ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.07.2015 Справа №922/3123/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.

при секретарі судового засідання Говор С.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське», м.Київ, ,

до відповідача, Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», м.Донецьк, ,

за участю третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача громадянина України Чегоненка Олександра Олеговича, м.Донецьк, та

за участю третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача громадянки України Чегоненко Юлію Вікторівну, м.Донецьк,

про стягнення 9 151,67 грн., -

за участю уповноважених представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи 1: не з'явився,

від третьої особи 2: не з'явився, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське», м.Київ, звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою №2508/459ІЛ від 22.05.2015р. до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», м.Донецьк, про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 9 151,67 грн..

Господарським судом Харківської області ухвалою від 26.05.2015р. означений позов направлено для розгляду за територіальною підсудністю до господарського суду Донецької області на підставі 15, 17 Господарського процесуального кодексу України.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до п.3.1.11 та п.3.1.12 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №922/3123/15 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 28.05.2015р. даний позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №922/3123/15 із залученням до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача громадянина України Чегоненка Олександра Олеговича, м.Донецьк, та громадянки України Чегоненко Юлію Вікторівну, м.Донецьк, про що винесено відповідний процесуальний документ.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на фактичну сплату страхового відшкодування у розмірі 9 151,67грн. за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів №ДФ-05-009577 від 16.07.2013р. потерпілій особі у наслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 28.08.2013р., наявність винних дій водія транспортного засобу Honda Civic д.н.АН1107НТ, відповідальність за яким забезпечена відповідачем на підставі полісу №АВ/4515213.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав у копіях: договір добровільного страхування наземного транспорту «VIP» №ДФ-05-009577 від 16.07.2013р.; довідка про дорожньо-транспортну пригоду №9256083; постанова Ворошиловського районного суду м.Донецька від 01.11.2013р. по справі №255/13140/13-п; заява про подію, що має ознаки страхової №455-п від 29.08.2013р.; висновок експертного товарознавчого дослідження №257/09 від 26.09.2013р. разом із ремонтною калькуляцією №1156 від 26.09.2013р., протоколом огляду колісного транспортного засобу та фототаблицею; рахунок-фактура №2450 від 02.09.2013р.;страховий акт №ДФ-0000114-ДФ-05--01 від 03.10.2013р. про виплату страхового відшкодування; розрахунок суми страхового відшкодування; платіжне доручення №8999 від 07.10.2013р.; заява №4331/459-Іл від 02.06.2014р. про виплату страхового відшкодування в порядку регресу із підтвердженням її відправлення відповідачу; витяг по полісу АВ 4515213.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст.1, 4, 15, 43 Господарського процесуального кодексу України, ст.993, ст.1187, ст.1191 Цивільного кодексу України, ст.27 Закону України «Про страхування», ст.ст.1, 9, 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

18.06.2015р. представником позивача надані пояснення №2623/459ІЛ від 09.06.2015р., відповідно до яких засвідчено про відсутність на розгляді іншого суду даних позовних вимог; щодо фактично виконаного ремонту пошкодженого транспортного засобу повідомлено, що позивачем виконано всі вимоги, які передбачені діючим законодавством України по виплаті страхового відшкодування, як то: перерахування страхового відшкодування на рахунок СТО (згідно заяви про подію, що має ознаки страхової та наданого рахунку-фактури), що підтверджується матеріалами справи.

Разом із поясненнями суду представлено витяг з електронного сайту «Укрпошта», копії: заяви про подію, що має ознаки страхової №455-п від 29.08.2013р.; рахунку-фактури №2450 від 02.09.2013р.; платіжного доручення №8999 від 07.10.2013р.; документів, що підтверджують правовий статус підприємства відповідача; документів, що підтверджують повноваження суб'єкта оціночної діяльності, який склав експертний висновок; копія витягу з електронної бази ЄДРПОУ на СП ТОВ «Ріво-моторс», а також довіреності на представника.

Документи долучено до матеріалів справи.

Одночасно, у наведених поясненнях представник позивача просить провести судове засідання призначене на 18.06.2015р. без його участі.

Дане клопотання не задоволено судом, про що відображено в ухвалі господарського суду Донецької області від 18.06.2015р.

18.06.2015р. через канцелярію суду Моторним (транспортним) страховим бюро України надано лист №7/2-28/16457 від 10.06.2015р. разом із інформацією з єдиної централізованої бази даних МТСБУ за полісом №АВ4515213.

18.06.2015р. представником відповідача через канцелярію господарського суду Донецької області подано заяву №360-17/1 від 10.06.2015р. про перенесення розгляду справи на іншу дату.

Дане клопотання відповідача задоволено судом, про що відображено в ухвалі господарського суду Донецької області від 18.06.2015р.

Разом із заявою №360-17/1 від 10.06.2015р. до матеріалів справи долучено копії: довіреності на представника та документів, що підтверджують правовий статус підприємства.

07.07.2015р. представником позивача заявлено клопотання №2123/459ІЛ від 03.07.2015р. про розгляд справи без його участі.

08.07.2015р. через канцелярію суду Моторним (транспортним) страховим бюро України надано лист №7/2-28/18710 від 03.07.2015р. вдруге разом із інформацією з єдиної централізованої бази даних МТСБУ за полісом №АВ4515213.

Представник позивача у судове засідання 28.07.2015р. не з'явився, витребувані документи надав не у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 28.07.2015р. не з'явився, витребувані документи не надав, причин неявки не повідомив. Про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Представники третіх осіб у судове засідання не з'явились, витребувані документи не надали. Про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Як зазначено в п.3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.11 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч.1 ст.77 ГПК України. При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Так, враховуючи об'єктивні обставини складної ситуації у державі, суть спору, загальну тривалість провадження по даній справі, а також належного забезпечення з боку суду можливості позивача та відповідача для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом зв'язку) відповідних доказів до суду, за цих підстав суд дійшов висновку про можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у цьому судовому засіданні відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на таке, останнє клопотання представника позивача підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

За приписами статей 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

Відповідно до вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовими доказами за визначенням статей 32-38 Господарського процесуального кодексу України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

В силу ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

16.07.2013р. року між Приватним акціонерним товариством «Страхове товариство «Іллічівське», в особі Донецької філії (страховик) та Паламар Денисом Сергійовичем (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «VIP» №ДФ-05-009577 (далі - договір страхування), за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом (далі - ТЗ) та додатковим обладнанням, що належить йому на праві власності, повного господарського відання, оперативного управління або інших законних підстав (п.4 договору).

Згідно розділу 3 договору, вигодонабувачем означено Паламар Денис Сергійович.

Розділом 5 договору визначено, що страховик застрахував транспортний засіб Volkswagen Passat 2.0L АН0800СА, номер кузову WVWZZZ3CZEP001245.

У розділі 12 наведеного договору визначені умови страхування, відповідно до яких віднесено, зокрема, за ризиком «збитки внаслідок ДТП» безумовна франшиза у розмірі 0%.

Строк дії договору, виходячи з положень розділу 13, встановлений по 16.07.2014р.

Згідно довідки про дорожньо-транспортну пригоду №9256083, 28.08.2013р. о 19:20год. у м.Донецьк, Ленінський район, вул.Ленінський, 4 сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль Volkswagen Passat 2.0L АН0800СА, отримав механічні пошкодження: задня центральна частина.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач та страхувальник перебували у договірних відносинах на час скоєння ДТП.

Дані обставини у порядку, встановленому чинним процесуальним законодавством не спростовані та інше не вбачається з матеріалів справи.

29.08.2013р. відбулось звернення з боку страхувальника до позивача із повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу на рахунок станції технічного обслуговування.

Вищезазначена дорожньо-транспортна пригода визнана позивачем страховою подією, з настанням якої у позивача виник обов'язок виплатити страхувальнику страхове відшкодування.

Відповідно до висновку №257/09 експертного автотоварознавчого дослідження за фактом завдання пошкоджень автомобілю Volkswagen Passat 2.0L АН0800СА, проведеного 26.09.2013р. експертом товарознавцем Бодак Владимиром Степановичм - фахівець Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертно-консалтінгове бюро» (свідоцтво про реєстрацію юридичної особи серія А01 №715257, довідка з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України АА №055132, свідоцтво суб'єкта оціночної діяльності №325 від 22.04.2011р.), вартість відновлювального ремонту, завданого власнику означеного транспортного засобу, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на момент дослідження, складає 9 235,90 грн.

Відповідно до рахунку-фактури №2450 від 02.09.2013р. вартість відновлювального ремонту та необхідних для цього запчастин загалом складає 9 151,67грн. з урахуванням податку на додану вартість, оскільки станція технічного обслуговування СП ТОВ «Ріво-моторс» є платником податку на прибуток на загальних підставах (витяг з електронної бази ЄДРПОУ щодо означеної юридичної особи).

Так, згідно страхового акту №ДФ-0000114-ДФ-05- від 03.10.2013р., на підставі умов договору страхування, страховому відшкодуванню підлягає сплата суми 9 151,67 грн. (згідно розрахунку суми страхового відшкодування) за банківськими реквізитами станції технічного обслуговування СП ТОВ «Ріво-моторс».

Статтею 25 Закону України «Про страхування» визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Пунктом 36.4 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.

Як свідчить платіжне доручення №8999 від 07.10.2013р. позивачем здійснено виплату страхового відшкодування на рахунок СП ТОВ «Ріво-моторс» в розмірі 9 151,67грн., з призначенням платежу: «Страхове відшкодування зг. дог №ДФ-05- від 16.07.2013р. та страх.акт№ДФ-0000114 від 03.10.2013р. Паламар Д.С. без ПДВ».

Відповідно до ч.1 ст.1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За приписами ст.228 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст.993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Аналіз приписів ч.ч.1, 2 ст.1166, ч.ч.2, 5 ст.1187, п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України дозволяє дійти висновку про те, що у випадку заподіяння шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки питання про її відшкодування вирішується за принципом вини.

Відповідно до ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно постанови Ворошиловського районного суду м.Донецька від 01.11.2013р. у справі №255/13140/13-п громадянина Чегоненка Олександра Олеговича визнано винним у вчинені правопорушення, що передбачено ст.124 КпАП України, а саме скоєння 28.08.2013р. наїзду автомобілем марки Honda Civic д.н.АН1107НТ на автомобіль марки «ВАЗ-21099» д.н.754-42ЕВ, який після цього скоїв наїзд з попереду стоячим автомобілем марки «Форд» д.н.Т2РК0697, після цього автомобіль «Форд» скоїв наїзд на автомобіль марки Volkswagen Passat д.н.АН0800СА, в результаті чого зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Honda Civic д.н.АН1107НТ застрахована у Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», що підтверджується полісом АВ№4515213, діючий за станом на 28.08.2013р., ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну 50000,00 грн., франшиза 510,00 грн.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів.

Таким чином, відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля Volkswagen Passat д.н.АН0800СА, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, а до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту №ДФ-05-009577 від 16.07.2013р., перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно положень ст.35 (п.35.1), ст.36 (п.36.2) Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування (п.36.2).

Вимога за вих.№7331/459-Іл від 02.06.2014р. про виплату страхового відшкодування в порядку регресу у загальному розмірі 9 151,67 грн. містяться в матеріалах справи із підтвердженням її отримання відповідачем, проте відповідь відповідача відсутня.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2002 року №15-рп/2002 кожна особа має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту. З огляду на викладене позивач отримує право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не зобов'язаний звертатися безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплати матеріального відшкодування.

В той же час відповідно до приписів п.12.1 ст.12 Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цієї норми.

Укладеним відповідачем з власником забезпеченого транспортного засобу полісом безумовна франшиза встановлена у розмірі 510,00грн.

Відтак, дійсна сума шкоди, що підлягає відшкодуванню, становить 8 641,67 грн.

За таких обставин, враховуючи, що позивач здійснив страхування потерпілої особи та здійснив виплату страхового відшкодування, та, оскільки дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення Правил дорожнього руху України особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, вимоги про стягнення з відповідача суми виплаченого страхового відшкодування підлягають задоволенню в сумі 8 641,67грн.

Судові витрати підлягають розподілу згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України та покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1, 4-2, 4-3, 27, 32-38, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд ,-

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське», м.Київ, до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», м.Донецьк, про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 9 151,67 грн., задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» (83052, м.Донецьк, пр.-т Ілліча, б.100, фактична адреса: 03186, м.Київ, вул.Авіоконструктора Антонова, 5, , банківські реквізити не визначено) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» (01033, м.Київ, Голосіївський район, вул.Саксаганського, б.38б, адреса для отримання кореспонденції: 03150, м.Київ, вул.Горького, 169, , р/р0017 в АКБ «Індустріалбанк» в м.Києві, МФО 313849) 8 641,67 грн. та відшкодування суми сплаченого судового збору в розмірі 1 725,20 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. В судовому засіданні 28.07.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

6. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його оголошення. Зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.ст.84, 85 Господарського процесуального кодексу України.

7. Повний текст рішення складено та підписано 03.08.2015р.

Суддя О.В. Кротінова