УХВАЛА

31.07.2015Справа № 910/19493/15

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "СімКорп Україна"

про вжиття запобіжних заходів

особа, щодо яких просять вжити запобіжні заходи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Інвестспецкомплект"

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від заявника: Лобко С.С., довіреність б/н від 24.07.2015 р.

Устименко А.О. довіреність б/н від 24.07.2015 р.

від ТОВ "Компанія "Інвестспецкомплект": Яценков О.В. довіреність б/н від 30.07.2015 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва через відділ діловодства надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "СімКорп Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Інвестспецкомплект" про вжиття запобіжних заходів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.07.2015 р. прийнято заяву про вжиття запобіжних заходів до розгляду, розгляд останньої призначено на 31.07.2015 р.

У судове засідання 31.07.2015 р. з'явились уповноважені представники учасників процесу.

Розглянувши матеріали заяви, заслухавши пояснення представників учасників процесу, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Так, за твердженням заявника, 17.12.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Інвестспецкомплект" (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СімКорп Україна" (далі - замовник) укладено Договір поставки та виконання робіт № 1712/14 (далі - Договір).

На виконання умов Договору на підставі рахунку від 18.12.2014 року ТОВ «СімКорп Україна» оплатило першу частину передоплати за Договором в сумі 182 000,00 гривень. Також ТОВ «СімКорп Україна» оплатило рахунок Продавця від 22.01.2015 року на суму 1 686 680,00 гривень. Тобто, фактично сплачена покупцем за генератор сума становить 1 868 680,00 гривень.

Як зазначає заявник, після здійснення оплати за Договором останнім було виявлено помилку у розрахунку другої частини оплати за генератор: згідно даних сайту http://bank.com.ua курс євро до гривні Банку Південний 22.01.2015 року складав 19,13 гривень; за формулою коригування ціни генератора, наведеною у п. 2.4 Договору, ціна генератора на день оплати повинна була скласти 181 050,00 + (1 629 450,00 х 19,13) / 28 = 1 294 313,52 гривні.

Враховуючи наведене, заявник вважає, що сума коштів, помилково перерахованих на рахунок продавця складає 574 366,48 грн.

Як на підстави для вжиття запобіжних заходів, заявник посилається зокрема на те, що:

- 09.06.2015 р. заявником було направлено претензію ТОВ «Компанія «Інвестспецкомплекс», однак, 13.06.2015 представники ТОВ «Компанія «Інвестспецкомплекс» відмовилися від одержання претензії на пошті, що на думку заявника, свідчить про свідоме ухилення ТОВ «Компанія «Інвестспецкомплекс» від розгляду претензії і затягування майбутнього судового процесу;

- згідно з даними сайту відгуків про роботодавців http://orabote.net/ заявнику стало відомо, що ТОВ «Компанія «Інвестспецкомплекс» має суттєві фінансові труднощі, які виражаються, зокрема, у низьких зарплатах співробітників та несвоєчасними розрахунками з персоналом, що може свідчити про відсутність грошових коштів для розрахунку за пред'явленою претензією.

Враховуючи наведене, заявник просить накласти арешт на майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Інвестспецкомплекс» у вигляді грошових коштів, що знаходяться на поточному рахунку 3, відкритому в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» м. Києва, МФО 380805, а також інших рахунках цього товариства, які будуть виявлені державним виконавцем під час вчинення виконавчих дій, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», у сумі 564 866,48 грн.

Однак, із такими доводами заявника суд не погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 43-1 Господарського процесуального кодексу України особа, яка має підстави побоюватись, що подача потрібних для неї доказів стане згодом неможливою або утрудненою, а також підстави вважати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення, має право звернутися до господарського суду з заявою про вжиття запобіжних заходів до подання позову.

Згідно із ст. 43-2 Господарського процесуального кодексу України запобіжні заходи включають: витребування доказів; огляд приміщень, в яких відбуваються дії, пов'язані з порушенням прав; накладення арешту на майно, що належить особі, щодо якої вжито запобіжні заходи, і знаходиться в неї або в інших осіб.

Таким чином, запобіжні заходи забезпечують вимогу, яка ще не оформлена у вигляді позову, та надають додаткову гарантію збереження доказів чи запобігання порушення права.

Вирішуючи питання про необхідність вжиття запобіжних заходів, господарський суд повинен встановити підстави вжиття запобіжних заходів, а саме: обставини, які викликають у заявника побоювання, що подача потрібних для нього доказів стане згодом неможливою чи утрудненою; обставини, які підтверджують порушення прав заявника, або його уявлення про загрозу порушення цих прав та реальність такої загрози. При цьому заінтересована особа повинна довести необхідність терміновості вжиття запобіжних заходів, тобто необхідність вирішення цього питання до пред'явлення позову.

Заявник має подати докази, достатні для впевненості в тому, що його право порушується або невідворотно буде порушено.

Вказуючи на обставини, якими обґрунтовується необхідність вжиття запобіжних заходів, заявник повинен зазначити підстави вжиття запобіжних заходів, тобто обставини, які підтверджують порушення прав заявника або його уявлення про загрозу порушення цих прав і реальність такої загрози.

Розглядаючи вказану заяву судом також враховані рекомендації викладені у пунктах 4, 9 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 20.04.2007 № 01-8/251 "Про деякі питання практики вжиття запобіжних заходів" стосовно того, що заявник повинен обґрунтувати підстави для вжиття запобіжних заходів поданням відповідних доказів з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, у тому числі доказів наявності у нього права вимоги (відомості про реєстрацію права, контракт тощо).

У вирішенні питання про вжиття запобіжних заходів господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх застосування з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника; наявності зв'язку між конкретним видом запобіжних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, яку заявник повинен подати у строк, встановлений частиною третьою статті 43-3; імовірності настання обставин, зазначених у статті 43-1; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Згідно із частиною 6 статті 43-4 Господарського процесуального кодексу України, у разі відсутності підстав, встановлених статтею 43-1 цього Кодексу, господарський суд виносить ухвалу про відмову в задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів.

Відповідно до частини 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, в порушення зазначених приписів заявником не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того факту, що невжиття запобіжних заходів порушить його права та в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду. Роздруківки з сайтів не є належним доказом скрутного фінансового становища Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Інвестспецкомплект".

Жодних інших доказів, що б підтверджували фінансові труднощі Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Інвестспецкомплект" (наявність судових рішень про стягнення з останнього грошових коштів, наявність відкритих виконавчих проваджень, заборгованість перед контрагентами) та неможливість виконання рішення в майбутньому, суду не надано.

Щодо посилань заявника на ухилення Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Інвестспецкомплект" від розгляду претензій, то суд зазначає, що обрання певного засобу правого захисту, у тому числі й досудового врегулювання спору є правом, а не обов'язком заявника. Тому останній не зобов'язаний звертатися з вимогою про сплату суми боргу в межах досудового врегулювання спору. Аналогічна позиція викладена в рішенні Конституційного Суду України у справі № 1-2/2002 та в постанові Вищого господарського суду України від 19.09.2012 р. у справі № 23/279.

Враховуючи викладене, заява Товариства з обмеженою відповідальністю "СімКорп Україна" про вжиття запобіжних заходів задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 33, ст. 43-1, ст. 43-4, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "СімКорп Україна" про вжиття запобіжних заходів відмовити.

Суддя С.О. Турчин