ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2015 р. Справа № 922/2600/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Черленяк М.І., суддя Ільїн О.В. , суддя Хачатрян В.С.

за участю представників:

позивача - не з'явився

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Медведєва І.А. (довіреність №25/7/101-Д, від 29.07.2015 року),

відповідача - Сіренко В.Є. ( довіреність б/н, від 16.02.2015 року), Лазебний Д.В. (довіреність б/н, від 20.03.2015 року),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державної фінансової інспекції України, м. Київ, (вх. №3366 Х/1-12) на рішення господарського суду Харківської області від 12.05.2015 року по справі № 922/2600/15,

за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція", м. Енергодар,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державна фінансова інспекція України, м. Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестрон", м. Харків,

про стягнення 1033283,30 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" звернулося до господарського суду Харківської області із позовною заявою, в якій просило суд стягнути з відповідача на свою користь суму завищення вартості виконаних робіт по договору №216500 від 06.11.2009 року в розмірі 1033283,30 грн., а також покласти на відповідача понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 20665,67 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 12.05.2015 року по справі №922/2600/15 (суддя Сальникова Г.І.) у позові відмовлено повністю.

Державна фінансова інспекція України (третя особа) з рішенням суду першої інстанції не погодилася та звернулася до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 12.05.2015 року та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача надав заяву (вх. №11383, від30.07.2015 року), в якій просить розглядати справу без участі представника. Також надав відзив (вх. №11374, від 30.07.2015 року), в якому просить задовольнити апеляційну скаргу.

Представник відповідача надав відзив (вх. №11300, від 29.07.2015 року), на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників відповідача та третьої особи, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга третьої особи не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Як свідчать матеріали справи 06.11.2009 року між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька АЕС" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вестрон" (підрядник) був укладений договір №216500, який за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до п.1.1. договору, за даним договором замовник доручає, а підрядник приймає на себе виконання робіт "Реконструкція системи АСКРБ (автоматизованої системи контролю радіаційної безпеки) енергоблоку №4. Заміна обладнання РК (радіаційного контролю) 1,2,3 каналу СБ (системи безпеки) та СНЕ (системи нормальної експлуатації), пусконалагоджувальні роботи.

Даний договір укладено, зі всіма умовами, визначеними законодавством для договорів підряду, підписано з обох сторін та скріплено печатками підприємств.

Згідно з актом виконаних робіт форми КБ-2в, робота по договору №216500 від 24 квітня 2009 року була виконана в повному обсязі без зауважень, з належною якістю і у встановлений строк.

Згідно з п. 2.1. договору, вартість робіт по даному договору відповідно договірній ціни складає 1082933,40 гривень, у т.ч. ПДВ 180488,90 грн.

Відповідно до п.2.2. договору, оплата виконаних робіт за договором здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підрядника протягом 30-ти днів з дати підписання довідки про вартість виконаних робіт (Ф.КБ-3).

В грудні 2009 року позивач та відповідач підписали довідку (Ф.КБ-3) про вартість виконаних підрядних робіт №226 до договору на суму 1082933,40 гривень (т. 1, а.с.45).

Як вбачається з матеріалів справи, ВП ЗАЕС (позивач) платіжними дорученнями №698 від 29.01.2010, №753 від 02.02.2010, №1222 від 12.02.2010, №1334 від 16.02.2010, №1485 від 18.02.2010, №1607 від 22.02.2010, №1776 від 26.02.2010 та №3747 від 22.04.2010 оплатив ТОВ "Вестрон" (відповідачу) вартість виконаних робіт за договором №216500 від 06.11.2009 року в сумі 1082933,40 гривень.

Факт оплати підтверджується наявними у матеріалах справи звітів по кредитним операціям, та встановлено ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07 жовтня 2014 року по справі №К/800/28602/14 (а.с.68-72).

Відповідно до п.2.35. плану контрольно-ревізійної роботи Головного КРУ України на III квартал 2010 року, проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" та його відокремлених структурних підрозділів, в тому числі, Відокремленого підрозділу "Запорізька АЕС" (надалі - ВП ЗАЕС), за період з 01 квітня 2008 року по 30 червня 2010 року. За результатами проведеної ревізії складено Акт № 05-21/168 від 27 жовтня 2010 року (далі по тексту - Акт ревізії).

Позивач вказує, що завищення вартості послуг на суму 1033283,30 гривень встановлено Головним контрольно-ревізійним управлінням України за наслідками проведення ревізії фінансово-господарської діяльності позивача та його 13 відокремлених підрозділів за період з 01 квітня 2008 року по 30 червня 2010 року, якою встановлено ряд порушень та недоліків, що відображені в Акті ревізії за № 05-21/168 від 27 жовтня 2010 року та Довідці ревізії б/н від 20 жовтня 2010 року.

Крім того, позивач зазначав, що завищення відповідачем вартості наданих послуг за спірним договором на суму 1033283,30 гривень встановлено в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 07 жовтня 2014 року, постановленої у справі №2а-19526/10/2670, яка набрала законної сили.

За таких обставин, позивач просив суд стягнути з відповідача завищення вартості виконаних робіт по договору №216500 від 06.11.2009 в розмірі 1033283,30 гривень, такої ж позиції дотримується і третя особа в своїй апеляційній скарзі.

Колегія суддів, проаналізувавши обставини, дійшла висновку про те, що сторони виконали свої зобов'язання за спірним договором належним чином та у повному обсязі.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, договір від 06.11.2009 року №216500 підписано без зауважень, в судовому порядку цей договір недійсним не визнавався і виконувався обома сторонами відповідно до погоджених ними умов.

Статтями 11, 509 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Сторони у договорі погодили ціну виконаних робіт (п. 2.1. договору), яка складає 1082 933,40 гривень.

На виконання п. 1.2. договору 06.11.2009 року сторонами було затверджено Технічне завдання щодо виконання робіт, обумовлених договором.

Пунктом 2.1. договору 06.11.2009 року сторонами було погоджено, що вартість робіт, доручених позивачем відповідачеві за даним договором, по кожному з етапів визначена згідно розрахунку поетапних договірних цін (додатки №2.1, 2.2, 2.3, 2.4), загальна вартість робіт становить 1082933,40 грн.

На виконання п. 1.2. договору 06.11.2009 року сторони підписали додатки №2.1, 2.2, 2.3, 2.4 по договору, а також локальний кошторис до кожного №2-1-1 за формою №10.

Частиною 1 статті 632 Цивільного кодексу України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. При цьому, згідно з ч. 3 цієї статті, зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

З матеріалів справи не вбачається, що договір в частині визначення ціни було визнано в установленому порядку недійсним повністю або частково з підстав її завищення, чи до нього внесені відповідні зміни.

Відповідно до ч.1 ст.887 Цивільного кодексу України, за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору, відповідач передав, а позивач прийняв без жодних зауважень та заперечень виконані роботи по договору №216500 від 06.11.2009 року, що підтверджується актами виконаних робіт форми КБ-2в (арк. справи №169-186; том І).

Отже, акти виконаних робіт форми КБ-2в підтверджують факт належного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором.

Позивач перерахував відповідачеві вартість виконаних робіт за договором в розмірі 1082933,40 гривень, що підтверджує факт належного виконання позивачем своїх зобов'язань за договором.

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що спірний договір виконано сторонами належним чином та в повному обсязі, відповідно до умов договору.

При цьому, позивач та апелянт стверджували, що внаслідок порушення договірних зобов'язань, допущених відповідачем та встановлених в Акті ревізії №05-21/168 від 27 жовтня 2010 року та Довідці ревізії б/н від 20 жовтня 2010 року, позивачеві заподіяно збитків на суму 1033283,30 гривень, які він просить суд стягнути з відповідача, на підставі приписів ст. 224 Господарського кодексу України.

Дослідивши надані матеріали справи та проаналізувавши вищенаведені доводи позивача, колегія суддів вважає їх необгрунтованими, такими, що суперечать приписам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Необхідними умовами для відшкодування збитків є доведення факту спричинення збитків саме тією особою, до якої висунуто вимогу про їх відшкодування. Крім того, заявлені до стягнення збитки мають бути завданими внаслідок порушення відповідачем цивільного права позивача у справі, а розмір збитків має перебувати у необхідному і безпосередньому причинному зв'язку із вчиненням відповідачем правопорушення.

Стаття 224 Господарського кодексу України передбачає відшкодування збитків стороною, що припустилася неналежного виконання зобов'язання.

Відповідно до ст.638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.ст. 6, 627 ЦК України).

Наявні у справі докази не спростовують того факту, що при укладенні цього договору сторони визначили його зміст на основі вільного волевиявлення та погодили на свій розсуд всі його умови, і те, що сторони мали на меті настання певних для них наслідків.

Слід також зауважити, що відшкодування збитків можливо лише за наявності складу правопорушення, до якого входять наступні елементи: протиправна поведінка, наявність збитків, причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою та спричиненням збитків, наявність вини.

Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

На підтвердження факту вчинення відповідачем протиправного діяння позивач надав до суду копію Акту ревізії.

Проте, як було встановлено судом, зміст договору складають умови (в тому числі щодо вартості робіт), визначені за домовленістю сторін на основі їх вільного волевиявлення. При цьому сторони договору виконали всі його умови належним чином, без жодних претензій та зауважень.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що у діях відповідача, пов'язаних з укладенням та виконанням спірного договору, на умовах, визначених безпосередньо сторонами, відсутні будь-які ознаки протиправної поведінки по відношенню до позивача.

Аналогічної позиції дотримується Вищий господарський суд у постановах від 07 травня 2014 року по справі №924/560/13, від 05 березня 2014 року по справі №904/8879/13, від 08 серпня 2012 року по справі №5023/555/12, від 04 лютого 2014 року по справі №918/1563/13,.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державної фінансової інспекції України є необґрунтованою, безпідставною і підлягає залишенню без задоволення, оскільки апелянт не довів ті обставини, на які він посилався в апеляційній скарзі, як на підставу для скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів, з урахуванням зазначеного дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв оскаржуване рішення обґрунтовано, з урахуванням матеріалів справи, тому рішення господарського суду Харківської області від 12 травня 2015 року у справі № 922/2600/15 підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтями 105, 106 Господарського процесуального кодексу України судова колегія Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 12 травня 2015 року у справі № 922/2600/15 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 04.08.2015 року

Головуючий суддя Черленяк М.І.

Суддя Ільїн О.В.

Суддя Хачатрян В.С.