ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"04" серпня 2015 р.Справа № 916/1121/15-г

За позовом: Біляївської районної державної адміністрації Одеської області

до відповідача: Теплодарської міської ради

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1) Біляївська районна рада Одеської області

2) Комунальний заклад „Біляївська центральна районна лікарня"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

3) Теплодарська центральна міська лікарня

про стягнення 776891,31грн.

Суддя Демешин О. А.

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Муталенко І.В. - довіреність, Рашкован О.О. - довіреність

від третьої особи 1): не з`явився

від третьої особи 2): не з`явився

від третьої особи 3): не з`явився

СУТЬ СПОРУ: Біляївська районна державної адміністрації Одеської області (далі - позивач), за участю третіх осіб на стороні позивача: Біляївська районна рада Одеської області та Комунальний заклад „Біляївська центральна районна лікарня" звернулась до господарського суду Одеської області з позовом до Теплодарської міської ради (далі - відповідач) про стягнення 776891,31грн. заборгованості по угоді.

06.04.2015 року суд залучив до участі у справі, в якості третьої особи на стороні відповідача Теплодарську центральну міську лікарню.

Біляївська районна рада Одеської області позов підтримала у повному обсязі, про що викладено у письмових поясненнях від 13.05.2015 року.

Теплодарська міська рада визнавала заявлений борг частково на суму 78593,14 грн., однак, у додаткових поясненнях по справі (вх.19474/15 від 30.07.2015р.) проти позову заперечила та просить у позові відмовити.

В С Т А Н О В И В :

01.08.2008 року між Біляївською районною державною адміністрацією, Біляївською районною радою та Теплодарською міською радою було укладено Угоду, предметом якої було забезпечення надання медичної допомоги Біляївською центральною районною лікарнею стаціонарного профілю населенню м. Теплодар та надання медичної допомоги відділенням швидкої допомоги Теплодарської центральної міської лікарні на території Біляївського району.

Обов'язки сторін 1 та 2 надавати жителям м. Теплодар медичну допомогу стаціонарного профілю згідно направлення лікарів Теплодарської центральної міської лікарні, у порядку визначеному угодою. Асигнування на забезпечення надання медичної допомоги названого профілю для жителів зазначеної території лікувальна профілактична установа мала одержувати при формуванні районного бюджету (кошторису). При розрахунках за надані послуги враховується повинні були враховуватись фактичні витрати відділення швидкої допомоги Теплодарської міської лікарні, які надаються населенню Біляївського району.

Відповідно до п. 3.3 оплата послуг мала проводитись за кожний квартал бюджетного року при наданні списків та виставлених до оплати рахунків.

Позивач просить стягнути з відповідача 776891,31грн., посилаючись на те щ відповідно до вищезазначеної Угоди за період з першого кварталу 2012 року до третього кварталу 2014 року нарахована сума 792208,11 грн. за послуги стаціонарного лікування мешканців міста Теплодар, а Теплодарівською міською радою за зазначений період сплачено 15316,80 грн. за послуги стаціонарного лікування мешканців міста Теплодар.

Отже, на думку позивача, станом на 01 жовтня 2014 року заборгованість відповідача по вищезазначеному договору становить 776891,31 грн.

Вказана заборгованість позивач підтверджує: довідкою фінансового управління № 365 від 14.11.2014 року про нарахування та сплату послуг стаціонарного лікування мешканців міста Теплодар; листом комунального закладу „Біляївська центральна районна лікарня" Одеської області № 1019 від 03.11.2014 року.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що умовами угоди не було встановлено вартості медичних послуг Біляївською ЦРЛ, відшкодовувати які мала Теплодарська міська рада.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, надані під час судових засідань, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного:

Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору, відповідно ст. 3 ЦК України.

Згідно п. 1, ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, акти цивільного законодавства, акти органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як зазначалось вище, 01.08.2008 р. між Біляївської райдержадміністрацією Одеської області, Біляївською районною радою та Теплодарською міською радою Одеської області було укладено Угоду про надання медичної допомоги.

Статтею 18 Закону України „Основи законодавства України про охорону здоров`я" встановлено, що фінансування охорони здоров`я здійснюється за рахунок Державного бюджету України та місцевих бюджетів, фондів медичного страхування, благодійних фондів та будь-яких інших джерел, не заборонених законодавством.

Частини 1 і 3 ст. 189 господарського кодексу України встановлюють, що ціна (тариф) у цьому Кодексі є формою грошового визначення вартості продукції (робіт, послуг), яку реалізують суб'єкти господарювання. Суб'єкти господарювання можуть використовувати у господарській діяльності вільні ціни, державні фіксовані ціни та регульовані ціни - граничні рівні цін або граничні відхилення від державних цін.

Відповідно до ч. 5 ст. 191 ГК України, державне регулювання цін здійснюється шляхом встановлення фіксованих державних та комунальних цін, граничних рівнів цін, граничних рівнів торговельних надбавок і постачальницьких винагород, граничних нормативів рентабельності або шляхом запровадження обов'язкового декларування зміни цін.

Стаття 192 ГК України визначає, що політика ціноутворення, порядок встановлення та застосування цін, повноваження органів державної влади та органів місцевого самоврядування щодо встановлення та регулювання цін, а також контролю за цінами та ціноутворенням визначаються законом про ціни та ціноутворення, іншими законодавчими актами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 13 Закону України «Про ціни та ціноутворення» державне регулювання цін і тарифів здійснюється Кабінетом міністрів України, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, зокрема шляхом встановлення обов'язкових до застосування суб'єктами господарювання фіксованих цін, граничних цін.

Перелік платних послуг, які можуть надаватися в державних та комунальних закладах охорони здоров'я, вищих медичних навчальних закладах та науково - дослідних установах, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.1996 р. № 1138 „Про затвердження переліку платних послуг, які надаються в державних закладах охорони здоров'я та вищих медичних закладах освіти".

Згідно п. 21 зазначеного переліку до платних послуг належить медичне обслуговування за договорами із суб'єктами господарювання, страховими організаціями (в тому числі з Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України).

Відповідно до п. 12 Постанови Кабінету міністрів України № 1548 від 25.12.1996 р. «Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)» Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації регулюють (встановлюють) тарифи на платні послуги, що надають лікувально-профілактичні державні і комунальні заклади охорони здоров'я.

До матеріалів справи не додано доказів узгодження з відповідачем вартості медичних послуг, які він повинен відшкодувати Біляївській райдержадміністрації, зокрема - одного ліжко-дня, з огляду на те, що саме з вартості ліжко-дня позивачем розраховано суму позовних вимог, заявлених до відповідача.

Суд неодноразово зобов`язував позивача надати докази погодження з відповідачем вартості стаціонарного лікування хворих мешканців м.Теплодар в КП „Біляївська центральна районна лікарня". Таких доказів позивачем не надано.

Крім того, позивач не обґрунтував своїх позовних вимог з посиланням на певні тарифи, затверджені в межах своїх повноважень органами виконавчої влади або місцевого самоврядування, щодо визначення вартості одного ліжко-дня.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України

Повне рішення складено 05 серпня 2015 р.

Суддя О.А. Демешин