ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2015 р. Справа № 920/476/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Сіверін В. І., суддя Терещенко О.І. , суддя Ільїн О.В.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача -не з'явився;

відповідача - не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго", м. Суми (вх.№4035С/1-18)

на ухвалу господарського суду Сумської області від 30.06.2015р.

у справі № 920/476/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго", м. Суми

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Коменерго-Суми", м. Суми

про стягнення 524072,14 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Сумської області від 30.06.2015р. у справі №920/476/15 (суддя Моїсеєнко В.М.) заяву № 515/07-02 від 16.06.2015р. Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Коменерго-Суми" про відстрочку виконання рішення суду - задоволено; відстрочено виконання рішення господарського суду Сумської області з виконання наказу від 08.06.2015р. № 920/476/15 до 30 вересня 2015р. Оскаржувана ухвала місцевого господарського суду мотивована неможливістю відповідача виконати рішення господарського суду Сумської області через арешт майна та коштів на рахунку підприємства, а також скрутне матеріальне становище.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго", м. Суми з ухвалою суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Сумської області від 30.06.2015р. у справі №920/476/15 та відмовити ТОВ "Керуюча компанія "Коменерго-Суми" в задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення суду.

В обґрунтування своєї правової позиції апелянт зазначає, що місцевим господарським судом при винесенні оскаржуваної ухвали порушено норми матеріального права. Зокрема, зазначає, що важке фінансове становище відповідача утворилось внаслідок власної господарської діяльності боржника, а не в силу якихось об'єктивних обставин, що унеможливило виконання судового рішення.

Автоматизованою системою документообігу Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу (справу) призначено для розгляду судді-доповідачу Терещенко О.І.

Розпорядженням секретаря судової палати №1 Харківського апеляційного господарського суду від 30.07.2015р. для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Сіверін В.І., суддя Терещенко О.І., суддя Ільїн О.В.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 30.07.2015р. (колегія суддів у складі: головуючий суддя Сіверін В.І., суддя Терещенко О.І., суддя Ільїн О.В.) апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено її до розгляду на 04.08.2015 року о 12:30 год.

Телефонограмою від 03.08.2015р. за №09-71/434 повідомлено відповідача про час та місце розгляду справи.

З метою повідомлення позивача про час та місце розгляду справи, працівники суду 03.08.2015 року протягом робочого часу неодноразово намагалися зв'язатися з ними за номером телефону, який зазначений ніхто не відповідав, про що Харківським апеляційним господарським судом було складено акт №13-44 від 03.08.2015 року.

Представники позивача та відповідача в судове засідання 04.08.2015р. не з'явились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце його проведення, про що свідчить штамп на зворотньому боці ухвали, якою було призначено розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні про відправлення її копій сторонам і є доказом належного повідомлення учасників спору про дату, час та місце судового засідання відповідно до пунктів 3.5.2., 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України та відповідно до пункту 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Таким чином, враховуючи належне повідомлення позивача та відповідача про час та місце судового засідання, а також те, що їх явка у судове засідання не була визнана обов'язковою та зважаючи на стислі строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, у відповідності до приписів статті 102 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності представників позивача та відповідача.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, колегія суддів встановила наступне.

Рішенням господарського суду Сумської області від 06 квітня 2015 року у справі № 920/476/15 позов задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" 454095,21 грн. основного боргу, 6307,57 грн. 3% річних, 63669,36 грн. інфляційних збитків, 10481,45 грн. витрат по сплаті судового збору.

На примусове виконання судового рішення у справі № 920/476/15, яке набрало законної сили 17 квітня 2015 року, видано відповідний наказ.

17.06.2015р. відповідач звернувся до господарського суду Сумської області з заявою про відстрочку виконання рішення господарського суду Сумської області від 06.04.2015р. у справі №920/476/15.

В обґрунтування вказаної заяви відповідач зазначає, що у ТОВ "КК "Коменерго-Суми" склалось вкрай тяжке фінансове становище, що пов'язане з несплатою населенням коштів за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та необхідністю виконання рішення господарського суду Сумської області по справі №920/96/14, яким стягнуто з ТОВ "КК "Коменерго-Суми" 766 573 грн. 38 коп. Державною виконавчою службою накладений арешт на все рухоме і нерухоме майно, а також на рахунки підприємства, в зв'язку з чим відповідач не має можливості негайно виконати рішення господарського суду Сумської області від 06.04.2015 року по справі № 920/476/15 та сплатити одним платежем 534 553,59 грн. на його виконання.

Зокрема, зазначає, що виконання рішення суду в примусовому порядку призведе до повторного арешту рахунків підприємства, блокування не тільки руху коштів, а й роботи підприємства в цілому, та, як наслідок, унеможливить проведення робіт пов'язаних із підготуванням до опалювального сезону 2015-2016 року будинків житлового фонду м. Суми та надання мешканцям 269 житлових будинків міста послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій.

30.06.2015р. господарським судом Сумської області у даній справі прийнято оскаржувану ухвалу з підстав наведених вище.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до частини 5 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Згідно ч.1 ст.121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до п.7.1.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Пунктом 7.2 вказаної постанови встановлено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Виходячи з наведеного вище, законодавець у будь-якому випадку пов'язує розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об'єктивними, непереборними, виключними обставинами, що ускладнюють виконання судового рішення.

Отже, підставою для відстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк встановлений судом, тому всі ці обставини повинні бути доведені заявником.

Таким чином, виходячи з приписів чинного законодавства України, відстрочка виконання судового рішення може бути встановлена судом лише у виняткових випадках, тобто за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк.

Колегія суддів зазначає, що наведені відповідачем підстави для відстрочки виконання судового рішення, зокрема, тяжкий фінансовий стан не є тією виключною обставиною, в розумінні ст. 121 ГПК України, які давали підстави для розстрочення виконання судового рішення, оскільки по перше, як зазначає апелянт, важке фінансове становище відповідача утворилось внаслідок його власної господарської діяльності, а не в силу якихось об'єктивних, незалежних від нього обставин, по друге, скрутне фінансове становище є як у відповідача так і у позивача.

Приписами статті 42 Господарського кодексу України встановлено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Колегія суддів вважає, що надання відстрочки на підставі тяжкого фінансового становища не може вважатися підставою для застосування положень ст.121 ГПК України, адже за змістом ч.1 ст. 229 Господарського кодексу України та ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України, за невиконання грошового зобов'язання боржник відповідає, хоч би його виконання стало неможливим не тільки в результаті його винних дій чи бездіяльності, а й внаслідок дії непереборної сили або простого випадку.

Із заяви про відстрочку виконання судового рішення вбачається, що заявник посилається на тяжке фінансове становище підприємства, але до заяви не надано належних доказів, які б свідчили про фактичну неможливість виконання судового рішення.

Також, колегія суддів зазначає, що місцевим господарським судом досліджено лише фінансовий стан відповідача, проте не взято до уваги матеріальний інтерес стягувача, те, що надання відстрочки виконання рішення суду у даній справі може призвести до порушення майнових інтересів стягувача, як учасника господарських відносин, який належним чином виконав договірні зобов'язання.

А отже, колегія суддів вважає, що зазначені обставини безпідставно прийняті господарським судом першої інстанції для надання відстрочки виконання судового рішення, адже вони носять не особливий і надзвичайний характер, а свідчать про негативні явища в поточній діяльності відповідача, яка за приписами статті 42 Господарського кодексу України є самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю, відтак, не є підставою вважати збиткову діяльність відповідача винятковим випадком у розумінні статті 121 Господарського процесуального кодексу України, що зумовлював би ускладнення чи відсутність можливості виконати судове рішення.

А тому, колегія суддів приходить до висновку, що місцевому господарському суду при винесенні оскаржуваної ухвали належало попередньо з'ясувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий ступінь, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, стихійне лихо, інші надзвичайні події на підставі поданих до цієї заяви доказів, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення.

Колегія суддів зазначає, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам статті 86 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не містить в обґрунтування висновку про задоволення заяви про відстрочку виконання судового рішення посилання на належні та допустимі докази, які підтверджують доводи заявника про його скрутне фінансове становище та неможливість виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України від 04.03.2015р. у справі №917/1228/14 та від 26.05.2015р. у справі №922/1671/14.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що наявні у матеріалах справи докази не підтверджують наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у встановлений строк, у зв'язку з чим прийняту у справі ухвалу за результатами розгляду заяви про відстрочку виконання рішення слід скасувати та відмовити у задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення господарського суду Сумської області від 06.04.2015 року у справі №920/476/15 у повному обсязі.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, сплачений Товариством з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" за подання апеляційної скарги підлягає відшкодуванню за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Коменерго-Суми",.

Керуючись ст. ст. 49, 91, 101, ст. 105, ст. 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго", м. Суми задовольнити.

Ухвалу господарського суду Сумської області від 30.06.2015 року у справі №920/476/15 скасувати.

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Коменерго-Суми", м. Суми про надання відстрочки виконання рішення господарського суду Сумської області від 06.04.2015р. у справі №920/476/15 відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Коменерго-Суми", м. Суми (вул. Котляревського, 2/5, м. Суми, 40013, ід. код 36067295 р/р 4682 в СФ АКБ «Укрсоцбанк», МФО 337018) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго", м. Суми (вул. 2-га залізнична, 10, м. Суми, 40030, ід. код 33698892, рах. 9301 ПАТ «Альфа-Банк» в м.Києві, МФО 300346) 609,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Сумської області видати відповідний наказ.

Дана постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 04.08.2015р.

Головуючий суддя Сіверін В. І.

Суддя Терещенко О.І.

Суддя Ільїн О.В.