ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2015 рокуСправа № 912/1718/15
Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Макаренко Т.В., розглянувши у засіданні справу № 912/1718/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 16 917,94 грн,

представники сторін:

від позивача - Луньова А.Г. , довіреність № 470-О від 04.02.14;

від відповідача - ФОП ОСОБА_1 особисто;

У судовому засіданні оголошувалась перерва 21.07.2015р. до 10 год. 28.07.2015р., в порядку, передбаченому нормами ст. 77 ГПК України.

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк", Банк, позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1, відповідач, клієнт) заборгованості за договором від 03.09.2013 в розмірі 16917,94 грн, з яких: 8955,69 грн - заборгованість за кредитом, 4427,03 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2648,62 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 886,60 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Відповідач у відзиві на позовні заяву вимоги позивача не визнає, просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, та в обгрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

Позивач просить стягнути заборгованість в сумі 16917,94 грн, з яких: 8955,69 грн - заборгованість за кредитом, 4427,03 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2648,62 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 886,60 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом, проте на відкритий їй позивачем рахунок було встановлено кредитний лімітв сумі 8000 грн., що унеможливлює існування ззаборгованості в розмірі 8 955,69 грн.; розрахунок заборгованості, наданий позивачем до матеріалів справи не відповідає фактичним обставинам справи та не підтверджується належними доказами; зазначає, що нею було витрачено лише 7 114,99 грн., а не 8 955,69 грн.

Також відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності до позовних вимог в частині стягнення штрафних санкцій та заяву про зменшення штрафних санкцій до 1 (одного) відсотка від заявленої до стягнення суми.

У судовому засіданні, яке відбулось 28.07.2015 року позивачем подано письмові пояснення від 27.07.2015р. № Р.22.383.20/01, у якіх позивач заперечує щодо застосування судом наслідків спливу строку позовної давності та заяву від 28.07.2015р. № Р.24.14.5309/06 в порядку ч. 2 ст. 22 ГПК України про збільшення розміру позовних вимог.

Відповідно до вказаної заяви позивача від 28.07.2015р. № Р.24.14.5309/06, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором № б/н від 03.09.2013р., в розмірі 21 995,62 грн. ( 7 955,69 грн. - заборгованість за кредитом; 6 357,09 грн. - заборгованість по проценнтам за користування кредитом; 6 256,69 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; 1426,15 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом) та судовий збір.

Про отримання відповідачем заяви позивача про збільшення позовниї вимог свідчить підпис відповідача на вказаній заяві.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Враховуючи вищенаведене господарський суд приймає вказану заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог та розглядає спір з врахуванням вказаної заяви від 28.07.2015р. № Р.24.14.5309/06 .

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, представник відповідача вимоги позивача по розрахунку визнав повністю, проте просив врахувати заяви про застосування наслідків спливу строку позовної давності в частині стягнення штрафних санкцій та заяву про зменшення розміру штрафних санкцій.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши усі обставини справи, оцінивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

03.09.2013 на підставі Заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та Заяви про відкриття рахунку, фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 було відкрито публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приват Банк" поточний рахунок НОМЕР_2 та картковий рахунок НОМЕР_3.

Із змісту Заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг вбачається, що клієнт підписуючи цю Заяву, погодився із Умовами та Правилами надання банківських послуг, розміщеними на сайті банку. Крім того, клієнт ознайомився з Тарифами банку, які разом із Заявою про відкриття поточного рахунку складають Договір банківського обслуговування.

Істотною умовою Договору між сторонами про банківське обслуговування було встановлення кредитного ліміту на поточний рахунок корпоративного клієнта, режим функціювання якого полягає в наступному: кредитний ліміт на поточний рахунок (далі - "кредит") надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту. Банк здійснює обслуговування ліміту клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточний рахунок клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо (п. 3.2.1.1.1 Договору). Порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки за користування кредитним лімітом регламентуються Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами банку, що розміщенні в мережах Інтернет на відповідному сайті, які разом із Заявою клієнта складають Договір про банківське обслуговування.

На підставі вищевикладеного, суд вважає допустимою та такою, що відповідає чинному законодавству, форму укладення кредитного договору через визначення його істотних умов у заявах про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та про відкриття поточного рахунку, а також затверджених банком Умов і Правил надання банківських послуг, які оприлюднені через сайт банку.

Відповідно до пунктів 3.2.1.1.3, 3.2.1.1.4 договору, кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта по поверненню кредиту, сплаті відсотків та винагороди. При цьому банк не оплачує витрати клієнта у випадку надходження на його рахунок документів на примусове списання (стягнення) коштів, при забороні проведення операцій по рахунку.

Ліміт кредитування банком розраховується за внутрішньобанківською методикою на підставі даних про рух коштів по поточному рахунку, платоспроможності клієнта інших показників. Банк має право в односторонньому порядку змінити розмір ліміту кредитування (п.п. 3.2.1.1.5, 3.2.1.1.6 Договору).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених вказаним Кодексом.

За правилами статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (стаття 1056-1 ЦК України).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 78 Цивільного кодексу України, який регулює правовідносини позики, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Загальні умови виконання господарських зобов'язань визначені статтею 193 Господарського кодексу України, згідно з якою суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Зазначена стаття узгоджується з приписами статті 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За твердженням позивача, він свої зобов'язання за Договором виконав, що підтверджується матеріалами даної справи, згідно яких відповідачеві встановлено кредитний ліміт, зокрема з 05.09.2013 на суму 0,00 (нуль) грн., з 09.09.2013 року на суму 1000 грн., з 16.10.2013р. на суму 6000,00 грн., з 23.10.2013 року на суму 8000,00 грн., з 01.03.2014 року на суму 8000,00 грн., а з 02.03.2014 року на суму 0,00 (нуль) грн. Даний факт підтверджено довідкою Банку від 28.05.2015р. № 08.7.0.0.0/13, виписками з Приват24 по клиєнту ФОП ОСОБА_1 (ИПН НОМЕР_1) за відповідні дати та банківською випискою з рахунку боржника за період з 05.09.2013р. по 28.05.2015р.

Отримання кредитних коштів та користування ними згідно вказаного ліміту на суму 8000 грн відповідачем не спростовано. Користування ФОП ОСОБА_1 кредитними коштами підтверджується також випискою по банківському рахунку відповідача № НОМЕР_4, наданої до матеріалів справи позивачем за період з 05.09.2013р. по 28.05.2015р та розрахунком заборгованості за договором від б/н від 03.09.2013р. станом на 23.07.2015р. відповідно до якого заборгованість відповідача за кредитом (в т.ч. прострочене тіло) складає 7 956, 69 грн.

Розбіжності у виписках, наданих до матеріалів справи банком та особисто відповідачем, представник позивача пояснив, що відповідачу за її заявою була надано виписку, у якій відображено лише рух коштів по рахунку та відсутні відомості щодо проведення договірного списання заборгованості за кредитним договором відповідно до п.п. 3.2.1.2.2.8, 3.2.1.2.3.6., 3.2.1.2.3.7.

У судовому засіданні відповідач вказані доводи позивача не заперечив, та погодився з розрахунком заборгованості позивача, який складено станом на 23.07.2015 року.

Як встановлено статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У пункті 3.2.1.4.1.1 договору встановлено, що обнулити дебетове сальдо клієнт повинен у проміжок часу з 20-го по 25-те число місяця і за цей період ставка за користування кредитними коштами становить 0%.

За користування кредитними коштами протягом 90 днів з дати періоду, коли дебетове сальдо підлягало обнуленню, клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 36% річних починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнуленню. Починаючи із 91 дня кредит вважається простроченим і відсотки за користування кредитом вже сплачуються за ставкою 56% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Як доказ повідомлення відповідача щодо зміни розміру процентної ставки у зв'язку із зміною вартості ресурсів на міжбанківському ринку з 01.07.2014 року через електронну систему " Приват24 " позивачем подано до матеріалів справи скріншот з екрану за 05.06.2014 року.

Розмір щомісячної комісії врегульовано п.п. 3.2.1.4.4. Договору, яким передбачено, що клієнт сплачує банку винагороду за використання лімітом відповідно п.п 3.2.1.1.6, 3.2.1.2.3.2 1-го числа кожного місяця у розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг.

За розрахунком позивача, який не спростовано відповідачем, станом на 23.07.2015 року дебетове сальдо по поточному рахунку відповідача становить 7 955,69 грн, що складає заборгованість відповідача по кредиту. Також Банк нарахував відповідачеві проценти за користування кредитними коштами в сумі 6 357,09 грн. станом на 23.07.2015 р відповідно до розрахунку позивача та 1 426,15 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Господарський суд враховує умови Договору та положення частини 2 статті 67, частини 4 статті 179 Господарського кодексу України, частини 3 статті 6, статті 627 Цивільного кодексу України, відповідно до норм якої сторони вільні в укладенні договору та визначені його умов, крім випадків, коли не допускається відступлення в силу закону.

Відповідач не надав суду доказів проведення повного розрахунку по кредиту, процентам та комісії. Станом на 23.07.2015 заборгованість відповідача по кредиту становить 7 955,69 грн; по процентам - 6 357,09 грн, заборгованість по комісії за користування кредитом - 1 426,15 грн.

Доводи відповідача щодо не відображення в розрахунку заборгованості 1000 грн. спростовуються наступним. Як вбачається з матеріалів справи та пояснення позивача від 08.07.2015 року № Р.26.14.6.0.0/6, між сторонами було укладено договір приєднання № 214303, рух коштів по вказаному договору приєднання № 214303 відображений у виписці по рахунку та розрахунку заборгованості. Так, 26.09.2013р. згідно даних виписки перераховано кошти в сумі 1000 грн. на депозит згідно відкритої оферти банку відповідно до зазначеного договору 26.12.2013р. грошовий вклад в сумі 1000 грн., а також нараховані відсотки в сумі 13,56 грн. зараховані на рахунок № 718, що відповідає даним виписки по рахунку та розрахунку заборгованості.

Вказане підтверджується випискою по банківському рахунку відповідача № НОМЕР_4, наданої до матеріалів справи позивачем за період з 05.09.2013р. по 28.05.2015р .

Заперечення відповідача з приводу того, що вона не користувалася вказаним картковим рахунком спростовуються випискою по рахунку, з якого вбачається, що крім часткової сплати відсотків та комісії, відповідач через картковий рахунок також неодноразово сплачувала Єдиний податок з фізичних осіб- платник ОСОБА_4

З огляду на вищенаведене господарський суд задовольняє позов в цій частині позовних вимог.

Також позивач просить стягнути з відповідача пеню за порушення умов кредитування в сумі 6 256,69 грн станом на 23.07.2015р. відповідно до розрахунку позивача.

Розглядаючи вимоги позивача в частині стягнення прені, господарський суд враховує наступне.

Умовами п. 3.2.1.5.1 передбачена відповідальність сторін, зокрема при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, терміну повернення кредиту, винагроди, останній сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період за який сплачується пеня (% річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно до п. 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, разои з тим, відповідно до п. 3.2.1.5.4 договору нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань, визначених даним пунктом, здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано клієнтом.

Враховуючи вищенаведене та норми ст. 259 ЦК України, господарський суд не вбачає підстав для застосування наслідків спливу строків позовної давності, передбачених нормами ст. 267 ЦК України.

Відповідач не подав господарському суду доказів виконання своїх зобов'язань за вищевказаним кредитним договором в частині своєчасного повернення позивачу кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом та доказів виконання вимог позивача.

Таким чином, не суперечить вимогам законодавства та відповідає умовам договору і підтверджується матеріалами справи правомірність нарахування позивачем відповідачеві пені в сумі 6 357,09 грн.

Разом з тим, відповідач звернувся до суду із заявою про зменшення штрафних санкцій, яка обгрунтована наступним. Заявлені до стягнення штрафні санкції, які позивач просить стягнути з відповідача надмірно великі у порявняні із збитками кредитора. На даний час відповідачка перебуває у скрутному матеріальному становищі, не працює, підприємницькою діяльністю на даний час не займається. Крім того, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, 1998 та 2009 року народження, яких вона виховує самостійно, оскільки з першим чоловіком розлучена, а батько молодшої доньки помер у 2014 році.

Статтею 83 Господарського процесуального кодексу України господарському суду надано право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Суд також враховує положення підпункту 3.17.4. пункту 3.17 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18, та норми ст. 233 Господарського кодексу України, невідповідність розміру штрафних санкцій наслідкам правопорушення, співвідношення суми заборгованості та штрафних санкцій заявлених до стягнення, тяжке фінансове становище фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, тому господарський суд вважає за можливе зменшити розмір штрафних санкцій в частині стягнення пені до 10 % від заявленої до стягнення позивачем суми, що складає 625,67 грн.

Враховуючи вищенаведене, в задоволенні решти позовних вимог в частині стягнення пені господарський суд відмовляє.

Доводи відповідача щодо припинення ним підприємництої діяльності спростовуються наявним в матеріалах справи Спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців станом на18.05.2015р.

Згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України на відповідача у справі покладаються судові витрати на судовий збір повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33,34,44,49, 82-85, 116, 117 ГПК України, Законом України про судовий збір", господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (юридична адреса: АДРЕСА_2, фактична адреса: АДРЕСА_1 реєстраційний номер в ЄДР 9) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, адреса для листування: 49027, м. Дніпропетровськ, а/с 1800, ) 7 955,69 грн - заборгованість за кредитом, 6 357,09 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 625,67 грн. пені, 1 426,15 грн - заборгованість по комісії, а також судовий збір в сумі 1827,00 грн.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили та направити стягувачу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Згідно ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повне рішення складено 31.07.2015р.

Суддя Т. В. Макаренко