РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2015Справа №910/15344/15

За позовом Відкритого акціонерного товариства «Меридіан» ім. С.П. Корольова

до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»

про розірвання договору та повернення залишку коштів на рахунку

Суддя Андреїшина І.О.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Горячев О.А.

від відповідача: Приходько А.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позов Відкритого акціонерного товариства «Меридіан» ім.. С.П. Корольова до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про розірвання договору банківського рахунку від 23.11.2001 р., укладеного між ВАТ «Меридіан» ім.. С.П. Корольова та ПАТ «КБ «Надра», та стягнення з відповідача залишку коштів, що знаходяться на рахунку № 2001 в розмірі 193 221,74 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.06.2015 р. (суддя Гавриловська І.О.) за даною позовною заявою порушено провадження у справі № 910/15344/15 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 15.07.2015 р., зобов'язано сторін надати певні документи.

Наказом Голови Господарського суду міста Києва № 240-К від 02.07.2015 р., у зв'язку зі зміною прізвища, судді Гавриловській І.О. було змінено запис у трудовій книжці про прізвище на Андреїшина.

Через відділ діловодства суду 13.07.2015 р. від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 17.06.2015 р., які залучено до матеріалів справи.

14.07.2015 р. через відділ діловодства господарського суду від позивача надійшло клопотання про збільшення розміру позовних вимог, згідно з яким позивач просить розірвати договір банківського рахунку від 23.11.2001 р., укладений між ВАТ «Меридіан» ім.. С.П. Корольова та ПАТ «КБ «Надра», та стягнути з відповідача залишок коштів, що знаходяться на рахунку № 2001 в розмірі 194 936,31 грн. Дане клопотання прийнято судом.

У відповідності до частини 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Під збільшенням чи зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну кількісних показників, в яких виражається позовна вимога (збільшення чи зменшення ціни позову, збільшення чи зменшення кількості товару тощо). Під зміною розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог додатково до викладених у позовній заяві - така дія кваліфікується як зміна предмета позову.

Згідно з п. 3.10. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення. При цьому питання щодо повернення зайво сплаченої суми судового збору у зв'язку із зменшенням позовних вимог вирішується господарським судом на загальних підставах і в порядку, визначеному законодавством. Якщо ж до заяви про збільшення розміру позовних вимог не додано доказів сплати суми судового збору у встановленому порядку та розмірі (з урахуванням такого збільшення), то відповідна заява повертається господарським судом на підставі пункту 4 частини першої статті 63 ГПК, а у разі якщо відповідні недоліки виявлено після прийняття господарським судом заяви про збільшення розміру позовних вимог, суд стягує несплачені в установленому порядку та розмірі суми судового збору за результатами розгляду справи на підставі статті 49 ГПК.

Представник позивача в судовому засіданні 15.07.2015 р. надав для огляду оригінали документів, доданих до позовної заяви.

Представник відповідача в судовому засіданні 15.07.2015 р. надав суду документи на виконання вимог ухвали суду від 17.06.2015 р. та письмовий відзив на позовну заяву, які залучено до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, керуючись ст. 77 ГПК України, господарський суд оголосив перерву в судовому засіданні 15.07.2015 р. до 29.07.2015 р. об 11:20 год. для дослідження поданих документів, надання їм правової оцінки та для надання можливості сторонам ознайомитись з поданими документами.

Представник позивача в судовому засіданні 29.07.2015 р. надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав з урахуванням клопотання про збільшення позовних вимог та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 29.07.2015 р. проти позову заперечив.

У судовому засіданні 29.07.2015 р. суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення у даній справі.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

23.11.2001 р. між ВАТ «Меридіан» ім. С.П. Корольова (надалі - клієнт) та ПАТ «Комерційний банк «Надра» (надалі - банк) було укладено договір банківського рахунку (надалі - договір), відповідно до умов якого банк відкриває клієнту рахунки для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій відповідно до умов договору та вимог законодавства України (надалі - послуги), та зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій з рахунком, що передбачені чинним законодавством України, а клієнт здійснює оплату наданих банком послуг у розмірі, строки та в порядку, передбаченому договором та додатками до нього.

Банк відкриває клієнту рахунки у відповідності до Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах (із змінами та доповненнями) (п. 11. договору).

Згідно договору банк виконує операції по рахунках в національній валюті України та в іноземній валюті за розрахунковими документами, які надійшли від клієнта протягом операційного часу, в день їх надходження, при умові належного оформлення документів, необхідних для здійснення зазначених операцій відповідно до законодавства України та вимог банку, і наявності достатніх коштів на рахунках.

У відповідності до п. 8.1. договору, даний договір вступає в силу з моменту його підписання і діє протягом невизначеного строку.

Позивач пояснив суду, що 29.01.2015 р. та 30.01.2015р. з розрахункового рахунка позивача №2001, що був відкритий в ПАТ «КБ «Надра», позивачем було ініційовано грошові перекази за платіжними дорученнями № № 29, 30, 31, 32, 33, 34 на загальну суму 158 393,47грн., однак вказані кошти не надійшли по призначенню.

03.02.2015р. позивач подав до банку заяву про закриття рахунку юридичної особи в зв'язку з невиконанням умов договору з вини банку. Залишок коштів в розмірі 193 221,74 грн. позивач просив перерахувати на рахунок № 0, відкритий у ПАТ Банк «Український капітал», однак вказана заява була залишена відповідачем без відповіді та реагування.

Листом № 12/514 від 22.04.2015 р. позивач звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової І.О. з проханням повернути кошти в розмірі 190 571,55 грн., які не надійшли за призначенням. Однак даний лист також був залишений відповідачем без відповіді.

На думку позивача, вказані порушення є істотними порушеннями умов договору банківського рахунку, вчинення яких значною мірою позбавляє позивача, як клієнта банку, того, на що він розраховував при укладенні цього договору, і можуть мати своїм юридичним наслідком розірвання договору в порядку частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України.

Однак, незважаючи на те, що заяву про закриття рахунку було подано ще 03.02.2015 р., вимоги про закриття рахунку та переведення коштів на інший рахунок, станом на день подання даної позовної заяви, виконано так і не було.

За таких обставин Відкрите акціонерне товариство «Меридіан» ім.. С.П. Корольова звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про розірвання договору банківського рахунку від 23.11.2001 р., укладеного між ВАТ «Меридіан» ім.. С.П. Корольова та ПАТ «КБ «Надра», та стягнення з відповідача залишку коштів, що знаходяться на рахунку № 2001 в розмірі 193 221,74 грн.

14.07.2015 р. через відділ діловодства господарського суду від позивача надійшло клопотання про збільшення розміру позовних вимог, згідно з яким позивач просить розірвати договір банківського рахунку від 23.11.2001 р., укладений між ВАТ «Меридіан» ім.. С.П. Корольова та ПАТ «КБ «Надра», та стягнути з відповідача залишок коштів, що знаходяться на рахунку № 2001 в розмірі 194 936,31 грн. (підтверджується банківською випискою з рахунку). Дане клопотання прийнято судом. Таким чином, при розгляді справи № 910/15344/15 має місце нова ціна позову - 194 936,31 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ч. 4 ст. 1088 ЦК України, порядок здійснення безготівкових розрахунків регулюється цим Кодексом, законом та банківськими правилами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1089 ЦК України, за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Згідно ч. 1 ст. 1091 ЦК України, банк, що прийняв платіжне доручення платника, повинен перерахувати відповідну грошову суму банкові одержувача для її зарахування на рахунок особи, визначеної у платіжному дорученні.

Відповідно до ст. 1092 ЦК України, у разі невиконання або неналежного виконання платіжного доручення клієнта банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону. У разі невиконання або неналежного виконання платіжного доручення у зв'язку з порушенням правил розрахункових операцій виконуючим банком відповідальність може бути покладена судом на цей банк. Якщо порушення банком правил розрахункових операцій спричинило помилковий переказ банком грошових коштів, банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону.

Статтею 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив проти позову, просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що у ПАТ «КБ «Надра» введено тимчасову адміністрацію, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» Стрюкову І.О., розпочато процедуру ліквідації банку та відкликано банківську ліцензію.

Дані підтверджуються також інформацією з офіційного веб-сайту Фонду гарантування вкладів фізичних осіб http://www.fg.gov.ua та у розумінні статті 35 ГПК України є загальновідомою, і не потребує доказуванню.

Так відповідно до постанови Правління НБУ від 04 червня 2015 р. № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 05 червня 2015 р. № 113, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Стрюкову Ірину Олександрівну строком на 1 рік з 05 червня 2015 р. до 04 червня 2016 р. включно.

Згідно з частиною 5 статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вимоги кредиторів приймаються протягом 30 днів з дня опублікування в газеті «Голос України» оголошення про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку.

Таким чином, на час розгляду в суді даного спору відбувається ліквідація Банку.

За загальним правилом, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, окрім випадків і лише в порядку, встановлених законом (стаття 321 ЦК України).

Пунктом 7.1.2 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачено, що поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

За приписами частин 1-3 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до частини 1 статті 1074 ЦК України (із змінами і доповненнями, внесеними згідно із законами України від 18.05.2010 № 2258-VI, від 04.11.2010 № 2677-VI, від 14.10.2014 № 1702-VII) обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Отже, починаючи з 09.03.2011 (дата набрання чинності Законом України від 04.11.2010 № 2677-VI) випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Пунктом 16 статті 2 зазначеного Закону встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відтак, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Пунктом 2 частини 2 статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси.

Виходячи зі змісту статей 49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час ліквідації банку уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури. Кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у черговості передбаченій статтею 52 даного Закону. Вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги.

Згідно з частиною 4 статті 49 цього Закону у судовому порядку підлягають вирішенню будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів.

Таким чином, після початку процедури ліквідації Банку, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому зазначеним спеціальним Законом, порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченої статтею 52 цього Закону.

Аналогічних висновків дійшов і Верховний Суд України у своїх постановах від 25.03.2015 у справі № 3-24гс15, від 01.04.2015 у справі № 3-25гс15 та від 01.04.2015 у справі № 3-34гс15.

Крім того, суд також зазначає, що статтею 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що операції з відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів належить до банківських послуг, які дозволяється надавати виключно банку.

Даною нормою також встановлено, що надання банківських послуг має право здійснювати банк на підставі банківської ліцензії.

Статтею 17 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачена заборона на здійснення банківської діяльності без банківської ліцензії.

Враховуючи те, що станом на момент розгляду даного спору Національним банком України у банку відкликано банківську ліцензію, виконання спірних операцій з перерахування коштів на підставі спірних платіжних доручень на виконання умов договору банківського рахунку відповідачем стало не можливим.

Відповідно до статті 607 ЦК України зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Відтак, виходячи з вищевикладеного суд не знаходить підстав для задоволення даного позову в частині стягнення залишку коштів, що знаходяться на рахунку № 2001 в розмірі 194 936,31 грн.

При цьому, позивач може захистити свої майнові права за договором банківського рахунку в порядку передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У випадку необґрунтованої відмови в акцептуванні вимоги позивача та включені її до реєстру вимог кредиторів, позивач на підставі частина 4 статті 49 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вправі буде звернутися до суду з відповідним позовом.

Щодо позовних вимог в частині розірвання договору банківського рахунку від 23.11.2001 р., укладеного між ВАТ «Меридіан» ім. С.П. Корольова та ПАТ «КБ «Надра», у зв'язку з істотним порушенням умов договору, господарський суд зазначає наступне.

Згідно з ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією із підстав виникнення зобов'язань та обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Укладений між сторонами договір є договором банківського рахунку, отже, між сторонами виникли правовідносини які підпадають під правове регулювання глави 72 Цивільного кодексу України.

Положеннями статті 1066 ЦК України встановлено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до пункту 2.2.1 договору, клієнт має право самостійно розпоряджатися коштами на своєму рахунку з дотриманням вимог чинного законодавства України.

Згідно ст. 1068 ЦК України, банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження (ст. 1071 ЦК України).

На підставі постанови Правління Національного банку України від 05.02.15. № 83 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.02.15. прийнято рішення № 26 про запровадження з 06.02.15. тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування на тимчасову адміністрацію в Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра».

Згідно приписів ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правові наслідки розірвання договору визначені в частинах 2, 3 ст. 653 ЦК України, згідно яких у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються; у разі розірвання договору зобов'язання припиняється з моменту досягнення домовленості про розірвання договору, якщо інше не встановлено договором.

Положеннями ч. 1 ст. 1075 ЦК України передбачено, що договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами.

У відповідності до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 5.1 договору, сторона, яка вважає за необхідне розірвати договір, надсилає пропозиції про це другій стороні за договором.

Як відзначалось судом, 03.02.2015р. позивач подав до банку заяву про закриття рахунку юридичної особи в зв'язку з невиконанням умов договору з вини банку. Залишок коштів в розмірі 193 221,74 грн. позивач просив перерахувати на рахунок № 0, відкритий у ПАТ Банк «Український капітал», однак вказана заява була залишена відповідачем без відповіді та реагування.

Листом № 12/514 від 22.04.2015 р. позивач звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової І.О. з проханням повернути кошти в розмірі 190 571,55 грн., які не надійшли за призначенням. Однак даний лист також був залишений відповідачем без відповіді.

Сторона, що одержала пропозицію щодо розірвання договору повинна відповісти на неї не пізніше 20 робочих днів після отримання пропозиції. Якщо сторони не досягли згоди щодо розірвання договору, зацікавлена сторона має право передати спір на вирішення господарського суду (п. 5.2 Договору).

Згідно з ч. 5 ст. 188 ГК України, якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається змінений або розірваний з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Суд врахував все викладене вище в сукупності та дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині розірвання договору банківського рахунку від 23.11.2001 р., укладеного між ВАТ «Меридіан» ім. С.П. Корольова та ПАТ «КБ «Надра», у зв'язку з істотним порушенням умов договору.

Крім того, суд зазначає, що право позивача на розірвання договору в будь-який час передбачено як положеннями чинного законодавства України так і договору. При цьому, вимога позивача про розірвання договору є вимогою немайнового характеру, що не позбавляє позивача права звернутися до суду з відповідною позовною вимогою поза межами порядку, визначеного Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Аналогічну правову позицію викладено в постанов Вищого господарського суду України від 18.03.15. у справі № 910/11224/14.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині розірвання договору банківського рахунку від 23.11.2001 р., укладеного між ВАТ «Меридіан» ім. С.П. Корольова та ПАТ «КБ «Надра», у зв'язку з істотним порушенням умов договору.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Розірвати договір банківського рахунку від 23.11.2001 р., укладений між Відкритим акціонерним товариством «Меридіан» ім. С.П. Корольова та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра».

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (04053, м. Київ, вул. Артема, б. 15; ідентифікаційний код 20025456) на користь Відкритого акціонерного товариства «Меридіан» ім. С.П. Корольова (03124, м. Київ, бульвар Івана Лепсе, 8; ідентифікаційний код 14312973) 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. У решті позовних вимог відмовити.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.08.2015 р.

Суддя І.О. Андреїшина