КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2015 р. Справа№ 910/5914/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Федорчука Р.В.

суддів: Лобаня О.І.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання Іващенко М.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги

Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця"

на рішення господарського суду міста Києва від 12.05.2015

у справі № 910/5914/15-г (суддя Ярмак О.М.)

за позовом приватного підприємства "Лендгранд"

до Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця"

про стягнення 37481,19 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 12.05.2015 року у справі № 910/5914/15-г позов приватного підприємства "Лендгранд" задоволено та стягнуто з Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" на користь приватного підприємства "Лендгранд" 34 876,00 грн. основного боргу, 280,92 грн. 3% річних, 11511,36 грн. інфляційних втрат, 5035,52 грн. пені.

Прийняте рішення судом першої інстанції мотивоване неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором № ПЗ/ЗС-083372/НЮ на проведення проектно-вишукувальних робіт від 08.12.2008р. в частині несплати виконаних позивачем робіт на суму 34876,00 грн. Крім того, у зв'язку з простроченням оплати робіт суд першої інстанції дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню 3% річних, інфляційні втрати та пеня передбачена п. 6.2 договору № ПЗ/ЗС-083372/НЮ.

Не погодившись із вказаним рішенням, Державне територіально-галузеве об'єднання "Південно-Західна залізниця" подало до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 12.05.2015 року у справі № 910/5914/15-г та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ПП «Лендгранд» в частині нарахування штрафних санкцій, а саме: 3% річних від простроченої суми основного боргу відмовити.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що стягнуті рішенням суду 3% річних є необґрунтованими, оскільки зазначена сума штрафних санкцій не визначена в договорі № ПЗ/ЗС-083372/НЮ, що у відповідності до вимог статті 551 ЦК України є обов'язковим. Натомість в договорі встановлений розмір пені за несвоєчасне здійснення розрахунків, що відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає стягненню.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.06.2015 року у справі № 910/5914/15-г апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" прийнято до провадження та призначено розгляд справи на 17.06.2015.

Ухвалою суду від 17.06.2015 відкладено розгляд апеляційної скарги на 22.07.2015.

22.6.2015 через канцелярію суду від скаржника по справі надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача.

01.07.2015 через канцелярію суду від позивача по справі надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

Представники сторін в судове засідання 22.07.2015 не з'явилися, про час та місце проведення судового засідання належним чином повідомлені.

Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції встановила наступне.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 08 грудня 2008 року між позивачем - Приватним підприємством „Лендгранд" (виконавець) та відповідачем - Державним територіально галузевим об'єднанням „Південно-західна залізниця" (замовник), було укладено договір підряду № ПЗ/ЗС - 083372/НЮ на проведення проектно-вишукувальних робіт. Згідно з умовами договору, замовник доручив, а виконавець взяв на себе зобов'язання виконати вишукувальні роботи з виготовленням технічного звіту по топографо-геодезичних роботах (кадастрова зйомка місцевості вздовж залізниці на лінії Гречани-Ларга) та виготовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування.

Умовами п.2.5 договору в редакції додаткової угоди № 2 сторони визначили порядок виконання робіт та погодили, що роботи за цим договором вважаються виконаними належним чином і підлягають негайному прийманню їх замовником та оплаті з моменту виконання наступних дій виконавцем: 1стадія : 1) передача виконавцем замовнику 1 (одного) примірника технічного звіту з кадастрової (горизонтальної) зйомки в електронному вигляді та на паперових носіях по акту здачі-приймання виконаних робіт; 2 стадія : передача виконавцем замовнику 2 (двох) примірників погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (по кожній адміністративно-територіальній одиниці окремо) по акту здачі-приймання виконаних робіт; 2) передача виконавцем замовнику Витягу з державного земельного кадастру про реєстрацію земельної ділянки з копіями акта приймання-передачі документації до Державного фонду документації із землеустрою відповідного Держземагенства по акту здачі-приймання документів. В такому разі роботи підлягають негайному прийняттю їх замовником. Замовник самостійно отримує у відповідному районному органі державної реєстрації прав або територіальному органі Державної реєстраційної служби Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (земельна ділянка) та сплачує всі необхідні платежі, пов'язані з їх державною реєстрацією.

Відповідно до п. 3.1 договору, вартість робіт за договором складає 68 031,00 грн. згідно з Протоколом про договірну ціну (додаток № 1 до договору) та Кошторисом на виконання відповідних робіт (додаток № 2).

Пунктами 3.4.1, 3.4.2 договору в редакції додаткової угоди № 2 передбачено, що протягом 30-ти банківських днів з дня підписання сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт по І стадії замовник здійснює оплату виконаних робіт в розмірі 50% від суми договору, протягом 30-ти банківських днів з дня підписання сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт по ІІ стадії замовник проводить повну оплату виконаних робіт.

18.12.2014 року за Актом здачі - приймання виконаних робіт №083372/НЮ-2 по договору, відповідач прийняв належним чином виконані позивачем роботи на суму 34 876,00 грн.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідач свої зобов'язання щодо оплати виконаних позивачем робіт не виконав, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у сумі 34876,00 грн.

Положеннями ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до ст. 887 Цивільного кодексу України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Статтею 853 Цивільного кодексу України передбачено обов'язок замовника прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові, в іншому випадку він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

У відповідності до ст. 854 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи, за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк, або, за згодою замовника, - достроково.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Нормами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача основної суми боргу, що складає 34876,00 грн., є законним та обґрунтованим.

Відносно заявлених вимог про стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та 3 % річних за прострочення ним виконання зобов'язання з оплати виконаних робіт колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пунктом 6.2 договору встановлено, що за несвоєчасне здійснення розрахунків за договором замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний день затримки.

Одним із видів господарських санкцій згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено, зокрема, пеню (ч.1 ст. 230 ГК України).

Визначення поняття пені здійснено у ч. 3 ст. 549 ЦК України, згідно якої пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Грошове зобов'язання - це зобов'язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підстав, передбачених цивільним законодавством України.

Відповідно до п. 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 4.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

З огляду на зазначене, скаржник в апеляційній скарзі дійшов помилкового висновку щодо необхідності встановлення в договорі процентів річних в розумінні статті 625 ЦК України та встановлення розміру процентів річних в п. 6.2 договору.

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача 280,92 грн. 3% річних, 11 511,36 грн. інфляційних втрат та 5035,52 грн. пені у заявлений період.

Відповідач не надав суду жодних доказів того, що роботи по договору не виконувалися та не надав докази повної сплати заборгованості по залученому до матеріалів справи акту приймання-передачі виконаних робіт.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення господарського суду міста Києва від 12.05.2015 у справі № 910/5914/15-г відповідає обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а тому не підлягає скасуванню. У зв'язку з цим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судовою колегією встановлено відсутність належних доказів щодо обставин, передбачених ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, які підтверджували б наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

В той же час, доводи скаржника зводяться до намагань надати їм перевагу над встановленими судом першої інстанції обставинами, та переоцінити ці обставини, що не впливає на результат розгляду справи.

Керуючись статтями 33, 34, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" на рішення господарського суду міста Києва від 12.05.2015 у справі № 910/5914/15-г залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 12.05.2015 у справі № 910/5914/15-г залишити без змін.

3. Справу 910/5914/15-г повернути до господарського суду міста Києва.

4. Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Р.В. Федорчук

Судді О.І. Лобань

А.Г. Майданевич