ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"29" липня 2015 р. Справа № 903/1/15

Суддя Кравчук А.М., розглянувши заяву

Спільного Українсько- швейцарського товариства з обмеженою відповідальністю "Луцькенергоком"

про розстрочку виконання рішення суду

по справі №903/1/15

за позовом Комунального підприємства " Теплоенерго " Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

до відповідача: Спільного українсько- швейцарського товариства з обмеженою відповідальністю "Луцькенергоком", м. Луцьк

про стягнення 257 434 грн. 03 коп.

Суддя Кравчук А.М.

Представники:

від стягувача: н/з

від боржника: Стрій О.В., довіреність від 29.07.2015 року, Іщук М.І. - директор

Суть спору: заявник -СП ТОВ "Луцькенергоком" звернувся в господарський суд Волинської області із заявою від 13.07.2015 року № 13/07-2015 про розстрочку виконання рішення господарського суду Волинської області від 11.03.2015 року у справі №903/1/15 за позовом Комунального підприємства " Теплоенерго " Дніпропетровської міської ради до Спільного українсько- швейцарського товариства з обмеженою відповідальністю "Луцькенергоком" про стягнення 257 434 грн. 03 коп. до липня 2017 року з щомісячною оплатою стягнутої суми в розмірі 12 028 грн. 00 коп.

В обґрунтування заяви про розстрочку виконання рішення по даній справі боржник зазначає про скрутне фінансове становище товариства, яке викликане наслідками світової фінансової кризи. Основним видом господарської діяльності товариства є здача в оренду іншим суб'єктам господарювання основних засобів (машин та устаткування) для подальшого використання в сфері будівництва, однак зазначена галузь економіки України зазнала найбільш несприятливого впливу від кризи, що негативно вплинуло на фінансовий стан підприємства. Проте, станом на 13.07.2015 року СП ТОВ "Луцькенергоком" частково виконало свої зобов'язання перед стягувачем в сумі 97 555 грн. 54 коп.

У судовому засіданні представники боржника заяву про розстрочку виконання рішення суду підтримали.

Стягувач правом участі у судовому засіданні не скористався, повноважного представника у судове засідання не направив, хоч був належним чином повідомлений про дату, місце та час розгляду справи, що підтверджується витягом з відстеження пересилання поштового відправлення від 29.07.2015 року.

Заслухавши пояснення представників боржника та дослідивши матеріали справи, господарський суд

в с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Волинської області від 11.03.2015 року у справі №903/1/15 позов задоволено частково, постановлено стягнути з Спільного українсько-швейцарського товариства з обмеженою відповідальністю "Луцькенергоком" (м. Луцьк, вул. 8-го Березня, буд. 1, ) на користь комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради ( м. Дніпропетровськ, Жовтневий р-н., вул. Погребняка, буд. 7, ) 222 005 грн. 77 коп. основного боргу згідно договору № 508 від 01.02.2011 року, 7 385 грн. 70 коп. пені, 8 096 грн. 05 коп. 3% річних, 45 542 грн. 82 коп. інфляційних втрат, 5 660 грн. 60 коп. в повернення витрат по сплаті судового збору а всього: 288 690 грн. 94 коп. (двісті вісімдесят вісім тисяч шістсот дев'яносто грн. 94 коп.).

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 29.04.2015 року апеляційну скаргу СП ТОВ "Луцькенергоком" залишено без задоволення, рішення господарського суду Волинської області від 11.03.2015 року без змін.

На виконання рішення господарського суду Волинської області від 11.03.2015 року, постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 29.04.2015 року видано наказ №903/1/15-1 від 15.05.2015 року.

Після часткового погашення боргу заборгованість СП ТОВ "Луцькенергоком" станом на 13.07.2015 року становить 191 135 грн. 40 коп. (платіжні доручення про часткову сплату заборгованості, а.с. 235-245).

Згідно п. 1 ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Зазначена стаття не обмежує право господарського суду певними обставинами, при наявності яких господарський суд може розстрочити виконання прийнятого ним рішення, проте визначальним фактором при наданні розстрочки є винятковість цих випадків та їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення.

Відповідно до п. 7.1.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

У п. 7.2 вищезгаданої постанови вказано, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003 р. "Про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання, суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст.351 ЦПК і ст.121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Наведені боржником підстави для розстрочки виконання судового рішення, зокрема, скрутне фінансове становище не є тими виключними обставинами, які б давали підстави для розстрочки виконання судового рішення, оскільки важке фінансове становище боржника утворилось внаслідок його власної господарської діяльності, а не в силу якихось об'єктивних, незалежних від боржника обставин.

Такого ж висновку дійшов Рівненський апеляційний господарський суд, зокрема, у постанові від 24.12.2013 року №5004/1588/11.

Сама по собі скрутна ситуація у сфері будівництва в країні не є підставою для задоволення заяви боржника про розстрочку виконання рішення, оскільки вона стосується не лише боржника, а усіх суб'єктів господарювання, що надають послуги у сфері будівництва в цілому.

Крім того, вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, на підставі ст. 121 ГПК України, судом враховано матеріальні інтереси обох сторін, оскільки невиконання протягом тривалого часу рішення суду порушує матеріальні інтереси стягувача та також може призвести до негативних наслідків для нього.

Відповідно до приписів статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Боржник не навів обґрунтованих доводів, які б могли бути підставою для надання розстрочки до липня 2017 року. Крім того, судом враховано ступінь вини відповідача у виникненні спору.

Зважаючи на вищенаведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви СП ТОВ "Луцькенергоком" про розстрочку виконання рішення.

Керуючись ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви спільного українсько-швейцарського підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Луцькенергоком" про розстрочку виконання рішення суду відмовити.

Суддя А. М. Кравчук