КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2015 р. Справа№ 910/29638/14-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Федорчука Р.В.

суддів: Лобаня О.І.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання Іващенко М.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: Кіян А. В. (довіреність від 25.12.2014 № б/н);

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги

товариства з обмеженою відповідальністю "Девілон Груп"

на рішення господарського суду міста Києва від 16.03.2015

у справі № 910/29638/14 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Девілон Груп"

до 1) Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації),

2) комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району" м. Києва,

про внесення змін до договору № 52 від 29.12.2011, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 16.03.2015 р. у справі №910/29638/14-г у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки пролонгації договору № 52 від 29.12.2011 не відбулося і листом від 19.01.2015 № 062/07/19-437 Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомив Товариство з обмеженою відповідальністю "Девілон Груп" про припинення договору і необхідність повернення об'єкту оренди за актом приймання - передачі, то договір припинив свою дію 27.12.2014. А тому відсутні підстави для внесення змін до договору про продовження його дії. Так, відмовляючи в позові, місцевий суд встановив, що при надісланні відповідачу-1 заяви від 17.12.2014 р. про внесення змін до Договору позивачем не додано звіту про оцінку об'єкта оренди, як того вимагає чинне законодавство, інших письмових звернень позивача до відповідачів з ініціативами щодо змін істотних умов Договору протягом строку його дії суду не подано, спірний Договір припинив свою дію 27.12.2014 р. на підставі листа відповідача-1 від 19.01.2015 р., відтак суд не знайшов підстав для задоволення позову та внесення змін до Договору. Відхиляючи посилання позивача на п. 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо спрощення умов ведення бізнесу в Україні" як на підставу обов'язковості п'ятирічного строку для договорів оренди комунального майна із суб'єктами малого підприємництва, суд зазначав, що згаданий нормативний акт набрав чинності 30.12.2009 р. і його дія розповсюджується на договори, укладені до цієї дати, а не після неї. Крім цього, суд вважав, що спірний Договір не є новим договором, а фактично новою редакцією договору оренди від 01.11.2008 р. №79-Т, тому не підпадає під дію зазначеного Закону.

Не погодившись із згаданим рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що на момент укладення договору №52 про передачу в оренду майна територіальної громади міста Києва від 29.12.2011 р. (далі - Договір) статтею 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" імперативно встановлено мінімальний п'ятирічний строк оренди комунального майна, тому у сторін цього правочину не було підстав для його укладення на менший термін (три роки). Скаржник зазначає, що не надання звіту про оцінку не впливає на право позивача отримати комунальне майно в оренду на п'ятирічний термін. Також апелянт вказує про помилковість висновків суду щодо того, що укладений 29.12.2011 договір оренди № 52 не є новим договором, а є новою редакцією іншого договору оренди № 76 від 13.10.2008. На думку апелянта, покладені в основу оскарженого рішення висновки суду є помилковими, оскільки не відповідають фактичним обставинам справи, їх зроблено за неправильним застосуванням норм матеріального права, в зв'язку з чим таке рішення підлягає скасуванню на підставі ст. 104 ГПК України. За твердженнями скаржника, судом першої інстанції не враховано, що укладення спірного договору на менший ніж визначено законом термін, не позбавляє орендаря права вимагати внесення змін до цього правочину на строк, визначений законом (п'ять років) тощо.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.05.2015 року у справі № 910/29638/14-г апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Девілон Груп" прийнято до провадження та призначено розгляд справи на 03.06.2015.

Ухвалою суду від 03.06.2015 відкладено розгляд справи на 15.06.2015.

Ухвалою суду від 15.06.2015 відкладено розгляд справи на 24.06.2015.

Ухвалою суду від 24.06.2015 продовжено строк вирішення спору та відкладено розгляд справи на 20.07.2015.

25.06.2015 від представника відповідача 1 надішли письмові заперечення на апеляційну скаргу, в якій відповідач 1 зазначає, що враховуючи, що спірний договір є припиненим, а також те, що Департамент комунальної власності м. Києва діяв в межах компетенції та відповідно до чинного законодавства відповідач 1 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі рішення господарського суду м. Києва від 16.03.2015 у справі № 910/29638/14-г.

Представник скаржника в судове засідання 20.07.2015 з'явився, через канцелярію суду подав письмові пояснення у справі та підтримав апеляційну скаргу на рішення суду.

В судове засідання 20.07.2015 р. представники відповідачів не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про неявку та її причини апеляційний господарський суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслали.

Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності представника відповідачів.

Оскільки неявка представників відповідачів не перешкоджає вирішенню спору по суті, з огляду на вимоги ч. 1 ст. 102 ГПК України апеляційний господарський суд вважав за необхідне апеляційну скаргу розглянути за відсутності згаданих представників за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 29.12.2011 між Головним управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) як орендодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Девілон Груп" як орендарем, а також Комунальним підприємством "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Шевченківського району м. Києва" як балансоутримувачем укладено договір № 52 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (надалі - договір).

За умовами договору № 52 орендодавець передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення загальною площею 105,30 кв.м.), що знаходяться в комунальній власності територіальної громади міста Києва, а саме: підземний пішохідний перехід (площа Перемоги) для змішаної торгівлі продовольчими і непродовольчими товарами (п.1.1 договору).

Об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Шевченківського району м. Києва" (п. 2.4 договору).

Сторони погодили, що договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 29.12.2011 до 27.12.2014 (п.9.1 договору).

Договір припиняється у разі зокрема закінчення строку, на який його було укладено (п.9.4 договору).

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, зазначені дії оформляються додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною цього договору (п.9.7 договору).

Відповідно до п. 2.13. рішення Київської міської ради "Про діяльність виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)" від 15.03.2012 № 198/7535 Головне управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), тобто орендодавця за договором було перейменовано в Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Приймання-передача об'єкта оренди позивачу підтверджується відповідним актом від 29.12.2011, складеним за участю балансоутримувача, орендодавця й орендаря.

18.12.2014 позивач звернувся до відповідача 1 із заявою за вих. №22 від 17.12.2014 про внесення змін до договору оренди, до якої було приєднано додаткову угоду про внесення змін до договору № 52 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 29.12.2011 та згідно якої пропонувалося викласти п. 9.1 договору № 54 від 29.12.2011 в іншій редакції, а саме: "Цей договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з "29" грудня 2011 року до "29" грудня 2016 року".

21.01.2015 відповідачем 1 було направлено позивачу та відповідачу 2 лист за вих.№062/07/19-437 від 19.01.2015 про припинення договору № 52 від 29.12.2011, у зв'язку із закінченням строку на який його було укладено та про передачу об'єкту оренди орендодавцю по акту приймання - передачі.

На підставі ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ст. 283 ГК України до відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням передбачених ГК України особливостей.

Договір найму згідно ч. 1 ст. 763 ЦК України укладається на строк, встановлений договором.

У відповідності до ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст. 291 ГК України договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Посилання апелянта на приписи ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" про те, що термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін, відтак існує необхідність приведення Договору у відповідність до цих положень закону, спростовуються матеріалами справи та вимогами закону.

Так, згідно вищезгаданої норми Закону, термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідачем 1 було подано докази того, що договір від 29.11.2011 № 52 не є новим договором, а є фактично новою редакцією договору оренди від 13.10.2008 № 76, у зв'язку з чим не підпадає під дію зазначеного Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо спрощення умов ведення бізнесу в Україні" (належним чином засвідчена копія угоди від 29.12.2011 про внесення змін до договору оренди № 76 від 13.10.2008, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Девілон Груп", Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Комунальним підприємством "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Шевченківського району м. Києва").

Крім цього, згідно наявного в матеріалах справи листа позивача №22 від 17.12.2014 р. на адресу директора Департаменту комунальної власності м. Києва, позивач, як орендар, просив орендодавця подовжити термін дії договору оренди до 3 років на умовах попередніх договорів оренди, в тому числі договору, об'єктом оренди якого є нерухоме майно (нежитлові приміщення загальною площею 105,3 кв.м.), що знаходяться за адресою: підземний пішохідний перехід площа Перемоги.

Таким чином, позивач, як орендар, просив орендодавця продовжити термін дії спірного Договору оренди до 3 років, тобто на менший термін, ніж передбачено ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", та спірний Договір припинив свою дію 27.12.2014 р. згідно п.п. 9.4, 9.7 Договору (лист відповідача-1 від 21.01.2015 р.).

Також суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що при направленні відповідачу №1 заяви позивача за вих. №22 від 17.12.2014 про внесення змін до договору оренди в частині його істотної умови - терміну, позивач не приєднав до такої заяви звіт про оцінку об'єкта оренди, як того вимагає чинне законодавство. Інших письмових звернень позивача до відповідачів, які б стосувалися ініціатив щодо змін істотних умов договору суду протягом дії відповідного договору, тобто в строк до 27.12.2014 подано не було. Всі інші звернення позивача датовані вже після повідомлення відповідача №1 за вих.№062/07/19-437 від 19.01.2015 про припинення договору №52 від 29.12.2011.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, крім зазначеного, також звертає увагу, що апелянт (позивач) в обгрунтування своїх вимог посилається на спірний договір (договір № 52 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 29.12.2011року), який було укладено на підставі саме рішення Київської міської ради № 917/2986 від 24.12.2009, що вбачається з його тексту (розділ 1 п.1.1.) (арк.справи 19).

В той же час, вказане рішення КМР № 917/2986 від 24.12.2009 стосувалось не передачі майна в оренду, а ним було вирішено лише питання щодо погодження або відмови у наданні дозволів на переукладання вже існуючих договорів оренди і надання дозволів на укладання договорів суборенди майна, що вбачається із його тексту (а.с.131), та суперечить змісту пункту 1.1. спірного договору. Вказаним рішенням також було внесено зміни до рішення Київради від 28.08.2008 № 93-3/93 «Про питання оренди об'єктів права комунальної власності громади міста Києва» щодо позицій 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 (додаток 3 до рішення «Перелік юридичних осіб, яким дозволено переукласти договори оренди нежилих приміщень у будинках і спорудах, які закріплені на праві господарського відання за комунальними підприємствами виробничої сфери»).

Аналіз змісту рішення КМР № 93-3/93 від 28.08.2008 свідчить про те, що вказаним рішенням було дозволено орендареві Комунальному підприємству громадського харчування «ЛІК» переукласти існуючий на той час договір оренди на частину підземного переходу до універмагу Україна в м.Києві площею 114,3кв.м. (додаток 3 пункт 6 рішення).

Внесення ж змін рішенням КМР № 917/2986 від 24.12.2009 до рішення КМР № 93-3/93 від 28.08.2008 (щодо пункту 6 додатку 3) призвело до заміни по тексту попереднього орендаря Комунального підприємства громадського харчування «ЛІК», на апелянта ТОВ «Девілон Груп», хоча вказаним рішенням № 917/2986 від 24.12.2009 розглядалися питання виключно переукладання існуючих на той час договорів оренди та укладання договорів суборенди, до чого апелянт не мав жодного відношення.

Доводи апелянта також спростовуються аналізом змісту спірного договору № 52 від 29.12.2011р. в частині об'єкту оренди (п.1.1.,п. 2.1. - підземний пішохідний перехід площа Перемоги, нежиле приміщення загальною площею 105,3кв.м) та змісту рішення КМР № 917/2986 від 24.12.2009 також в частині спірного об'єкту оренди, на яке посилається в обґрунтування своїх вимог апелянт (додаток 7 пункт 9 підпункт 6 - підземний перехід до універмагу «Україна» площа кв.м 861, частина підземного переходу площа кв.м 114,3), який свідчить про те, що спірний договір і вказане рішення КМР стосуються різних об'єктів.

Таким чином, оскільки в тексті спірного договору зазначено про його укладення на підставі вказаного рішення КМР № 917/2986 від 24.12.2009, то об'єкт оренди зазначений в договорі мав би відповідати об'єкту оренди якого стосувалось рішення ради.

З врахуванням вищевикладеного, посилання апелянта (позивача) ТОВ «Девілон Груп» в обгрунтування своїх доводів на вказане рішення КМР № 917/2986 від 24.12.2009 а відповідно і на спірний договір є безпідставними.

При цьому, в судовому засіданні представник апелянта не заперечував щодо відсутності існування відповідного рішення КМР, яким було б вирішено у встановленому законодавством порядку питання надання в оренду саме ТОВ «Девілон Груп» спірного майна.

Закон України «Про оренду державного та комунального майна» покликаний забезпечити підвищення ефективності використання державного та комунального майна шляхом передачі його в оренду фізичним та юридичним особам.

Відповідно до ст. 2 Закону орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Орендарями згідно з цим Законом можуть бути господарські товариства, створені членами трудового колективу підприємства, його структурного підрозділу, інші юридичні особи та громадяни України, фізичні та юридичні особи іноземних держав, міжнародні організації та особи без громадянства. (ст. 6 Закону).

Рішенням Київської міської ради № 34/91 від 28.09.2006 (чинне станом на дату прийняття рішення КМР № 917/2986 від 24.12.2009) затверджено Порядок передачі майна територіальної громади міста Києва в оренду, методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади міста Києва, Типового договору про оренду майна територіальної громади міста Києва.

В п. 5.1 зазначеного порядку вказано, що фізична або юридична особа, яка виявила бажання укласти договір оренди комунального майна, подає заяву на ім'я начальника Головного управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) (надалі - Головне управління) з доданими до неї документами. Розгляд заяв про оренду цілісного майнового комплексу, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, здійснюється з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Головне управління готує та вносить на розгляд постійної комісії Київради з питань власності пропозиції щодо передачі в оренду майна територіальної громади міста Києва. Головне управління впродовж десяти днів, за наявності документів, зазначених у пункті 5.1 цього Порядку, надсилає до постійної комісії Київради з питань власності відповідні пропозиції - проект рішення Київради про передачу майна в оренду або проект рішення Київради про відмову у передачі майна в оренду (п. 5.2 порядку)

Постійна комісія Київради з питань власності разом із запрошеними на засідання з правом дорадчого голосу головами фракцій, головами постійних комісій Київради, заступниками голови КМДА (відповідно до розподілу повноважень), представниками Головного управління, представниками відділу з питань власності секретаріату Київради розглядає матеріали, подані їй Головним управлінням. Постійна комісія Київради з питань власності за наслідками розгляду підтримує поданий Головним управлінням проект рішення Київради про передачу майна в оренду або про відмову у передачі майна в оренду. Причина, за якою ухвалена відмова, зазначається у протоколі засідання постійної комісії Київради. Головне управління у 3-денний термін після засідання постійної комісії Київради з питань власності готує протокол і на підставі його проект рішення Київради та подає у постійну комісію Київради з питань власності для внесення на розгляд чергового пленарного засідання сесії Київради. Засідання постійної комісії Київради з питань власності відбуваються 2 рази на місяць. (п. 5.3 порядку).

Підставою для укладення основного договору оренди майна є рішення Київради (п. 10.1 порядку).

Проте, позивачем не було надано суду ні доказів подання документів на оренду комунального майна, ні доказів про прийняття рішення Київською міською радою про передачу спірного комунального майна в оренду позивачеві згідно Порядку передачі майна територіальної громади міста Києва в оренду, методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади міста Києва, Типового договору про оренду майна територіальної громади міста Києва.

Зважаючи на вищевикладене, надане позивачем рішення Київської міської ради про внесення змін № 917/2986 від 24.12.2009 не береться судом до уваги як належний доказ передачі спірного комунального майна позивачу в порядку встановленому чинним законодавством України.

Також суд зазначає, що 13.10.2008 між КП ШЕУ Шевченківського району м. Києва та КП «ЛІК Шевченківської районної в м. Києві ради укладено Договір № 76 про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, відповідно до умов якого орендодавець на підставі рішення Київради від 28.12.2006 № 548/605 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно за адресою: підземний пішохідний перехід пл. Перемоги для торгівлі непродовольчими товарами.

Відповідно до п. 9.1 договору № 76 цей договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами діє з 31.10.2008 до 12.10.2011.

Договір № 52 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (підземний пішохідний перехід пл. Перемоги для торгівлі непродовольчими товарами) укладений між Головним управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в якості орендодавця та Товариством з обмеженою відповідальністю "Девілон Груп" в якості орендаря, а також Комунальним підприємством "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Шевченківського району м. Києва" як балансоутримувачем датований 29.12.2011.

29.12.2011 між Головним управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в якості орендодавця та Товариством з обмеженою відповідальністю "Девілон Груп" в якості орендаря, а також Комунальним підприємством "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Шевченківського району м. Києва" як підприємство укладено угоду про внесення змін до договору оренди від 13.10.2008 № 76, відповідно до умов якої підприємство за згодою орендаря, а Головне управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) приймає на себе права та обов'язки орендодавця по договору оренди від 13.102008 № 76.

Таким чином, суд дійшов висновку про неправомірність заміни орендаря по договору, строк дії якого закінчився, оскільки договір № 76 припинив свою дію 12.10.2011, а додаткова угода до договору № 76 та договір № 52 укладені 29.12.2011, після закінчення дії договору оренди.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого суду, як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Судовою колегією встановлено відсутність належних доказів щодо обставин, передбачених ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, які підтверджували б наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

В той же час, доводи скаржника зводяться до намагань надати їм перевагу над встановленими судом першої інстанції обставинами, та переоцінити ці обставини, що не впливає на результат розгляду справи.

Керуючись статтями 33, 34, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Девілон Груп" на рішення господарського суду міста Києва 16.03.2015 у справі № 910/29638/14-г залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 16.03.2015 у справі № 910/29638/14-г залишити без змін.

3. Справу № 910/29638/14-г повернути до господарського суду міста Києва.

4. Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Р.В. Федорчук

Судді О.І. Лобань

А.Г. Майданевич