданні 21.07.2015 року представник боржника (заявника) підтримав заяву про відстрочку виконання рішення, представник стягувача заперечив проти надання відстрочки, просив відмовити у її задоволенні.

Заява мотивована тим, що боржник є державним господарським об'єднанням, заснованим на державній власності, що наразі перебуває у скрутному фінансовому становищі, що унеможливлює виконання рішення суду.

Розглянувши заяву Концерну "Техвоєнсервіс" про відстрочку виконання рішення, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Положеннями частини 1 статті 121 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Так, з правової конструкції ст. 121 Господарського процесуального кодексу України випливає, що при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, суд, у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

У відповідності до п.п.7.1, 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, з аналізу випливає, що законодавець у будь-якому випадку пов'язує відстрочку виконання рішення з об'єктивними, непереборними, тобто виключними обставинами, які надають підстави для відстрочки виконання рішення.

Як встановлено судом, наведені заявником обставини для відстрочки виконання рішення, а саме - тяжке фінансове становище, що склалося не з його вини, не є тими виключними обставинами, які надають право для такої відстрочки.

Крім того, стягувач, Міністерство оборони України, заперечив проти задоволення заяви про відстрочку виконання рішення з посиланням на необхідність використання стягнутих за рішенням суду у справі № 910/29595/14-г грошових коштів з розмірі 122 318,92 грн. на забезпечення обороноздатності України, що є вкрай необхідним в умовах проведення антитерористичної операції.

Таким чином, дослідивши подану до суду заяву про відстрочку виконання судового рішення, враховуючи те, що обставини, наведені відповідачем (боржником) у заяві про відстрочку виконання рішення, не можуть вважатись винятковими та достатніми для відстрочення відповідного судового рішення, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вказаної заяви.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на позицію Пленуму Вищого господарського суду країни, викладену в зазначеній вище постанові №9, відповідно до якої право заявника на повторне звернення із заявою про відстрочку виконання рішення не обмежується, якщо вона вже розглядалася судом відповідно до п.7.1 зазначеної постанови Пленуму.

Відповідно до вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, якщо господарський спір не вирішується по суті (відкладення розгляду справи, зупинення, припинення провадження у справі, залишення позову без розгляду тощо), господарський суд виносить ухвалу.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Концерну "Техвоєнсервіс" у задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення від 24.02.2015 року у справі №910/29595/14-г.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку, передбаченому ст. 106 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Комарова