РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2015Справа №910/14452/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Теорет»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Вайн Хауз Групп»
простягнення 36779,48 грн.
Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивача Блажієвська Л.В. - представник;
від відповідача не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Теорет» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вайн Хауз Групп» заборгованості за договором поставки №6 від 03.06.2013 у розмірі 30208,84 грн., пені у розмірі 5911,03 грн. та 3% річних у розмірі 659,61 грн.

Позовні вимоги мотивовано неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору в частині здійснення розрахунків за поставлений позивачем товар.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.2015 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/14452/15 та призначено розгляд справи на 01.07.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.07.2015, у зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача, неподанням відповідачем витребуваних судом документів, розгляд справи відкладено 29.07.2015.

Представник позивача в судове засідання призначене на 29.07.2015 з'явився та позов підтримав в повному обсязі.

Представники відповідача в судові засідання не з'явились. Відповідач витребувані судом документи та відзив на позов не надав. Про проведення судових засідань був повідомлений належним чином відповідно до повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення №89.

Відповідно до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03.06.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Теорет» (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вайн Хауз Групп» (покупець, відповідач) було укладено договір поставки № 6 (надалі - договір), за умовами якого постачальник постачає і передає у власність покупцеві, а покупець приймає та оплачує товари згідно з замовленнями покупця та товаросупровідною документацією, які складають невід'ємну частину цього договору, на умовах цього договору. Покупець надає замовлення постачальнику на підставі специфікації, затвердженої сторонами та діючої на дату замовлення, в якій наведено список товарів, що поставляються за цим договором та їх ціни (п.1.1), постачальник поставляє, а покупець оплачує товари за цінами, зазначеними у специфікації, затвердженої сторонами (п.3.1), оплата партії товару виконується шляхом банківського переказу на рахунок постачальника при умові реалізації товару 1 раз на тиждень, але не пізніше ніж 60 календарних днів з моменту поставки товару покупцеві (п.3.2), за несвоєчасну оплату продукції покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ , що діяла в період за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (п.3.5).

Відповідно до видаткових накладних, податкових накладних за період з лютого місяця 2014 року по жовтень місяць 2014 року позивачем поставлено, а відповідачем - прийнято товар на суму 30760,26 грн.

Однак зобов'язань щодо оплати отриманого від позивача товару відповідач не виконав.

Згідно акту звірки взаєморозрахунків за грудень місяць 2012 року - грудень місяць 2014 року заборгованість відповідача перед позивачем склала 30208,84 грн.

02.03.2015 позивачем надіслано на адресу відповідача претензію №1 з вимогою про оплату заборгованості за договором.

Вимога залишена відповідачем без задоволення.

За правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та приписів п. 3.2 договору строк виконання відповідачем грошового зобов'язання по оплаті вартості поставленого товару на момент розгляду справи настав. Проте, як свідчать матеріали справи, відповідач борг у розмірі 30208,84 грн. не сплатив.

З огляду на викладене, вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

За прострочення виконання грошового зобов'язання позивач просить стягнути з відповідача 5911,03 пені та 659,61 грн. - 3% річних.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений договором строк свого обов'язку по перерахуванню коштів за отриманий товар не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України). Відповідно, є підстави для застосування по відношенню до відповідача встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими, зокрема, є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 3.5 укладеного між сторонами договору встановлено, що за несвоєчасну оплату продукції покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ , що діяла в період за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача суму пені, яка нарахована ним за період з 24.10.2014 по 24.04.2015.

Водночас, відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як зазначено в п. 2.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Враховуючи наведене, суд здійснює перерахунок заявленої до стягнення суми пені починаючи з 24.10.2014 (як самостійно визначено позивачем у розрахунку до позовної заяви) з урахуванням умов п. 3.2 договору та з урахуванням приписів ч.6 ст.232 Господарського кодексу України.

За здійсненим судом перерахунком, за прострочення виконання відповідачем зобов'язання з оплати за поставлену позивачем продукцію, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 2524,20 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки судом встановлено факт прострочення виконання відповідачем зобов'язання по оплаті товару, поставленого позивачем на підставі договору №6 від 03.06.2013, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 659,61 грн. підлягають задоволенню за розрахунком позивача, який перевірено судом.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вайн Хауз Групп» (04071, м. Київ, вул. Щекавицька, буд. 37/48, кв.1, ідентифікаційний код 35363688) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Теорет» (03150, м. Київ, вул. Предславинська, 30, ідентифікаційний код 31777647) заборгованість у розмірі 30208 (тридцять тисяч двісті вісім) грн. 84 коп., пеню у розмірі 2524 (дві тисячі п'ятсот двадцять чотири) грн. 20 коп., 3% річних у розмірі 659 (шістсот п'ятдесят дев'ять) грн. 61 коп. та судовий збір у розмірі 1658 (одна тисяча шістсот п'ятдесят вісім) грн. 76 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 04.08.2015.

Суддя Ю.М.Смирнова