РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2015Справа №904/3576/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод бурового обладнання"

до відповідача - 1: Приватного акціонерного товариства "Українська гірничо-металургійна компанія"

та відповідача - 2: Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського"

про повернення сплачених грошових коштів за товар неналежної якості в розмірі 149 090,43 грн.

Суддя О.С. Комарова

В судовому засіданні брали участь:

від позивача: Коцюба О.О. (представник за довіреністю);

від відповідача-1: Герелес Л.В. (представник за довіреністю);

від відповідача-2: не з'явився.

В судовому засіданні 28 липня 2015 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод бурового обладнання" 24.04.2015 року звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою вих. № 189 від 21.04.2015 року до відповідача, Приватного акціонерного товариства "Українська гірничо-металургійна компанія", про повернення сплачених грошових коштів за товар неналежної якості в розмірі 149 090,43 грн.

Господарським судом Дніпропетровської області було винесено ухвалу № 904/3576/15 від 24.04.2015 року про передачу позовних матеріалів за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва, у зв'язку з фактичним місцезнаходженням Приватного акціонерного товариства "Українська гірничо-металургійна компанія" в Києві.

05 травня 2015 року до Господарського суду м. Києва надійшли зазначені позовні матеріали, розглянувши які, господарський суд дійшов висновку про достатність підстав для їх прийняття та порушення провадження у справі.

Ухвалою суду від 07.05.2015 року (суддя Комарова О.С.) порушено провадження у справі № 904/3576/15 та призначено розгляд справи на 02.06.2015 року.

Через відділ діловодства суду 15.05.2015 р. від відповідача надійшли заперечення на позовну заяву, клопотання про заміну відповідача, Приватного акціонерного товариства "Українська гірничо-металургійна компанія" на належного - Публічне акціонерне товариство «Дніпровський меткомбінат ім. Дзержинського».

В судовому засіданні 02.06.2015 року представник позивача надав заяву про виправлення описки в тексті позовної заяви, в якій просить вважати правильним номер видаткової накладної від 13.06.2014 року № 8, надав оригінали документів для огляду, а також інші документи, які було долучено судом до матеріалів справи, позовні вимоги підтримав та дав пояснення по суті спору.

Представник відповідача заперечив проти позову, підтримав подане через відділ діловодства суду клопотання від 15.05.2015 року, надав документи, які були долучені до матеріалів справи та дав пояснення по суті спору.

Також в судовому засіданні 02.06.2015 року представники позивача та відповідача подали спільне клопотання про продовження строку вирішення спору на 15 днів.

Суд задовольнив заявлені клопотання.

Ухвалою суду від 02.06.2015 року залучено до участі у справі № 904/3576/15 в якості відповідача-2 Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського», продовжено строк вирішення спору на 15 днів та відкладено розгляд справи на 07.07.2015 року.

Через відділ діловодства суду 01.07.2015 р. від позивача надійшли документи, які було долучено судом до матеріалів справи.

Через відділ діловодства суду 06.07.2015 р. від відповідача-1 надійшла телеграма з клопотанням про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 07.07.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав, дав пояснення по суті спору, а також заявив клопотання про доручення документів до матеріалів справи. Представник відповідача-1 заперечив проти позову та дав пояснення по суті спору. Представник відповідача-2 в судове засідання 07.07.2015 року не з'явився, вимог ухвали не виконав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.07.2015 року розгляд справи відкладено, у зв'язку з неявкою представника відповідача-2 в судове засідання, до 28.07.2015 року.

Через відділ діловодства суду 23.07.2015 року представник позивача подав пояснення відносно пред'явлених попередньо доказів, яке було прийнято судом до розгляду.

Через відділ діловодства суду 28.07.2015 року від представника відповідача-2 було подано телеграму, в якій він просив розглянути справу за наявними у справі матеріалами, а також зазначив, що направив пояснення електронною поштою 07.07.2015 року, а також інші документи 28.07.2015 року.

В судовому засіданні 28.07.2015 року представник позивача підтримав позовні вимоги та дав пояснення по суті спору, представник відповідача-1 заперечив проти задоволення позову, а представник відповідача-2 не з'явився в судове засідання, вимог ухвали не виконав. Станом на дату судового засідання 28.07.2015 року зазначені відповідачем-2 документи до суду не надходили.

Через відділ діловодства суду 19.05.2015 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що товар, який було поставлено позивачем є неякісним та не відповідає вимогам Закону України «Про підтвердження відповідності» та просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи відповідно до ч.1ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

У відповідності до п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача-1, суд, -

ВСТАНОВИВ:

26 березня 2014 року між позивачем (надалі - Покупець або Отримувач) та відповідачем (далі по тексту - Постачальник або Продавець) (разом - сторони) було укладено договір № 006/14-ПМ (належним чином засвідчена копія договору міститься в матеріалах справи, надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого на умовах Договору постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити згідно з умовами, викладеними в Договорі металопродукцію, асортимент, кількість та ціна якої зазначені в специфікаціях, оформлених у вигляді Додатків до Договору, які є його невід'ємною частиною.

Відповідно до Специфікації № 1 від 02 квітня 2014 року, відповідач повинен був поставити позивачу Заготівку трубну 190 мм, марки сталі 20, стандарту ГСТУ 3-009- 2000, об'ємом 21,0 т., кількістю 6 шт (копія специфікації наявна в матеріалах справи).

Відповідно до Специфікації № 2 від 28 травня 2014 року, відповідач повинен був поставити позивачеві Заготівку трубну 270 мм, марки сталі 45, стандарту ГСТУ 3-009- 2000; об'ємом 68,0 т (копія специфікації наявна в матеріалах справи).

Відповідно до Специфікації № 3 від 09 липня 2014 року, відповідач повинен був поставити позивачу Заготівку трубну 270 мм, марки сталі 45, стандарту ГСТУ 3-009- 2000, об'ємом 45,0 т(копія специфікації наявна в матеріалах справи).

Як зазначає позивач, 13 червня 2014 року позивач сплатив грошові кошти за товар за рахунком-фактурою № ЦО000000446 від 13 червня 2014 року у сумі 141 345,84 грн., а відповідач відвантажив товар у кількості 21,255 тонн, що підтверджується видатковою накладною №ЦО000000698 від 13.06.2014 року. Проте, вже 14 червня 2014 року при механічній обробці товару, на всій його поверхні були виявлені приховані дефекти, а саме - раковини.

27 червня 2014 року, враховуючі вищезазначені дефекти товару, з метою встановити дійсні властивості товару позивач звернувся до незалежної лабораторії ПАТ «Дніпротяжмаш» і надав зразки товару (після механічної обробки), придбаного у відповідача для проведення випробувань та проведення хімічного аналізу товару з метою визначення його хімічного складу.

В процесі проведення експертизи було виявлено, що поставлена постачальником партія товару по документах - Заготівка трубна 270 мм, марки сталі 45, ніякого відношення до цієї марки сталі не має, поставлене акціонерним товариством «Українська гірничо - металургійна компанія» належить до марки сталі 20, що підтверджено Протоколом випробувань № 26/5 - 858 від 27.06.2014 року, внаслідок чого позивач просить стягнути з відповідача 141 345,84 грн. основного боргу за поставлений товар неналежної якості.

Окрім того, позивач просив суд стягнути з відповідача санкції за порушення виконання зобов'язання по Договору щодо поставки неякісного товару.

Відповідач-1 надав суду заперечення, на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач не надав комісії акт, який би свідчив про виявлення раковин в трубних заготовках, а тому на думку відповідача, заява про поставку трубної заготовки з дефектами не підтверджена документально та не відповідає дійсності. Водночас, як стверджує відповідач, позивачем були порушені умови прийому товару по якості на підставі п.п. 5, 29 «Инструкции о порядке приемки продукции производственно-технического назначения и товаров народного потребления по качеству» зі змінами та доповненнями, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 року №П-7, розділу 5 «Правила приемки» ГСТУ 3-009-2000 «Заготовка трубная из углеродистой, низколегированной и легированной стали», розділу 3 «Приемка» ДСТУ 3058-95 (ГОСТ 7566-94) «Металлопродукция. Приемка, маркировка, упаковка, транспортирование и хранение. Межгосударственный стандарт». Відповідач посилається на те, що позивачем були змішані трубні заготовки з різних марок сталі на момент проведення експертизи, що унеможливлює виявлення експертом, саме тієї сталі, яка була первинною, а також відповідач посилається на те, що позивачем взагалі не було проведено прийомку трубних заготовок по якості.

Окрім того, відповідачем-1 було подано клопотання про заміну відповідача-1 у справі Приватного акціонерного товариства "Українська гірничо-металургійна компанія" на належного - Публічне акціонерне товариствог «Дніпровський меткомбінат ім. Дзержинського», як виробника продукції.

Оцінивши в матеріалах справи документи та докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги, не підлягають задоволенню з наступних підстав.

За приписами п. 2.2 Договору, якість товару повинна підтверджуватися сертифікатом якості виробника, а також відповідати ГОСТам та/або іншим необхідним умовам.

Відповідно до п.п. 5.4, 5.5 Договору прийняття товару по якості провадиться покупцем відповідно до вимог «Инструкции о порядке приемки продукции производственно-технического назначения и товаров народного потребления по качеству», затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 року № П-7 зі змінами та доповненнями. Якщо при прийнятті товару було виявлено невідповідність якості або кількості, то покупець зобов'язаний прийняти товар на відповідальне зберігання і протягом 24 годин викликати представника постачальника для участі в прийманні та складанні двостороннього акту. Якщо постачальник не з'явився в триденний строк з моменту отримання виклику без урахування часу, необхідного для проїзду, покупець має право самостійно скласти акт прийому товару без участі представника постачальника за участі відділу технічного контролю покупця.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін, як встановлено нормами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України.

Приписами ч.1 ст. 665 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами ст. 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Як вже було встановлено судом, 26 березня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 006/14-ПМ, відповідно до п. 1.1. якого на умовах Договору постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити згідно з умовами, викладеними в Договорі металопродукцію, асортимент, кількість та ціна якої зазначені в специфікаціях, оформлених у вигляді Додатків до Договору, які є його невід'ємною частиною.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов Договору відповідач передав товар на суму 141 345,84 грн., що підтверджується видатковою накладною (належним чином засвідчена копія накладної міститься в матеріалах справи), а позивач отримав товар, що підтверджується підписом останнього на відповідній накладній.

Як стверджує позивач, взяті на себе зобов'язання за Договором відповідач, постачальник, належним чином не виконав, в передбаченому Договором порядку та строк, поставив відповідно до видаткової накладної товар неналежної якості, внаслідок чого у позивача в процесі використання на поверхні металопродукції - трубних заготівок - з'явились дефекти, а саме раковини. Відтак, позивач просив суд зобов'язати відповідача повернути йому сплачені за неякісний товар кошти в розмірі 141 345,84 грн. та пеню в розмірі 4 821,25 грн. за порушення строків постачання товару.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не наведено належних доказів факту прострочення постачання продукції відповідачем, отже, вимоги позивача про стягнення пені за прострочення постачання продукції з відповідача, судом відхиляються.

Як встановлено судом, в якості підтвердження факту постачання відповідачем неякісної продукції позивач посилається на акт № 1 від 04.07.2014 року спільного огляду невідповідної продукції представників Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод бурового обладнання" та Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського".

Під час аналізу зазначеного акту судом встановлено, що зазначений акт складено з порушенням вимог «Инструкции о порядке приемки продукции производственно-технического назначения и товаров народного потребления по качеству», затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 року № П-7 зі змінами та доповненнями (далі Інструкція №П-7).

А саме - всупереч п.29 Інструкції № П-7 в зазначеному вище акті не вказано рахунку-фактури, транспортної накладної, відсутня інформація про умови зберігання трубних заготовок на складі одержувача до складання акту, найменування та адреса виготовлювача та постачальника.

Також судом встановлено, що об'єктом огляду у зазначеному вище акті були заготівки переводників у кількості 7 шт., тобто не трубні заготовки, які було предметом договору поставки № 006/14-ПМ від 26.03.2014 року, а продукція, яку було вже вироблено з трубних заготовок.

Отже, беручи до уваги, що комісії відповідно до акту №1 від 04.07.2014 року трубні заготівки не пред'явлені, суд дійшов висновку, що прийомку трубних заготівок по якості у відповідності з вимогами Інструкції № П-7, що передбачено п. 5.4 Договору, не здійснено.

В заяві до суду позивачем зазначено, що отримана ним самовивозом продукція складається з марки сталі 20, що підтверджується результатами хімічних досліджень. Як вбачається з матеріалів справи, трубна заготівка зі сталі марки 20, як і зі сталі марки 45, також замовлялась позивачем відповідно до специфікації №1 від 02.04.2014 року.

Належних доказів того, що для виготовлення продукції - заготівок переводників - позивачем використовувалась саме трубні заготовки, отримані від відповідача за договором постачання № 0006/14-ПМ від 26.03.2014 року відповідно до специфікації №2 від 28.05.2014 р., товарно-транспортної накладної від 13.06.2014 року, видаткової накладної № ЦО000000698 від 13.06.2014 року та рахунку-фактури № ЦО000000446 від 13.06.2014 року, суду не надано.

Окрім того, представник відповідача надав суду заперечення на позовну заяву, в якому просив в позові відмовити у зв'язку з тим, що продукція, яку позивач направив на експертизу попередньо пройшла хімічну обробку, а у зв'язку з тим, що відповідач поставляв позивачеві відповідно до трьох специфікацій металопродукцію, а саме: заготівки трубні 270 мм. (сталь 45), заготівки трубні 270 мм. (сталь 45), заготівки трубні 190 мм. (сталь 20) неможливо дійти висновку, яку саме заготівку трубну використав позивач, так як в акті про висновок експерта не вказано, якою саме поставкою скористався позивач, а також про те, що прийомка продукції відповідно до п.5.4 Договору здійснено не було, а отже, про відсутність підстав для задоволення позову про повернення сплачених грошових коштів за товар неналежної якості.

У відповідності до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до приписів ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Положеннями ст. 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. В позові відмовити повністю.

2. Копію рішення надіслати відповідачу - 2 у справі.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та в строки, передбачені нормами ст.ст. 91, 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 03.08.2015 року.

Суддя О.С. Комарова