Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

від "28" липня 2015 р. Справа № 906/1061/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Прядко О.В. ,

за участю представників сторін:

від позивача: Савчук Я.В., довіреність №08/9485 від 30.06.2015.

від відповідача: не з'явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" (м.Житомир)

до Приватного акціонерного товариства "Кремнянський крохмальний завод" (с. Кремне, Лугинський район, Житомирська область)

про стягнення 85059,22 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 85059,22 грн., з яких: 55956,86 грн. за спожиту активну електроенергію, 2935,93 грн. за спожиту реактивну електроенергію, 487,56 грн. - 3% річних, 15901,05 грн. - інфляційних та 9777,82грн. - пені.

Представник позивача в судовому засіданні надав письмові пояснення від 27.07.2015 р. №810 щодо виникнення заборгованості у відповідача та повідомив, що 20.07.2015 відповідач сплатив заборгованість за спожиту активну електроенергію у сумі 55956,86 грн та реактивну електроенергію у розмірі 2935,93 грн, в підтвердження надав банківську виписку за 20.07.2015. Станом на день судового засідання залишились непогашеними нараховані суми пені, інфляційних втрат та 3 % річних, які просить стягнути на користь позивача.

Представник відповідача в засідання суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно і належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 17.07.2015.

Крім того, суд здійснив електронний запит для отримання інформації щодо відповідача з Єдиного держаного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, згідно якого підтверджується, що відповідач знаходиться за адресою: 11334, Житомирська область, Лугинський район, с. Кремне, вул. Центральна, буд.90.

Враховуючи те, що явка представників сторін в засідання суду обов'язковою не визнавалась, надання письмового відзиву відповідно до вимог ст.59 ГПК України є правом відповідача, а не його обов'язком, господарський суд вважає, що неявка відповідача, повідомленого належним чином, не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

15.01.2007 між ВАТ ЕК "Житомиробленерго" Лугинський РЕМ, який діє на підставі Положення і є виробничим підрозділом ПАТ "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" (позивач/енергопостачальник), та Приватним акціонерним товариством "Кремнянський крохмальний завод" (відповідач/абонент) укладено Договір №3 про постачання електричної енергії споживачам (далі - договір (а.с.8-12)).

У відповідності до ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами виник у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором №3 від 15.01.2007, який за своєю правовою природою є договором енергопостачання.

Відповідно до ст.275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Аналогічне положення міститься і у ст.714 ЦК України.

У відповідності до п.2.2.3 договору, відповідач зобов'язується своєчасно сплачувати за використану електричну енергію, а також вносити всі інші платежі за розрахунковий період відповідно до встановленої системи обліку електроенергії, класу напруги та за діючими на період розрахунку тарифами у грошовій формі та іншими формами розрахунків згідно з чинним законодавством України. Дата оплати рахунка (здійснення розрахунку) визначається датою, на яку були зараховані кошти на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії за регульованим тарифом. Розрахунковим періодом вважається період з 20 числа по 19 число включно і вказаний період прирівнюється до періоду дії тарифу (календарного місяця).

За змістом п.2.2.5 договору відповідач також зобов'язався здійснювати оплату за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії відповідно до Методики розрахунків плати за перетоки реактивної енергії між постачальником та споживачем.

Пунктом 7.3 договору сторони погодили, що остаточний розрахунок повинен здійснюватися в розмірі фактичного споживання електричної енергії за розрахунковий місяць, з врахуванням сальдо на початок місяця не пізніше: - 5 операційних днів з дня отримання рахунку, включаючи день його отримання, для споживачів, які оплачують електричну енергію самостійно.

Наявними в матеріалах справи зафіксованими відповідачем показниками розрахункових електролічильників (а.с.18), виставленими відповідачу рахунками на оплату за активну та реактивну електроенергію за березень 2015 (а.с.19-20) підтверджено, що в березні 2015 відповідачем було спожито активної електричної енергії на суму 55956,86 грн, реактивної електроенергії на суму 2935,93 грн, а разом 58892,79 грн.

Відповідач обов'язок по сплаті коштів, всупереч пп.2.2.3 не виконав

З огляду на викладене, станом на день розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем, у зв'язку з неналежним виконанням ним умов договору №3 на постачання електричної енергії споживачам склала 58892,79 грн, що підтверджується виставленими відповідачу рахунками на оплату, а також іншими матеріалами справи.

Разом з тим, в процесі розгляду справи відповідачем було сплачено заборгованість за активну та реактивну електричну енергію на загальну суму 58892,79 грн, що підтверджується випискою по рахунку за 20.07.2015 та довідкою позивача (а.с.36-38).

Оскільки вказана сума була сплачена відповідачем після звернення позивача до суду, провадження у справі в частині стягнення 55956,86 грн. боргу за активну електроенергію та 2935,93 грн боргу за реактивну електроенергію, слід припинити на підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України, у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, встановлених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 ЦК України, зокрема п.3, передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до п.4.2.1 договору за внесення платежів, передбачених п. 7.3 цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком до договору, споживач сплачує постачальнику пеню за кожний день прострочення платежу в розмірі, що не перевищує подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення платежу. Сума пені зазначається у розрахунковому документі окремим рядком.

Згідно розрахунку позивача (а.с.23), за період з 25.03.2015 по 03.07.2015, розмір пені становить 9777, 82грн.

Перевіривши проведене позивачем нарахування пені, господарський суд вважає вимогу про її стягнення у заявленій сумі обґрунтованою та такою, що відповідає умовам договору і вимогам чинного законодавства України.

Крім того, позивачем на підставі ст. 625 ЦК України нараховано до стягнення з відповідача 15901,05 грн інфляційних (а.с. 24 ) та 487,56 грн 3% річних (а.с.25).

Так, приписами ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок річних, суд вважає вимогу про стягнення 487,56 грн 3% річних обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Що стосується інфляційних, то слід зазначити наступне.

Відповідно до абз.2-4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодаства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 N 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.97 N 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга".

Відповідно до Рекомендації Верховного Суду України щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ №6.2.-97р. від 04.04.1997, у випадку, коли відшкодуванню підлягає сума, яка складається з внесків, зроблених в різні періоди, кожний внесок збільшується на величину індексу відповідного періоду, результати підсумовуються. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; тому умовно слід вважати, що сума внесена в період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Як вбачається з розрахунку позивача (а.с.24), інфляційні останнім нараховано за період з березня 2015 року по травень 2015 року на суму боргу 58892,79 грн. При цьому, судом встановлено, що позивачем не враховано вищевказані рекомендації.

Здійснивши перерахунок інфляційних нарахувань на суму боргу 58892,79 грн. (заборгованість за квітень-травень 2015 року), суд дійшов висновку, що обґрунтовано заявленою до стягнення сума інфляційних за вищевказаний період становить 9540,63 грн. У стягненні 6360,42 грн. інфляційних за березень 2015 слід відмовити, оскільки їх заявлено до стягнення безпідставно.

Відповідно до статей 33 та 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень належними та допустимими у справі доказами; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заявленими у відповідності до вимог чинного законодавства, підтвердженими належними доказами, які є в матеріалах справи, та такими, що підлягають задоволенню частково на суму 19806,01грн., з яких: 9777,82 грн., 487,56 грн. 3% річних та 9540,63 грн. інфляційних. В стягненні 6360,42 грн. інфляційних слід відмовити. В частині стягнення 58892,79 грн. заборгованості за спожиту активну та реактивну електроенергію провадження у справі підлягає припиненню за п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України

Судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру обґрунтовано заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33,34,49,80,82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Кремнянський крохмальний завод" (11334, Житомирська область, Лугинський район, с Кремне, вул. Центральна, 90; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" (10008, м.Житомир, вул.Пушкінська, 32/8, ) - 9777,82 грн. пені, 9540,63 грн. інфляційних, 487,56 грн. річних, 1690,34 грн. судового збору.

3. Відмовити в позові в частині стягнення 6360,42 грн. інфляційних.

4. В частині стягнення 58892,79 грн. заборгованості за спожиту активну та реактивну електроенергію провадження у справі припинити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 31.07.15

Суддя Прядко О.В.

Віддрукувати: 3 прим.

1- в справу

2- позивачу

3- відповідачу (рек. з повід.)