ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.07.2015 Справа № 908/2551/15-г

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Говор О.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», м.Київ, , в особі Товариства з додатковою відповідальністю «Інтер-Ріск Україна», м.Київ, ,

до відповідача, Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», м.Донецьк, ,

за участю третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Матійшина Михайла Григоровича, с.Микитинці, Івано-Франківський район, Івано-Франківської області, та

за участю третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерком ЛТД», Вовчинець, Івано-Франківський район, Івано-Франківської області,

про стягнення 12 000,36 грн.,

за участю уповноважених представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився,

від третьої особи 1: не з'явився,

від третьої особи 2: не з'явився, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», м.Київ, в особі Товариства з додатковою відповідальністю «Інтер-Ріск Україна», м.Київ, звернулось до господарського суду Запорізької області з позовною заявою №665/2012 від 08.04.2015р. до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», м.Київ, про стягнення суми в розмірі 12 000,36грн., в якості виплати страхового відшкодування.

Господарським судом Запорізької області ухвалою від 16.04.2015р. означений позов направлено для розгляду за територіальною підсудністю до господарського суду м.Києва на підставі 15, 17 Господарського процесуального кодексу України.

22.04.2015р. господарським судом міста Києва порушено провадження у справі, позов прийнято до розгляду та розгляд призначено 14.05.2015р., про що винесено ухвалу суду.

Господарським судом міста Києва ухвалою від 14.05.2015р. означений позов направлено для розгляду за територіальною підсудністю до господарського суду Донецької області на підставі ч.2 ст.15, ч.1 ст.17 Господарського процесуального кодексу України.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до п.3.1.11 та п.3.1.12 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №908/2551/15-г визначено суддю Кротінову О.В.

25.05.2015р. означену справу прийнято до провадження із залученням до участі третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Матійшина Михайла Григоровича, с.Микитинці, Івано-Франківський район, Івано-Франківської області, третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерком ЛТД», Вовчинець, Івано-Франківський район, Івано-Франківської області, та судове засідання призначено на 16.06.2015р., про що винесено відповідний процесуальний документ.

В подальшому розгляд справи відкладався на підставі положень ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на фактичну сплату страхового відшкодування у розмірі 12 000,36 грн. за договором страхування транспортних засобів №АМ/028887 від 15.11.2011р. потерпілій особі у наслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 13.05.2012р., наявність винних дій водія транспортного засобу Mitsubishi Lancer, д.н.АТ5712АВ, відповідальність за яким забезпечена відповідачем на підставі полісу №АВ/6658400..

На підтвердження викладених обставин позивачем надано у копіях: договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ.028887 від 15.11.2011р.; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу САА 188826 та посвідчення водія ВАА 170285; заяву про настання страхового випадку по договору страхування від 15.05.2012р.; довідка відділу ДАІ з обслуговування м.Івано-Франківськ при УДАІ УМВС №217815; відомості про дорожньо-транспортну пригоду №9004275 за станом на 17.05.2012р.; постанова Івано-Франківського міського суду по справі №0907/7648/2012 (провадження №3/0907/2990/2012); звіт про оцінку вартості матеріальних збитків, спричиненого пошкодженням транспортного засобу №93/12 від 18.05.2012р.; сертифікат суб'єкта оціночної діяльності №12257/11 від 27.07.2011р., кваліфікаційне свідоцтво оцінювача №6552 від 13.12.2008р., посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача №14.10.2010р. та свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів №7246 від 10.02.2009р.; рахунок №Счт-000041 від 15.05.2012р.; калькуляція №12/05/008 від 15.05.2012р.; страховий акт №UA011/L01/01 від 30.05.2012р. та розрахунок страхового відшкодування до нього; платіжне доручення №2943 від 31.05.2012р.; заява про страхове відшкодування №665/2012-07/ИР від 27.07.2012р. із підтвердженням її відправлення відповідачу.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ч.6 ст.261, ст.ст.993, 1187, 1188 Цивільного кодексу України, ст.228 Господарського кодексу України, ст.ст.1, 2, 12, 51, 54, 55, 57 Господарського процесуального кодексу України, ст.27 Закону України «Про страхування», ст.6, п.9.2 ст.9, п.12.1 ст.12, п.22.1 ст.22, п.35.1 ст.35, п.36.5 ст.36, п.36.6 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

15.06.2015р. через канцелярію господарського суду Донецької області представником відповідача надано заяву №361-17/1 від 10.06.2015р., у якій останній просить перенести розгляд справи на іншу дату.

Дане клопотання задоволено судом, про що відображено в ухвалі господарського суду Донецької області від 16.06.2015р.

Разом із означеною заявою, відповідачем представлено суду копії довіреності на представника та документів, що підтверджують правовий статус підприємства, а також повістка про участь в іншому судовому засіданні районного суду м.Києва.

Документи долучено до матеріалів справи.

15.06.2015р. представник позивача надав клопотання №665/2012-2/ИР від 10.06.2015р., яким до матеріалів справи долучено лист №665/2012-1/ИР від 10.06.2015р. про відсутність на розгляді іншого суду даних позовних вимог; копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №20688827 за станом на 09.06.2015р. стосовно відповідача; підтвердження направлення позову та доданих до нього документів третім особам по справі; копію судової повістки-повідомлення №22-ц/796/6145/2015.

Одночасно, у вказаному клопотанні позивача представник останнього зазначає про неможливість підтвердження страхових платежів, оскільки на даний момент немає зв'язку із страхувальником, вказує на обрання варіанту виплати страхового відшкодування на станції технічного обслуговування, письмово погоджену із страховиком, при якому страховик має право здійснити авансову виплату страхового відшкодування в розмірі 70% від розміру страхового відшкодування. Остаточна виплата страхового відшкодування здійснюється після надання документів, що підтверджують факт виконання відновлювального ремонту (акт виконаних робіт), оскільки такого документу не надано, страховиком виплачено страхове відшкодування в розмірі 70% від загального розміру страхового відшкодування. Одночасно, представник позивача просить розглянути справу без його участі.

Документи долучено до матеріалів справи.

У задоволенні клопотання відмовлено, про що відображено в ухвалі господарського суду Донецької області від 16.06.2015р.

15.06.2015р. від Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області надійшли копії матеріалів адміністративної справи №0907/7648/2012, провадження №3/0907/2990/2012 року про притягнення до адміністративної відповідальності Матійшина Михайла Григоровича за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення разом із супровідним листом №33321 від 04.06.2015р.

Документи долучено до матеріалів справи.

03.07.2015р. від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшов лист №7/2-28/17782 від 23.06.2015р., з яким додано інформацію з єдиної централізованої бази даних МТСБУ щодо полісу серії АВ №6658400.

Документи долучено до матеріалів справи.

17.07.2015р. від представника позивача надійшло клопотання №665/2012-3/ИР від 13.07.2015р. про розгляд справи без його участі

Представник позивача у судові засідання не з'явився. Про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судові засідання не з'явився, витребувані документи не надав. Про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Представники третіх осіб у судове засідання не з'явились, причин неявки не повідомили, витребувані документи не надали.

Означені особи про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Як зазначено в п.3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.11 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч.1 ст.77 ГПК України. При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Так, враховуючи об'єктивні обставини складної ситуації у державі, суть спору, загальну тривалість розгляду справи, а також належне забезпечення з боку суду можливості позивача та відповідача для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом зв'язку) відповідних доказів до суду, за цих підстав суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та існуючою можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у цьому судовому засіданні, відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на таке, останнє клопотання представника позивача підлягає задоволенню.

Дослідив матеріали справи та оцінив подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

За приписами статей 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

Відповідно до вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовими доказами за визначенням статей 32-38 Господарського процесуального кодексу України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

В силу ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

15.11.2011р. року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (страховик) та Варениця Світлана Володимирівна (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ.028887 (далі - договір страхування), за яким страховик зобов'язався у разі настання страхового випадку виплатити страхове відшкодування на умовах і в обсязі передбаченим цим договором, а страхувальник зобов'язався вчасно і в повному обсязі сплачувати страхові платежі і виконувати інші умови договору.

У розділі 5 договору визначено застрахований транспортний засіб, яким є Volkswagen Touareg, 2009р.в., д/нАТ4474АХ.

Пунктом 6 наведеного договору за ризиком «ДТП» безумовна франшиза встановлена у розмірі 0,0% від страхової суми.

Згідно п.3 договору, вигодонабувачем означено Варениця Світлана Володимирівна.

Строк дії договору, виходячи з положень п.9 з 00год. 00 хв. 15.11.2011р. по 24 год. 00хв. 14.11.2012р.

Згідно з довідкою відділу ДАІ з обслуговування м.Івано-Франківськ при УДАІ УМВС №217815 та відомостями про дорожньо-транспортну пригоду №9004275 від 17.05.2012р., 13.05.2012р. об 14:00 год. у н/п Івано-Франківськ, р-н Івано-Франківської області, вул.Миколайчука, 1, сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль Volkswagen Touareg, д/нАТ4474АХ, отримав механічні пошкодження: бокова ліва частина.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач та страхувальник перебували у договірних відносинах на час скоєння ДТП.

Дані обставини у порядку Господарського процесуального кодексу України не спростовано, протилежного з фактичних обставин справи не вбачається.

15.05.2012р. відбулось звернення з боку страхувальника до позивача із заявою про настання страхового випадку по договору страхування Авто КАСКО та виплату страхового відшкодування на станцію технічного обслуговування - Приватний підприємець Катернюк Олег Вікторович.

Вищезазначена дорожньо-транспортна пригода визнана позивачем страховою подією, з настанням якої у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», виник обов'язок виплатити страхувальнику страхове відшкодування.

Відповідно до звіту №93/12 від 18.05.2012р. про оцінку вартості матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу, проведеного Венгринюк Романом Івановичем (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності №12257/11 від 27.07.2011р., кваліфікаційне свідоцтво оцінювача №6552 від 13.12.2008р., посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача №14.10.2010р. та свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів №7246 від 10.02.2009р.), вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Volkswagen, д/нАТ4474АХ, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди станом на 15.05.2012р. складає 12 268,10 грн. (із урахуванням 20% податку на додану вартість).

Разом з цим, п.10.1 р.10 договору №АМ.028887 від 15.11.2011р. при визначенні розміру страхового відшкодування (при проведенні відновлювального ремонту) до уваги беруться виключно розрахунки, складені страховиком, або акт (висновок) незалежної авто товарознавчої експертизи, підготовлений за його замовленням спеціалізованою організацією або обсяг збитків, визначений у калькуляції СТО.

За приписами п.10.2 р.10 вказаного договору позивач має право здійснити авансову виплату страхового відшкодування в розмірі 70% від розміру страхового відшкодування, розрахунок якого проведено згідно п.10.23 договору, при обранні варіанту виплати страхового відшкодування «Майстерня».

Згідно п.10.23 договору, за варіантом виплати страхового відшкодування «Майстерня» розрахунок розміру страхового відшкодування відбувається на підставі попередньо погоджених зі страховиком рахунків і способу ремонту СТО, яка виконує роботи, спираючись на норми виробника ТЗ, а також ціни запасних частин і матеріалів офіційних імпортерів, які вказані у системі Audatex або Eurotax; розрахунок розміру страхового відшкодування може бути здійснено згідно варіанту «Оцінка» (п.10.22.1 цих ЗУС) за письмовою заявою страхувальника; у випадку, коли загальна вартість ремонту перевищує вартість, встановлену згідно варіанту «Оцінка», розмір страхового відшкодування може бути розрахований на підставі оригіналів виконаних робіт та документів, що підтверджують оплату проведеного ремонту, використаних запасних частин та/або матеріалів (у тому числі для виконання малярних робіт), які були погоджені страховиком; у випадку надання розрахунків, що стосуються відновлювального ремонту застрахованого ТЗ без попереднього погодження зі страховиком, що вказане в п.10.23.1 цих ЗУС, розрахунок розміру страхового відшкодування здійснюється страховиком на підставі цих розрахунків, але з врахуванням середніх цін ремонтних послуг, встановлених у відповідному регіоні, а цін запасних частин і матеріалів (у тому числі виконання малярних робіт), вказаних в системах Audatex або Eurotax; величина амортизаційного зносу враховується/не враховується згідно інформації, зазначеної в ОУС цього договору, при цьому амортизаційний й знос для випадків часткового пошкодження застрахованого ТЗ за ризиками «АК ДТП» та «АК ІБП» дорівнює величини фізичного зносу деталей, що розраховується страховиком згідно таблиці, наведеній в п.10.22.2 цих ЗУС, виходячи із строку експлуатації застрахованого ТЗ, визначеного на момент настання страхового випадку.

Підсумовуючи дане, визначальним для здійснення виплати страхового відшкодування є розрахунок страхового відшкодування здійснений страховиком.

Відповідно до рахунку №Счт-000041 від 15.05.2012р. та наданої до нього калькуляції №12/05/008 від 15.05.2012р., здійсненої у системі Audatex, вартість ремонту автомобіля Volkswagen Touareg, 2009р.в., д/нАТ4474АХ складає 12 000,36грн.

Так, згідно страхового акту №UA011/L01/01 від 30.05.2012р., на підставі умов договору страхування, страховому відшкодуванню підлягає сплата суми в розмірі 12 000,36 грн. (згідно розрахунку суми страхового відшкодування).

Статтею 25 Закону України «Про страхування» визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Пунктом 36.4 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.

Як свідчить платіжне доручення №2943 від 31.05.2012р. позивачем здійснено виплату страхового відшкодування на рахунок ФОП Катернюк Олег Вікторович в розмірі 12 000,36грн., з призначенням платежу: «страх. відш. (Варениця С.В. ІПН) авторем.раб. зг.рах. №Счт-000041 від 15.05.2012р. без ПДВ зг. дог. №АМ.028887 від 15.11.2011».

Отже, фактично позивачем на рахунок вказаний страхувальником за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ.028887 від 15.11.2011р. перераховано суму, в якості страхового відшкодування за означеним спірним страховим випадком, в розмірі 12 000,36 грн. без врахування франшизи з огляду на умови, обумовлені у п.6 цього правочину.

Відповідно до ч.1 ст.1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За приписами ст.228 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст.993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Аналіз приписів ч.ч.1, 2 ст.1166, ч.ч.2, 5 ст.1187, п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України дозволяє дійти висновку про те, що у випадку заподіяння шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки питання про її відшкодування вирішується за принципом вини.

Відповідно до ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно постанови Івано-Франківського міського районного суду від 01.06.2012р. у справі №0907/7648/2012 (провадження №3/0907/2990/2012) громадянина Матійшин М.Г. визнано винним у вчинені правопорушення, що передбачено ст.124 КпАП України, а саме зіткнення 13.05.2012р. автомобілів «Мітсубісі Ланцер», державний номерний знак АТ5712АВ, та «Фольксваген Таурек», державний номерний знак АТ4474АВ.

Разом з тим, матеріали означеної справи про адміністративне правопорушення, свідчать про притягнення до адміністративної відповідальності Матійшина М.Г. за ст.124 Кодексу України про адміністративні порушення, що виражене у недотриманні ним правил дорожнього руху, наслідком чого є зіткнення з транспортним засобом Volkswagen Touareg, 2009р.в., д/нАТ4474АХ.

Відтак, вбачається наявність описки у постанові Івано-Франківського міського районного суду від 01.06.2012р. у справі №0907/7648/2012 (провадження №3/0907/2990/2012) в частині вказання номерного знаку транспортного засобу, якому завдано механічні пошкодження.

Таким чином за висновками суду, наявними у справі документами підтверджено факт завдання шкоди транспортному засобу Volkswagen Touareg, 2009р.в., д/нАТ4474АХ внаслідок винних дій Матійшина Михайла Григоровича.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак АТ5712АВ застрахована у Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», що підтверджується полісом АВ/6658400, діючий на 13.05.2012р., ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну 50000,00 грн., франшиза 510,00 грн.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів.

Таким чином, відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля Volkswagen Touareg, д/нАТ4474АХ, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, а до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування відповідно до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ.028887 від 15.11.2011р., перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно положень ст.35 (п.35.1), ст.36 (п.36.2) Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування (п.36.2).

Регресна вимога за вихідним №665/2012-07/ИР від 27.07.2012р. про виплату страхового відшкодування у загальному розмірі 12 000,36 грн. міститься в матеріалах справи із підтвердженням її направлення відповідачу, проте відповідь відповідача відсутня.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2002 року №15-рп/2002 кожна особа має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту. З огляду на викладене позивач отримує право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не зобов'язаний звертатися безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплати матеріального відшкодування.

В той же час відповідно до приписів п.12.1 ст.12 Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цієї норми.

Укладеним відповідачем з власником забезпеченого транспортного засобу полісом безумовна франшиза встановлена у розмірі 510,00грн.

Відтак, дійсна сума шкоди, що підлягає відшкодуванню у порядку регресу, становить 11 490,36грн.

За таких обставин, враховуючи, що позивач здійснив страхування потерпілої особи та здійснив виплату страхового відшкодування, та, оскільки дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення Правил дорожнього руху України особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, вимоги про стягнення з відповідача в порядку регресу суми виплаченого страхового відшкодування підлягають задоволенню в сумі 11 490,36 грн.

Судові витрати підлягають розподілу згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1, 4-2, 4-3, 27, 33-38, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд ,-

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», м.Київ, в особі Товариства з додатковою відповідальністю «Інтер-Ріск Україна», м.Київ, до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», м.Київ, про стягнення суми в розмірі 12 000,36грн., в якості виплати страхового відшкодування, задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» (83052, м.Донецьк, пр.-т Ілліча, б.100, , банківські реквізити не визначено) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (04053, м.Київ, вул.Артема, б.40, , п/р№4127 у АТ «ОТП Банк», МФО 300528) 11 490,36 грн., а також відшкодування суми сплаченого судового збору в розмірі 1 749,35 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. В судовому засіданні 27.07.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

6. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його оголошення. Зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.ст.84, 85 Господарського процесуального кодексу України.

7.Повний текст рішення складено та підписано 03.08.2015р.

Суддя О.В. Кротінова