КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2015 р. Справа№ 910/12963/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

при секретарі Місюк О.П.

за участю представників:

від позивача - Гриньов М.М., Мартинюк А.П.

від відповідача - Кириленко О.П.

від третьої особи - не з`явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.05.2015 про вжиття заходів до забезпечення позову у справі 910/12963/15 (суддя Балац С.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Фідобанк"

до Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Публічне акціонерне товариство "Фондова біржа "Перспектива"

про стягнення цінних паперів та збитків,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2015 заяву Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" про вжиття заходів до забезпечення позову задоволено.

Не погодившись з вказаною ухвалою, відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.05.2015 скасувати, матеріали справи передати на розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ, апеляційну скаргу було передано судді-доповідапчу Рябусі В.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.06.2015 в складі суду: головуючий суддя: Рябуха В.І., судді: Калатай Н.Ф., Ропій Л.М. прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" до провадження та призначено до розгляду на 17.06.2015.

17.06.2015 в судовому засіданні оголошено перерву до 19.06.2015.

19.06.2015 відповідно до п. 1 ч. 1 ст.77 ГПК України судове засідання було відкладено.

Розпорядженням Керівника апарату від 23.06.2015 №09-52/878/15 в зв'язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) у справі Рябухи В.І. у відпустці та відповідно до абзацу 1 підпункту 2.3.50 пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду та Розпорядження Голови Київського апеляційного господарського суду від 25.05.2015 №7-а призначено повторний автоматичний розподіл справи №910/12963/15.

Згідно із протоколом про автоматизований розподіл судових справ, скаргу передано колегії суддів у складі: головуючий суддя: Синиця О.Ф., судд: Ткаченко Б.О., Зеленін В.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.07.2015 в складі суду: головуючий суддя - Синиця О.Ф., судді - Зеленін В.О., Ткаченко Б.О. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 15.07.2015.

Розпорядженням в.о. керівника апарату від 14.07.2015, № 09-52/960/15 у зв'язку з перебуванням головуючого судді Синиці О.Ф. на лікарняному, справу було передано на повторний автоматичний розподіл.

Згідно із протоколу про повторний автоматичний розподіл справу передано колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шапран В.В., судді: Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою суду від 15.07.2015 апеляційну скаргу прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Шапран В.В., судді: Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Представники позивача та відповідача в судове засідання на вказану дату з`явилися та надали усні пояснення стосовно предмету спору.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Через відділ документального забезпечення до суду надійшли пояснення від представника позивача на апеляційну скаргу відповідача, в якому він зазначив, що ухвала суду першої інстанції є правомірною, а тому просив в задоволенні апеляційної скарги відповідача відмовити, а ухвалу суду залишити без змін.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні матеріали справи, встановив наступне:

Публічне акціонерне товариство "Фідобанк" 20.05.2015 звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" про стягнення з останнього цінних паперів за порушеними зобов'язаннями за договорами купівлі-продажу цінних паперів від 16.06.2014 № 156026;ДД 977;ДД-140616-14 та від 07.11.2014 № 170323;ДД 1240;ДД-141107-11 та збитків.

Після подання позову, позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на цінні папери та грошові кошти, що належать відповідачеві в межах суми 50102694,43 грн.

В обґрунтування своєї заяви позивач зазначає, що предметом договорів цінних паперів від 16.06.2014 № 156026;ДД 977;ДД-140616-14 та від 07.11.2014 № 170323;ДД 1240;ДД-141107-11 є облігації внутрішньої державної позики, що знаходяться у власності відповідача. Відповідач вправі вільно розпоряджатися (відчужувати) вказаними облігаціями, а враховуючи їх високу ліквідність, відчуження зазначених цінних паперів є питанням годин та у разі виставлення їх на продаж унеможливить виконання рішення суду. Також позивач зазначає, що вказані облігації внутрішньої державної позики будуть погашені емітентом 27.05.2015, що також унеможливить виконання рішення суду в частині стягнення цінних паперів на користь позивача, оскільки на момент вирішення спору по суті зазначені цінні папери будуть погашені, що спричинить значні збитки позивачу.

Крім того, заявник вказує на наявність інформації про проблеми щодо платоспроможності відповідача.

Згідно із ст. 66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або зі своєї ініціативи має право вжити заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-який стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до ст. 67 ГПК України, позов забезпечується:

- накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві;

- забороною відповідачеві вчиняти певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

- зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

- зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За змістом вказаної статті заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

В процесі розгляду апеляційної скарги представником позивача до суду була подана заява, в якій зазначалося проте, що оскільки відповідно до листа Національного банку України від 04.06.2015 відповідач відчужив спірні облігації на даний час захист права позивача в спосіб стягнення облігацій є неможливий, а тому потреба у забезпечені позову шляхом заборони Публічному акціонерному товариству «Укрінбанк» проводити в системі депозитарного обліку будь-які операції щодо облігацій внутрішньої державної позики, відпала.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.07.2015 провадження у справі № 910/12963/15 в частині стягнення з відповідача облігацій внутрішньої державної позики припинено Скасовано заходи забезпечення позову, які зазначені у пп. 2.2, 2.3, 2.4, 2.5 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 25.05.2015 № 910/12963/15.

З урахуванням зазначено, колегія суддів в подальшому перевіряє правомірність та обґрунтованість ухвали в частині накладення арешту на кошти відповідача.

Згідно з п 7.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" № 16 від 26.12.2011 у позовному провадженні піддані арешту кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат. Накладення господарським судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але господарський суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат. Відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

Відповідно до змісту п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" № 16 від 26.12.2011 при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

На підтвердження необхідності забезпечення позову шляхом накладення арешту, позивачем зазначалося, що відчуження відповідачем цінних паперів на користь третіх осіб, не зважаючи на існуючи цивільно-правові зобов`язання, вказують на намір відповідача ухилитись від виконання своїх договірних зобов`язань, що також може вказувати на неможливість виконання рішення суду, в разі задоволення позовних вимог.

За приписами постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" № 16 від 26.12.2011 умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

При вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має враховувати наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а саме - чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Враховуючи те, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову, а саме накладення арешту на кошти відповідача співвідноситься з предметом позову, а отже існує конкретний зв`язок між заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги і вжиття даних заходів реально спроможне забезпечити фактичне виконання судового рішення, у разі задоволення позову, приймаючи до уваги, що в діях відповідача щодо розпорядження (відчуження) облігаціями внутрішньої державної позики, які є предметом укладених між сторонами спору договорів купівлі-продажу цінних паперів від 16.06.2014 № 156026;ДД 977;ДД-140616-14 та від 07.11.2014 № 170323;ДД 1240;ДД-141107-11 вбачається ймовірність ускладнення виконання рішення у даній справі у разі задоволення позову, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що заява позивача в частині забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти відповідача підлягає задоволенню.

Крім того, колегія суддів зазначає, що в прохальній частині позовної заяви позивач просив стягнути з відповідача збитки (упущена вигода) на загальну суму 46514752,75 грн., неустойки - 2200286,67 грн., та судового збору в розмірі 73080 грн., що загалом становить 48788119,42 грн., в той час як арешт просили накласти на кошти в розмірі 50102694,43 грн.

Проте, як вбачається із описової та мотивувальної частини позовної заяви, а також пояснень, наданих представником позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції, позивач фактично просив стягнути з відповідача упущену вигоду в розмірі 47902407,76 грн., отже в прохальній частині позову була допущена описка.

В процесі розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду від 25..05.2015 в суді апеляційної інстанції, позивачем була подана до Господарського суду міста Києва заява про уточнення позовних вимог, якою внесені зміни до прохальної частини позовної заяви та зазначено про стягнення з відповідача упущеної вигоди в розмірі 47902407,76 грн.

Отже, зважаючи на те, що позивачем в прохальній частині позову була допущена описка, суд першої інстанції правомірно наклав арешт на грошові кошти саме в розмірі 50102694,43 грн. (з урахуванням судового збору).

Колегія суддів не приймає до уваги твердження відповідача, зазначені в апеляційній скарзі про те, що позивачем не надано доказів того, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду в разі задоволення позову і що ПАТ «Укрінбанк» має задовільний фінансовий станом і не має наміру для ухилення від виконання рішень органів держаної влади, оскільки як вбачається із доданих до матеріалів оскарження документів, у суду є достатнього підстав вважати, що позивач може ухилятися від виконання рішення суду про стягнення коштів в разі задоволення позову.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Колегією суддів не приймаються як належний та допустимий доказ стабільного та задовільного фінансового стану відповідача, долучений до матеріалів оскарження представником дані про прибутки та збитки банків, оскільки вказані документи складені безпосередньо працівниками банку та підписані головним бухгалтером та головою правління банку, а отже не можна вважати, що вони відображають дійсний фінансовий стан товариства.

Крім того, колегія суддів зазначає, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти відповідача, обмежені розміром заявлених позовних вимог: 50102694,43 грн., а отже, враховуючи, як вбачається зі слів представника відповідача, задовільний фінансовий стан товариства, накладення арешту на таку суму, не перешкодить господарській діяльності відповідача та не утруднить здійснення ним інших обов`язкових/необов`язкових платежів ( операцій) зі своїм капіталом.

До того ж у випадку прийняття рішення судом про відмову у задоволені позову, відповідач не позбавлений права звернутися до суду із відповідною заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи вище зазначене, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції дане питання вирішено всебічно та повно, ухвала винесена з дотриманням норм процесуального права є законною та обґрунтованою, а отже апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" не підлягає задоволенню.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" залишається без задоволення, судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду м. Києва від 25.05.2015 у справі № 910/12963/15- без змін.

Матеріали справи № 910/12963/15 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко