ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2015 р. Справа № 920/114/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Сіверін В. І., суддя Терещенко О.І. , суддя Бондаренко В.П.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - Мельник В.В. (після перерви - не з'явився),

відповідача - Шило О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. №3463 С/1-7) на рішення господарського суду Сумської області від 19.03.15 у справі

за позовом ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ,

до ТОВ "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт", м. Шостка

про стягнення 1 148 813,98 грн.

ВСТАНОВИЛА:

До господарського суду звернулося ПАТ «НАК «Нафтогаз України» з позовом до ТОВ «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» про стягнення 1148813,98 грн. заборгованості по договірним зобов'язанням, в тому числі: 157947,19 грн. 3% річних, 990866,79 грн. інфляційних збитків.

05.03.2015р. від відповідача на адресу господарського суду першої інстанції надійшли відзив на позовну заяву та заява про відстрочку виконання рішення на 60 місяців. За змістом відзиву відповідач фактично визнав позовні вимоги та зазначив, що не мав змоги вчасно сплачувати за газ через скрутне матеріальне становище підприємства.

Рішенням господарського суду Сумської області від 19.03.2015 року (суддя Рунова В.В.) позов задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" на користь Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" заборгованість за прострочення розрахунків за договором купівлі - продажу природного газу №13/2628-ТЕ-29 від 28.12.2012р. у розмірі 1148813,98 грн., в тому числі: 990866,79 грн. інфляційних збитків, 157947,19 грн. трьох відсотків річних; а також витрати по сплаті судового збору в даній справі у сумі 22976,28 грн.

У задоволенні заяви відповідача про відстрочку виконання рішення відмовлено.

Відповідач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вищенаведене рішення скасувати в частині відмови у задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення, та прийняти в цій частині нове рішення, яким відстрочити виконання рішення на 60 місяців.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - без змін.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 14.07.2015 року до 12:00 години 28.07.2015 року.

На думку суду обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів достатніх для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення. Крім того, суд приймає до уваги, що судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, ознайомитись із матеріалами справи, зняти з них копії, надати нові докази тощо).

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

28 грудня 2012 року між позивачем - Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та відповідачем - ТОВ «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» було укладено договір купівлі - продажу природного газу №13/2628-ТЕ-29 (а.с.18-25).

Відповідно до п.1 (п.п.1, п.п.2) Договору №13/2628-ТЕ-29 позивач зобов'язувався передати відповідачу природний газ для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками, а відповідач - прийняти та оплатити поставлений природний газ.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, тобто із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Договір №13/2628-ТЕ-29 від 28.12.2012р. за своєю правовою природою є договором купівлі - продажу, підписаний повноважними представниками сторін, відповідає вимогам, передбаченим ст. ст. 628, 639, 837 Цивільного кодексу України щодо змісту та форми договору, не розірваний сторонами та не визнаний недійсним в судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, відповідно до актів прийому-передачі природного газу, позивач з січня 2013 року по грудень 2013 року передав відповідачу, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 39581292,35 грн. (а.с.26-44).

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено обов'язок покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п. 6.1 договору №13/2628-ТЕ-29 оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 - го числа місяця наступного за місяцем поставки.

Природний газ на загальну суму 39581292,35 грн. відповідачем було оплачено у повному обсязі, але з порушенням строків встановлених п. 6.1 договору №13/2628-ТЕ-29.

Зазначені обставини не оспорюються сторонами у справі.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з п.3 ч.1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до вимог статей 4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна надати докази в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Матеріалами справи, в тому числі, випискою по операціях по договору з відповідачем (а.с.46,47), перевіреними судом розрахунками позивача (а.с.9-17) підтверджується факт несвоєчасних розрахунків відповідачем за спожитий по договору №13/2628-ТЕ-29 природний газ та правомірність нарахування позивачем 157947,19 грн. 3% річних, 990866,79 грн. інфляційних збитків.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов вірного та обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо доводів апеляційної скарги та заяви відповідача про відстрочку виконання рішення суду на 60 місяців, колегія суддів зазначає наступне.

Свою заяву відповідач мотивує скрутним матеріальним становищем підприємства - відповідача, зокрема наявністю у ДП "Енергоринок" заборгованості перед відповідачем у розмірі 38275,9 тис. грн. Крім того, відповідач зазначає, що існування заборгованості споживачів теплопостачання. Також відповідач наголошує, що у складі споживачів теплової енергії підприємства ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" населення складає 82%, бюджетні організації 15%, а госпрозрахункові підприємства 3%.

Відповідно до ч.1 статті 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Пунктом 7.2 Постави Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» від 17 жовтня 2012 року N 9 судам роз'яснено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Колегія суддів бере до уваги, як фінансовий стан відповідача, так і позивача збитки якого за 9 місяців 2014 року становлять 62474671 тис. грн., що підтверджується звітом про фінансові результати ПАТ НАК "Нафтогаз України". При цьому, як вірно зазначає місцевий господарський суд - спір виник внаслідок винних дій відповідача, що виражалися у несвоєчасності проведення розрахунків з позивачем за природний газ.

Наведені відповідачем доводи щодо тяжкого фінансового стану, відсутності коштів, не можуть бути виключними обставинами, які б були підставою для відстрочення виплати боргу, оскільки такі обставини виникли внаслідок власної господарської діяльності відповідача, а не внаслідок незалежних від нього обставин.

При цьому, обов'язок доведення обставин, на які посилається ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" в обґрунтування своїх вимог, покладається саме на відповідача, який згідно з вимогами ч. 3 ст. 22, ст. ст. 33, 34 ГПК України повинен вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи з поданням належних та допустимих доказів.

Відповідачем не доведено наявності обставин, які ускладнюють виконання боржником судового рішення або роблять його неможливим. Крім того, відповідач як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції не обґрунтував необхідність надання відстрочки саме на 60 місяців.

Колегія суддів також погоджується із твердженням місцевого господарського суду про наявність значних інфляційних процесів у економіці держави, які ставлять під загрозу повне та фактичне виконання (при тій самій ціні національної валюти, що й на даний час) рішення суду через 60 місяців.

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Здійснення підприємницької діяльності на власний ризик означає покладання на підприємця тягаря несприятливих наслідків такої діяльності. Наявність заборгованості перед відповідачем інших осіб, незадовільний фінансовий стан не є підставою для розстрочення або відстрочення виконання рішення.

За приписами ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

Згідно з мотивувальною частиною рішення Конституційного Суду України від 30.06.2009 р. № 16-рп/2009 виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Виходячи з того, що згідно зі ст. 1 Конституції України Україна є правовою державою, обов'язковість виконання судових рішень є обов'язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України рішення суду, яке набрало законної сили, є обов'язковим до виконання та має бути виконане.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскільки відповідач не довів належними та допустимими доказами наявність виключних обставин, які можуть бути підставою для надання відстрочки по виконанню рішення суду, місцевий господарський суд правомірно зазначив про відсутність підстав для надання відповідачу відстрочки виконання рішення.

Беручи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що під час розгляду справи господарським судом першої інстанції фактичні обставини справи встановлені на основі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають обставинам справи та їм надана правильна юридична оцінка, прийняте рішення відповідає нормам чинного законодавства та підстав для його скасування не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 19.03.2015 року залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 29.07.2015 року.

Головуючий суддя Сіверін В. І.

Суддя Терещенко О.І.

Суддя Бондаренко В.П.