РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2015Справа №910/17492/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ен-Ай-Ес»

До Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Центрального регіонального управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»

Про зобов'язання вчинити дії,

Суддя Спичак О.М.

За участю представників сторін:

Від позивача: Сорочан В.В. - представник за довіреністю;

Від відповідача: не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ен-Ай-Ес» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Центрального регіонального управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, в порушення умов договору на розрахунково-касове обслуговування від 08.09.2004 року, не виконав платіжне доручення позивача, у зв'язку з чим позивач просить суд зобов'язати відповідача здійснити перерахування грошових коштів на підставі поданого платіжного доручення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.07.2015 року порушено провадження у справі №910/17492/15. Розгляд справи призначено на 27.07.2015 року.

27.07.2015 року представник позивача через канцелярію суду подав клопотання про долучення доказів до справи, яке судом розглянуто та задоволено, а також надав усні пояснення, відповідно до яких позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 27.07.2015 року не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 27.07.2015 року на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

08.09.2004 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ен-Ай-Ес» (клієнт, позивач) та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (банк, відповідач) укладений договір на розрахунково-касове обслуговування, відповідно до умов якого банк відкрив клієнту поточний рахунок у національній валюті №2980 та зобов'язався здійснювати їх розрахунково-касове обслуговування, а клієнт зобов'язався оплачувати послуги банку згідно тарифів банку в порядку і на умовах, визначених договором.

Відповідно до п. 4.2.2 договору клієнт має право вимагати своєчасного і повного здійснення розрахунків і інших обумовлених договором послуг.

Банк зобов'язується: вести комплексне розрахунково-касове обслуговування клієнта та виконувати за його дорученням усі розрахункові та касові операції, які не суперечать законодавству та нормативним актам НБУ (п.3.1.1); здійснювати розрахунково-касове обслуговування клієнта в визначений час з 09:00 до 16:00 крім суботи, неділі та святкових днів (п.3.1.2); розрахункові операції за дорученням клієнта проводити в відповідності до діючих правил здійснення безготівкових розрахунків. Проводити списання коштів з рахунку клієнта за його дорученням (п.3.1.3).

Відповідно до п.п. 10.1, 10.2 договору, договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє протягом невизначеного терміну та може бути розірваний за ініціативою кожної з сторін, попередивши про це у письмовій формі іншу сторону за 20 днів.

29.09.2004 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору на розрахунково-касове обслуговування від 08.09.2004 року «Про розрахункове обслуговування в системі електронних платежів «Клієнт-Банк».

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором банківського рахунку.

Відповідно до частини 1 статті 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до статті 1067 Цивільного кодексу України, Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Банк не має права відмовити у відкритті рахунка, вчинення відповідних операцій за яким передбачено законом, установчими документами банку та наданою йому ліцензією, крім випадків, коли банк не має можливості прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом або банківськими правилами. У разі необґрунтованого ухилення банку від укладення договору банківського рахунка клієнт має право на захист відповідно до цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1068 Цивільного кодексу України, банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом (ст. 1074 Цивільного кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Ен-Ай-Ес» було подане Публічному акціонерному товариству «Банк «Фінанси та Кредит» (філія «Центрального регіонального управління») платіжне доручення № 506 від 11.05.2015 року на суму 38 960,10 грн., призначення платежу «повернення коштів по рах. №Сч-0000481 від 23.03.2015 з ПДВ 20% - 6 493,35 грн.».

Зазначене платіжне доручення було прийняте банком 14.05.2015 року, проте, останнім не виконане.

Станом на день розгляду справи в суді, відповідачем не надано суду доказів виконання поданого позивачем платіжного доручень на суму 38 960,10 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується із положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 51 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що банківські розрахунки проводяться у готівковій та безготівковій формах згідно із правилами, встановленими нормативно-правовими актами Національного банку України; безготівкові розрахунки проводяться на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді.

Відповідно до п. 1.15 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління НБУ від 21 січня 2004 року № 22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 року за № 377/8976, доручення платників про списання коштів зі своїх рахунків і зарахування коштів на рахунки отримувачів банки здійснюють у термін, установлений законодавством України

Приписами пункту 8.1 статті 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено, що банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня. Банки та їх клієнти мають право передбачати в договорах інші, ніж встановлені в абзацах першому та другому цього пункту, строки виконання доручень клієнтів.

Пунктом 1.12 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою правління Національного банку України від 21.01.2004 року № 22, встановлено, що банк (філія, відділення), який не може виконати розрахунковий документ на списання/примусове списання/стягнення коштів з рахунку клієнта банку в установлений законодавством України термін, якщо немає/недостатньо коштів на своєму кореспондентському рахунку, зобов'язаний: узяти розрахунковий документ платника/стягувача на обліковування за відповідним позабалансовим рахунком; надіслати письмове повідомлення платнику/стягувачу про невиконання його розрахункового документа із зазначенням причини: «Немає/недостатньо коштів на кореспондентському рахунку банку»; ужити заходів для відновлення своєї платоспроможності.

Відповідно до частини першої пункту 2.19 вказаної Інструкції, розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу, банк виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, банк виконує наступного операційного дня.

Згідно з частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі.

Відповідно до частини 2 статті 20 Господарського кодексу України, права та законні інтереси суб'єктів господарювання та споживачів захищаються, зокрема, шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі.

Відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, позовні вимоги не оспорив та належних доказів на заперечення відомостей повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги про зобов'язання здійснити перерахування грошових коштів нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю.

Позивач просить суд покласти на відповідача витрати, пов'язані з оплатою послуг адвоката в розмірі 4 000,00 грн.

Надання позивачу адвокатських послуг підтверджується наявними в матеріалах справи копіями: свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №4878 від 28.02.2012 року на ім'я Сорочан Віталія Володимировича; договору №04/15 від 26.06.2015 року про надання правової допомоги, укладеного між позивачем та адвокатом Сорочан Віталієм Володимировичем; додаткової угоди №2 від 07.07.2015 року до договору №04/15 від 26.06.2015 року про надання правової допомоги; акту виконаних робіт №1 від 22.07.2015 року на суму 4 000,00 грн.; рахунку №1502 від 21.07.2015 року на суму 4 000,00 грн.; платіжного доручення №846 від 22.07.2015 року на суму 4 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 6.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" розподіл сум інших, крім судового збору, судових витрат здійснюється за загальними правилами частини п'ятої статті 49 ГПК, тобто при задоволенні позову вони покладаються на відповідача, при відмові в позові - на позивача, а при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За тими ж правилами здійснюється й розподіл сум цих витрат у розгляді господарським судом апеляційних і касаційних скарг.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

З огляду на викладене та враховуючи, співрозмірність ціни позову та розміру наданих позивачу адвокатських послуг, суд дійшов висновку про обмеження розміру відшкодування позивачу витрат на оплату послуг адвоката, та стягнення з відповідача на користь позивача витрати за послуги адвоката в розмірі 2 000,00 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір та витрати позивача, пов'язані з оплатою послуг адвоката покладаються на відповідача.

Керуючись, ст. ст. 32, 33, 49, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (04050, м. Київ, вул. Артема, буд. 60, ) в особі Філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 31, код ЄДРПОУ ВП 25745867) виконати платіжне доручення Товариства з обмеженою відповідальністю «Ен-Ай-Ес» (04050, м. Київ, вул. Мельникова, буд. 12, ) №506 від 14.05.2015 року та перерахувати грошові кошти в сумі 38 960 (тридцять вісім тисяч дев'ятсот шістдесят) грн. на реквізити: одержувач: ТОВ «Споживчий центр»; код одержувача: 37356833; рахунок: №6400; банк одержувача: АТ «Укрсиббанк»; МФО: 351005; призначення платежу: повернення коштів по рахунку №Сч-0000481 від 23.03.2015 з ПДВ 20% - 6 493,35 грн.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (04050, м. Київ, вул. Артема, буд. 60; ) в особі Філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 31, код ЄДРПОУ ВП 25745867) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ен-Ай-Ес» (04050, м. Київ, вул. Мельникова, буд. 12, ) 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. - судового збору та 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. - витрат, пов'язаних з оплатою послуг адвоката.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Спичак О.М.

Повне рішення складено

30.07.2015 року.