ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 р. Справа № 923/812/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Соловйова К.В., при секретарі Зуденко Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Національні інвестиції", м. Київ,

до Приватного акціонерного товариства "Завод крупних електричних машин", м. Нова Каховка, Херсонська область,

про стягнення 41 089 420,09 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - не прибув;

від відповідача - Стрельцова Т.В., уповн. представник, довір. № 4028/186-ЗКСМ від 24.06.2015р.;

від ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" - Кирийчук І.М., уповн. представник. довір. № 173 від 24.06.2015р.;

від ПАТ "Піреус Банк МКБ" - Чиляков М.В., уповн. представник, довір. № 1047/юр від 15.07.2015р.

Обставини справи: провадження у справі порушено за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Національні інвестиції" (позивач) до Приватного акціонерного товариства "Завод крупних електричних машин" з вимогами про стягнення 41 089 420,09 грн. заборгованості за кредитним договором № 499-07 від 13.07.2007р., з штрафними санкціями, з них 39 141 059,07 заборгованості за кредитом, 1 825 596,56 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 114 997,95 грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків за кредитом та 7 766,31 грн. річних (3 %). Позовні вимоги обґрунтовано нормами, зокрема, ст.ст. 526, 530, 541, 543, 611, 612, 1049-1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 20, 173, 174, 193, 218, 220 Господарського кодексу України, твердженнями про невиконання фізичною особою ОСОБА_5 (позичальником) зобов'язань за укладеним між цим позичальником та Акціонерним банком "Національні інвестиції" (АБ "Національні інвестиції") кредитним договором від 13.07.2007р. № 499-07, про наявність укладеного Акціонерним товариством "Національні інвестиції" та Приватним акціонерним товариством "Завод крупних електричних машин" (відповідач) договору від 22.12.2014р. про встановлення солідарного обов'язку за вказаним кредитним договором від 13.07.2007р. № 499-07, що був укладений з метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим кредитним договором, а також, про невиконанням позичальником та/або відповідачем, повністю або частково, зобов'язання, забезпеченого згідно договору від 22.12.2014р. про встановлення солідарного обов'язку за кредитним договором, та про правонаступництво позивачем усіх прав та обов'язків АБ "Національні інвестиції".

Відповідач надав відзив, згідно з яким позовні вимоги визнав в повному обсязі, та повідомив про неможливість сплати заявленої до стягнення заборгованості через скрутне фінансове становище відповідача (т.2 а.с.88).

Ухвалою суду від 28.05.2015р. до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, було залучено фізичну особу ОСОБА_5 - позичальника за кредитним договором № 499-07 від 13.07.2007р.

Ухвалою суду від 25.06.2015р. ОСОБА_5 виключено з числа учасників судового процесу, у зв'язку зі смертю.

25.06.2015р. та 16.07.2015р Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії", а також, 14.07.2015р. Публічним акціонерним товариством "ПІРЕУС БАНК МКБ" було подано суду письмові заяви, в порядку ст. 27 ГПК України, про вступ у справу в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Вказані заяви відхилено судом з підстав, які вказано у мотивувальній частині даного рішення.

Через канцелярію суду 16.07.2015р. надійшла телеграма позивача, згідно з якою позивач просить розглядати справу без участі представника позивача, виходячи з заявлених згідно з позовною заявою вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні 16.07.2015р. позов визнає в повному обсязі.

Після закінчення розгляду справи в судовому засіданні 16.07.2015р., відповідно до ст.85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача, суд,-

в с т а н о в и в:

25.06.2015р. та 16.07.2015р Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії", а також, 14.07.2015р. Публічним акціонерним товариством "ПІРЕУС БАНК МКБ" було подано суду письмові заяви, в порядку ст. 27 ГПК України, про вступ у справу в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Дані заяви обґрунтовано наявністю укладених між ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" та ПрАТ "Завод крупних електричних машин", а також, між ПАТ "ПІРЕУС БАНК МКБ" та ПрАТ "Завод крупних електричних машин" кредитних договорів, зобов'язання за якими не виконано ПрАТ "Завод крупних електричних машин". Крім цього, відповідні заяви ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" обґрунтовано твердженнями про те, що прийняття судом рішення у даній справі про задоволення позову призведе до втрати ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" можливості для стягнення з ПрАТ "Завод крупних електричних машин" наявної заборгованості перед цим банком. Заяву ж ПАТ "ПІРЕУС БАНК МКБ", додатково, обґрунтовано твердженнями про те, що внаслідок прийняття судом рішення у даній справі у ПАТ "ПІРЕУС БАНК МКБ" можуть виникнути підстави для звернення до правоохоронних органів щодо наявності ознак злочину, передбаченого ст.219 "Доведення до банкрутства" Кримінального кодексу України в діях посадових осіб ПрАТ "Завод крупних електричних машин" та підстави для заявлення вимог до ПрАТ "Завод крупних електричних машин" щодо стягнення додаткових штрафних санкцій, за укладеним між ПАТ "ПІРЕУС БАНК МКБ" та ПрАТ "Завод крупних електричних машин" кредитним договором. Дані заяви судом відхилено, оскільки будь-яке рішення у даній справі (про задоволення позову повністю або частково, або ж про відмову у задоволенні позову) не позбавлятиме ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" та ПАТ "ПІРЕУС БАНК МКБ" прав на пред'явлення до ПрАТ "Завод крупних електричних машин" вимоги про виконання ПрАТ "Завод крупних електричних машин" зобов'язань перед цими банківськими установами за наявними, укладеними цими банківськими установами з ПрАТ "Завод крупних електричних машин" кредитними договорами. Фактичною ж підставою у ПАТ "ПІРЕУС БАНК МКБ" для звернення до правоохоронних органів та заявлення додаткових вимог за кредитними договорами до ПрАТ "Завод крупних електричних машин" є не рішення суду у даній справі, а укладання між ПрАТ "Завод крупних електричних машин" та Акціонерним товариством "Національні інвестиції" відповідного договору про встановлення солідарного обов'язку за кредитним договором.

Крім цього, судом встановлено, що Акціонерне товариство "Банк "Національні інвестиції" (надалі - банк) та фізична особа ОСОБА_5 (надалі - позичальник) уклали 13.07.2007р. між собою кредитний договір № 499-07, на умовах якого банк зобов'язався надати позичальнику кредитну лінію з лімітом кредитування у сумі 2 000 000,00 доларів США, згідно письмових заявок позичальника, одним або кількома траншами, на строк з 13.07.2017р. по 12.07.2010р., зі сплатою 15 % (п'ятнадцять відсотків) річних за користування кредитом, а позичальник, в свою чергу, зобов'язався забезпечити повернення кредиту та сплату відсотків за користування кредитом у встановлені даним договором строки, а також, у визначених даним договором випадках достроково повернути кредит та сплатити нараховані відсотки за кредитом, разом з штрафними санкціями, у разі наявності передбачених цим договором підстав для їхньої сплати.

Згідно з п. 1.3. свого статуту Публічне акціонерне товариство "Банк "Національні інвестиції" (надалі - позивач) є правонаступником банку (т.1 а.с.73).

З 26.09.2007р. по 22.12.2014р. банком та позичальником було укладено одинадцять додаткових угод до кредитного договору, згідно з якими змінювалися як окремі пункти (положення) кредитного договору, зокрема, щодо розміру ліміту кредитної лінії та продовження терміну дії кредитного договору, так і викладався повністю (в цілому) у новій редакції кредитний договір.

Згідно з додатковою угодою від 22.12.2014р. № 11 до кредитного договору цей договір було викладено у новій редакції, згідно з якою, банк зобов'язався надати позичальнику невідновлювальну кредитну лінію з лімітом заборгованості за цією не більш ніж 1 736 354,76 доларів США, згідно письмових заявок позичальника, одним або кількома траншами, з строком повернення кредиту по 17.12.2015р., зі сплатою 15 % (п'ятнадцять відсотків) річних за користування кредитом, з цільовим призначенням - "на поточні потреби (позичальника)", а позичальник, в свою чергу, зобов'язався використати кредит за цільовим призначенням, забезпечити повернення кредиту та сплату відсотків за користування кредитом у встановлені даним договором строки, а також виконати інші зобов'язання перед банком за даним договором (надалі - кредитний договір).

За текстом кредитного договору поняття "кредитна лінія" визначено наступним чином: "можливість позичальника отримати у майбутньому кредит в межах заздалегідь визначеного в договорі ліміту заборгованості на певний період часу, без проведення додаткових спеціальних переговорів, однією сумою або частинами (траншами)". Також, цим договором визначено, що "ліміт заборгованості" - це максимальна сума кредиту, яку позичальник може одночасно використовувати на підставі даного договору".

Згідно з п. 3.3. кредитного договору кредит надається у готівковій формі через касу банку та/або у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів за вказаними у письмових заявках (зверненнях) позичальника реквізитами.

Відповідно до п. 4.1. кредитного договору нарахування банком відсотків за користування кредитом здійснюється на дату сплати відсотків за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, починаючи з дня надання кредиту (траншу кредиту) до дня повного його повернення на суму фактичного залишку заборгованості за кредитом. При цьому, порушення строків повернення кредиту не є підставою для припинення нарахування вказаних відсотків. День надання кредиту та день його повернення вважаються одним днем. Згідно з п. 4.2. кредитного договору при нарахуванні відсотків за користування кредитом по цьому договору використовується метод "факт/факт", тобто, приймається фактична кількість днів у місяці та фактична кількість днів у році.

Відповідно до п. 5.1. кредитного договору позичальник здійснює повернення кредиту у встановлений даним договором строк, у валюті кредиту.

Згідно з п. 5.4. кредитного договору, якщо дата погашення кредиту припадає на неробочий день, то позичальник зобов'язаний здійснити відповідний платіж не пізніше наступного робочого дня та сплатити відсотки за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. Згідно з п. 5.5. договору позичальник зобов'язаний сплачувати відсотки за користування кредитом щомісяця, в останній робочий день місяця, за який сплачуються відсотки, та одночасно з кінцевим строком повернення кредиту. Сплата відсотків здійснюється у валюті кредиту. Згідно з п. 5.8. кредитного договору погашення заборгованості за цим договором здійснюється у наступній черговості: відсотки за користування кредитом; заборгованість за кредитом, штрафні санкції та збитки.

Відповідно до п. 9.1. кредитного договору банк вправі призупинити видачу кредитних коштів та/або вимагати дострокового повернення наданого кредиту, сплати нарахованих відсотків за кредитом та інших передбаченим договором платежів, у випадках, виключний перелік яких наведений у п. 9.1.1.-п.9.1.8. кредитного договору. Такими випадками, зокрема, є несвоєчасне або не в повному обсязі здійснення позичальником погашення заборгованості за кредитом або сплати відсотків за кредитом (п.9.1.1. цього договору) та несплата позичальником на вимогу банку неустойки (штрафу, пені) у випадках, які передбачені даним договором (п.9.1.2. цього договору).

Відповідно до п. 10.6 кредитного договору всі повідомлення між банком та позичальником за цим договором здійснюються у письмовій формі, в тому числі шляхом вручення листів, безпосередньо, або під розпис позичальнику, направлення поштою рекомендованих листів або телеграм.

Відповідно до п.10.20. кредитного договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами цього договору своїх зобов'язань за цим договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону та договору, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Згідно з частиною 2 цієї ж статті кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Згідно з частиною 7 цієї ж статті не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання крім випадків, передбачених законом. Згідно з ч. 2 ст. 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі, та в якому передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно з ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються норми Цивільного кодексу України щодо позики, якщо інше не встановлено нормами цього ж Кодексу щодо кредиту, не випливає з суті кредитного договору. За ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, яку суд застосовує до спірних відносин згідно з ч. 2 ст. 1054 цього ж Кодексу, позичальник, який своєчасно не повернув суму кредиту, зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. З аналогічних правових підстав, суд застосовує й норму ч. 2 ст.1050 Цивільного кодексу України, згідно з якою, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредиту банк має право вимагати дострокового повернення кредиту в цілому та сплати відсотків за користування кредитом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також річні (3 %) від простроченої суми, якщо інший розмір річних не встановлено договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами або договором.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Згідно ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Згідно ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. Згідно ст. 343 Господарського кодексу України, ст.ст.1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня. Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 7.1. кредитного договору за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобов'язань за цим договором, винна сторона відшкодовує іншій стороні цього договору спричинені збитки в повному обсязі та сплачує неустойку, у розмірах та випадках, які передбачені даним договором.

Відповідно до п. 7.2. кредитного договору за порушення строків повернення кредиту та/або сплати відсотків за користування кредитом банк має право стягнути з позичальника пеню за кожний день прострочення, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період, за який сплачується пеня.

Банк свої зобов'язання за договором виконав належним чином: відповідачеві було видано кредитні кошти у загальній сумі 1 736 354,76 доларів США, з цільовим призначенням - на поточні потреби позичальника. Проте, позичальник, в порушення наведених норм закону та умов договору, зобов'язання щодо сплати відсотків за користування кредитом за січень, лютий та березень 2015 року не виконав, що підтверджується матеріалами справи, зокрема, випискою банку по рахунках позичальника (а.с.11-24).

Позивач та Приватне акціонерне товариство "Завод крупних електричних машин" (надалі - відповідач) уклали 22.12.2014р. між собою договір про встановлення солідарного обов'язку за кредитним договором № 499-07 від 13.07.2007р., згідно з яким відповідач прийняв на себе солідарний обов'язок по всім зобов'язанням позичальника за вказаним укладеним між позичальником та Акціонерним банком "Національні інвестиції" кредитним договором, в редакції кредитного договору згідно додаткової угоди № 11 від 22.12.2014р. до нього, за умовами якого позичальник зобов'язаний повернути позивачеві кредит, наданий у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом заборгованості 1 736 354,76 доларів США, з сплатою 15 % (п'ятнадцять відсотків) річних за користування кредитними коштами та строком повернення кредиту до 17.12.2015р. (надалі - договір забезпечення). Згідно з п. 1.2. договору забезпечення відповідач підтвердив, що він є обізнаним з усіма умовами кредитного договору, з урахуванням додаткових угод до кредитного договору, та вважає ці умови прийнятними для себе. Згідно з п. 1.3. договору забезпечення з моменту укладання даного договору відповідач та позичальник стають солідарними боржниками за кредитним договором та несуть солідарний обов'язок перед позивачем за виконання зобов'язань з повернення кредиту та інших зобов'язань позичальника, які передбачені кредитним договором.

Згідно з п. 2.1. договору забезпечення відповідач зобов'язався виконувати всі зобов'язання позичальника за кредитним договором, нарівні з позичальником, у передбачені кредитним договором строки та порядку. Згідно з п. 2.2. договору забезпечення позивач має право пред'явити вимогу про виконання будь-якого зобов'язання за кредитним договором як повністю, так і частково, як до позичальника, так і до відповідача, за своїм вибором. При цьому, відповідач зобов'язаний виконати таку вимогу у визначений кредитним договором строк, не залежно від заперечень позичальника. Згідно з п. 2.3. договору забезпечення позивач зобов'язаний прийняти виконання будь-якого зобов'язання за кредитним договором як повністю, так і частково, як від позичальника, так і від відповідача. Згідно з п. 2.4. договору забезпечення в разі дострокового розірвання кредитного договору в порядку і з підстав, які передбачено законодавством або кредитним договором, відповідач зобов'язується повернути кредит та сплатити нараховані відсотки за кредитом та штрафні санкції (в разі їхньої наявності) в повному обсязі. Згідно з п. 2.5. договору забезпечення у випадку прострочення повернення кредиту, сплати відсотків за кредитом та/або порушення будь-яких інших обов'язків за кредитним договором позивач має право пред'явити позов про стягнення заборгованості в повному обсязі або частково (на власний розсуд позивача) як солідарно до позичальника та відповідача, так і до будь-кого з них окремо. Згідно з п. 2.6. договору забезпечення відповідач надає згоду, а позивач має право у випадку наявності простроченої заборгованості за кредитним договором, на здійснення списання боргового зобов'язання, в тому числі заборгованості за кредитом, відсотками за кредитом та комісіями за кредитом, з будь-якого рахунку відповідача без додаткового розпорядження відповідача на час списання та без надання відповідачем будь-яких документів. Згідно з п. 2.7. договору забезпечення відповідач у разі належного виконання зобов'язань за кредитним договором має право на зворотну вимогу (регрес) до позичальника в розмірі та порядку, які встановлюються окремим договором між позичальником та відповідачем.

Відповідно до п. 3.1. договору забезпечення цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами договору і діє до повного погашення заборгованості за кредитним договором. Згідно з п. 3.2. договору забезпечення дія цього договору не припиняється в разі припинення зобов'язань позичальника за кредитним договором в зв'язку з смертю позичальника, визнання позичальника померлим та з інших підстав, передбачених законодавством, крім виконання зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі. Згідно з п. 3.3. договору забезпечення не допускається розірвання цього договору в односторонньому порядку до повного виконання зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до п. 4.1. договору забезпечення відповідач несе солідарну відповідальність перед позивачем за виконання усіх зобов'язань позичальника за кредитним договором. Згідно з п. 4.2. договору забезпечення причини невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором жодним чином не можуть впливати на виконання відповідачем зобов'язань за договору забезпечення. Згідно з п. 4.3. договору забезпечення відповідач залишається зобов'язаним перед позивачем до того моменту, поки всі зобов'язання за кредитним договором не будуть виконані. Згідно з п. 4.4. договору забезпечення за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань до відповідача застосовуються штрафні санкції, які відповідно до умов кредитного договору застосовуються до позичальника.

Відповідно до п. 5.1. договору забезпечення усі правовідносини, що виникають з даного договору або пов'язані з ним, у тому числі пов'язані із дійсністю, укладенням, виконанням, зміною та припиненням цього договору, тлумаченням його умов, визначенням наслідків недійсності або порушення цього договору, регламентуються, безпосередньо, даним договором та відповідними нормами чинного в Україні законодавства.

Відповідно до п. 5.6. договору забезпечення будь-які повідомлення та вимоги, що передбачені цим договором, повинні бути надіслані у письмовій формі рекомендованим поштовим відправленням на вказану у договорі адресу сторони договору (або на іншу адресу, про яку одна сторона договору повідомить іншу його сторону у письмовій формі); відправлене у такий спосіб повідомлення вважається отриманим стороною договору, якій дане повідомлення адресоване, на третій робочий день з дня відправлення.

У зв'язку із порушенням позичальником зобов'язань за кредитним договором щодо сплати відсотків за користування кредитом за січень, лютий та березень 2015 року позивач, в порядку п. 9.1. кредитного договору та положень договору забезпечення, звернувся до відповідача з письмовою вимогою від 23.04.2015р. про дострокове повернення 1 736 354,76 доларів США кредиту та сплату 80 985,75 доларів США заборгованості по відсотках за користування кредитом (т.1 а.с.60-61).

Відповідач вказану вимогу позивача не задовольнив, що слідує з листа-відповіді на цю вимогу (т.1 а.с.62).

За станом на час розгляду даної справи, у зв'язку з порушенням позичальником зобов'язань за кредитним договором, та пред'явленням позивачем вимоги про дострокове повернення кредиту, з сплатою відсотків, за кредитним договором обліковується заборгованість у сумі 1 736 346,56 доларів США, еквівалентом якої за встановленим Національним банком України за станом на 23.04.2015р. офіціальним курсом гривні до долару США, а саме, 100 доларів США дорівнює 2 254,2193 грн., є 39 141 059,27 грн., 80985,75 доларів США, еквівалентом якої за цим же курсом Національного банку України, є 1 825 596,56 грн. Розрахунок заборгованості (а.с.9) судом перевірений та є правильним. Відповідачем не заперечується наявності вказаної заборгованості за кредитним договором.

За неналежне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором з сплати відсотків за користування кредитом позивач нарахував 114 997,95 грн. пені та 7766,31 грн. річних (3 %). Розрахунки цих пені та річних судом перевірено (а.с.9-10). Ці розрахунки є правильними. Відповідачем не надано будь-яких заперечень щодо нарахування позивачем 114 997,95 грн. пені та 7 766,31 грн. річних, у зв'язку із порушенням зобов'язань за кредитним договором щодо сплати відсотків за користування кредитом за січень, лютий та березень 2015 року.

Відповідно до ст. 541 Цивільного кодексу України солідарний обов'язок виникає у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно з частиною 2 цієї ж статті кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язань може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з частиною 2 цієї ж статті договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно ч. 1 до ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання боржником свого обов'язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. При цьому, порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або в повному обсязі, поручителем може бути одна або кілька осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно з частиною 2 цієї ж статті поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 555 Цивільного кодексу України, у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов'язаний повідомити про це боржника, а в разі пред'явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі. Якщо поручитель не повідомить боржника про вимогу кредитора і сам виконає зобов'язання, боржник має право висунути проти вимоги поручителя всі заперечення, які він мав проти вимоги кредитора. Згідно з частиною 2 цієї ж статті поручитель має право висунути проти вимоги кредитора заперечення, які міг би висунути сам боржник, за умови, що ці заперечення не пов'язані з особою боржника. Поручитель має право висунути ці заперечення також у разі, якщо боржник відмовився від них або визнав свій борг.

Відповідно до ч. 1 ст. 556 Цивільного кодексу України після виконання поручителем зобов'язання забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника. Згідно з частиною 2 цієї ж статті до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Відповідно до ст. 558 Цивільного кодексу України поручитель має право на оплату послуг, наданих ним боржникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Згідно з частиною 2 цієї ж статті порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Згідно з частиною 3 цієї ж статті порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Згідно з частиною 4 цієї ж статті порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки, а у разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо ж строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки.

Наведений у ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України перелік видів забезпечення виконання зобов'язань не є виключним. Це слідує з норми ч. 2 ст. 546 Цивільного кодексу України, згідно з якою договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язань.

За результатами проведеного судом аналізу положень договору забезпечення, суд дійшов висновку про те, що за своєю правовою природою договір забезпечення не є договором поруки, та, що на підставі договору забезпечення сторонами цього договору, у відповідності до ч. 2 ст. 546 Цивільного кодексу України, встановлений іншій, додатковий до наведених у ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, вид забезпечення виконання зобов'язань.

На користь цього свідчить те, що за змістом своїх положень договір забезпечення має суттєві відмінності від положень правових норм, якими врегульовано поруку.

Так, на відміну від положень ч. 2 ст. 556 Цивільного кодексу України (до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні), згідно п. 2.7. договору забезпечення відповідач у разі, належного виконання зобов'язань за кредитним договором має право на зворотну вимогу (регрес) до позичальника в розмірі та порядку, які встановлюються окремим договором між позичальником та відповідачем. На відміну від положень ст. 559 Цивільного кодексу України, договором забезпечення не передбачено будь-яких інших підстав для припинення забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, на підставі договору забезпечення, ніж виконання в повному обсязі зобов'язань за кредитним договором (повне погашення заборгованості за кредитним договором). Зокрема, не передбачено припинення забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, на підставі договору забезпечення, за спливом будь-яких часових строків для пред'явлення до відповідача вимоги про виконання зобов'язань за кредитним договором. На відміну від положень ч. 1 ст. 555 Цивільного кодексу України, п.2.6. договору забезпечення передбачено право позивача при наявності простроченої заборгованості за кредитним договором, здійснювати списання боргового зобов'язання з будь-якого рахунку відповідача, в тому числі заборгованості за кредитом, відсотками за кредитом та комісіями за кредитом, без пред'явлення відповідачеві будь-якої вимоги про виконання відповідачем зобов'язань позичальника за кредитним договором, на підставі договору забезпечення, без додаткового розпорядження відповідача на час списання та без надання відповідачем будь-яких документів.

Виходячи ж з приписів ст.ст.541, 543 та ч. 2 ст. 546 Цивільного кодексу України порука не є єдиною підставою для встановлення солідарного зобов'язання кількох осіб (солідарних боржників).

Згідно з витягом від 05.01.2015р. № 11 з реєстру актів громадянського стану про смерть, який виданий відділом громадянства та громадянського стану мерії Монако, ОСОБА_5 (позичальник) помер 03.01.2015р. у князівстві Монако (т.1 а.с.67-71).

Відповідно до ч. 1 ст. 608 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

За своєю природою зобов'язання позичальника щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами не є такими, що нерозривно пов'язані з особою позичальника. Такі зобов'язання, можуть бути виконані за позичальника іншою особою.

У разі смерті боржника, відповідно до приписів ч.1 ст.1282 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Відповідно до ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (зокрема, день смерті спадкодавця) і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу (шість місяців з часу відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ГПК України та ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також, інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, які (пояснення) на вимогу суду, мають бути викладені письмово.

Докази прийняття спадщини за позичальником у матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, за висновком суду, виходячи з положень п.3.3 та п.4.3. договору забезпечення, прийняття спадщини за позичальником будь-якою особою не звільняє відповідача від обов'язку виконання відповідачем зобов'язань позичальника за кредитним договором. Таким чином, факт прийняття або неприйняття спадщини за позичальником не є визначальним для вирішення спору про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, на підставі договору забезпечення.

Невідповідності положень договору забезпечення нормам чинного законодавства України судом не встановлено.

Станом на теперішній час договір забезпечення є чинним (згідно п.3.1. цього договору), його не визнано недійсним повністю або частково. Докази іншого у справі відсутні.

За вказаних встановлених судом фактичних обставин та на підставі наведених правових норм, з урахуванням раніше наведеного за текстом даного рішення висновку суду про те, що договір забезпечення за своєю правовою природою не є договором поруки, а також, з огляду на положення п. 3.2. договору забезпечення (дія цього договору не припиняється в разі припинення зобов'язань позичальника за кредитним договором в зв'язку з смертю позичальника та з інших підстав, передбачених законодавством, крім виконання зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі), п. 4.2. договору забезпечення (причини невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором жодним чином не можуть впливати на виконання відповідачем зобов'язань за договору забезпечення) та п. 4.3. договору забезпечення (відповідач залишається зобов'язаним перед позивачем до того моменту, поки всі зобов'язання за кредитним договором не будуть виконані) позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задовольняється у повному обсязі, тому судовий збір повністю, у сумі 73 080,00 грн., має бути покладений на відповідача.

Керуючись ст.ст.49, 82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Завод крупних електричних машин" (місцезнаходження: 74900, Херсонська обл., м. Нова Каховка, вул.Першотравнева, буд.35-А; ідентифікаційний код юридичної особи 30769085; інші реквізити суду невідомі) на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Національні інвестиції" (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд.54; ідентифікаційний код юридичної особи 20017340; р373938013 в АТ "Банк "Національні інвестиції", МФО 300498) 41 089 420 (сорок один мільйон вісімдесят дев'ять тисяч чотириста двадцять) грн. 09 коп. заборгованості за кредитним договором № 499-07 від 13.07.2007р. та 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. компенсації по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 04.08.2015р.

Суддя К.В. Соловйов