ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" липня 2015 р.Справа № 916/1952/15

За позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Іллічівськтрансервіс"

про стягнення 55 831,82 грн.

Суддя Степанова Л.В.

Представники:

Позивач: ОСОБА_3 за довіреністю

Від відповідача: не з'явився

Суть спору: про стягнення 55 831,82 грн.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Іллічівськтрансервіс" про стягнення 55 831,82 грн. заборгованості, що складається з 26 700,00 грн. - основного боргу, 27 903,25 грн. - витрат від інфляції та 3% річних у розмірі 1 228,57 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.05.2015 р. року порушено провадження по справі № 916/1952/15.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 06.06.2015 р. строк розгляду справи було продовжено за клопотанням представника позивача на 15 днів до 27.07.2015 р.

08.06.2015 р. до матеріалів справи надійшла заява від позивача про зміну предмету позову від 05.06.2015 р. (вх. № 2-3201/15 від 08.06.2015 р.) відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача 45 067,01 грн. заборгованості за договором транспортного експедирування, що складається з суми заборгованості за договором у розмірі 26 700,00 грн., суми пені у розмірі 6 206,11 грн., суми інфляційних нарахувань - 11 728,58 грн., суми 3% річних - 432,32 грн., а також 1 827,00 грн. судового збору.

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Іллічівськтрансервіс" був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, однак у судове засідання не з'являвся та відзив на позов не надав.

Справа розглядається в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи суд встановив:

02 липня 2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Іллічівськтрансервіс" (замовник) та Фізичною особою-підприємецем ОСОБА_1 (перевізник) було укладено Договір-змовлення № 032 від 02.06.2014 р. відповідно до якого Перевізник зобов'язується виконати для Замовника транспортоно-експедитрське обслуговування, а саме здійснити перевезення вантажу за маршрутом Іспанія - Київ - Одеса, вартість послуги зазначена у договорі - 56 700,00 грн. Відповідно до договору Замовник зобов'язується розрахуватись з Перевізником на протязі 3-5 банківських днів з моменту надання оригіналів документів (рахунок, акт виконаних робіт та CMR).

Згідно з Актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ - 30/07 від 30.07.2014 р. Перевізником були надані замовнику послуги на суму 56 700,00 грн. Окрім того, позивач, відповідно до умов договору, виставив відповідачу Рахунок-фактуру № СФ 20/07 від 07.07.2014 р. на суму 56 700,00 грн.

Так, у своїй позовній заяві позивач стверджує, що відповідачем було сплачено грошові кошти за Договором-замовленням № 032 від 02.06.2014 р. лише частково, а саме в розмірі 30 000,00 грн.

Таким чином, як зазначає позивач, заборгованість відповідача перед позивачем за Договором-замовленням № 032 від 02.06.2014 р. складає 26 700,00 грн.

В зв'язку з тим, що відповідач не розраховувався з позивачем у строки передбачені договором позивачем неодноразово було надіслано на адресу відповідача претензії, однак зазначену заборгованість відповідачем погашено не було.

Враховуючи зазначене, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Іллічівськтрансервіс" про стягнення 55 831,82 грн. заборгованості, що складається з 26 700,00 грн. - основного боргу, 27 903,25 грн. - витрат від інфляції та 3% річних у розмірі 1 228,57 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує порушенням відповідачем прийнятих на себе за Договором-замовленням № 032 від 02.06.2014 р. зобов'язань, а також положенням Господарського та Цивільного кодексів України.

В подальшому, під час розгляду справи, позивачем позовні вимоги були уточнені. Так, згідно з остаточною редакцією вимог, викладених в Заяві про зміну предмету позову від 05.06.2015 р. (вх. № 2-3201/15 від 08.06.2015 р.) у якій позивач просить суд стягнути з відповідача 45 067,01 грн. заборгованості за договором транспортного експедирування, що складається з суми заборгованості за договором у розмірі 26 700,00 грн., суми пені у розмірі 6 206,11 грн., суми інфляційних нарахувань - 11 728,58 грн., суми 3% річних - 432,32 грн., а також 1 827,00 грн. судового збору.

Проте, розглянувши надану позивачем Заяву про зміну предмету позову від 05.06.2015 р. (вх. № 2-3201/15 від 08.06.2015 р.) суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

При цьому, згідно з положеннями п. 3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26 грудня 2011 року N 18 під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. У разі подання позивачем заяви, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, господарський суд повинен відмовити в задоволенні такої заяви і, приєднавши її до матеріалів справи та зазначивши про цю відмову в описовій частині рішення (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи), розглянути по суті раніше заявлені позовні вимоги, якщо позивач не відмовляється від позову. Позивач при цьому не позбавлений права звернутися з новим позовом у загальному порядку.

Отже, враховуючи, що звернувшись до суду із заявою про зміну предмету позову від 05.06.2015 р. (вх. № 2-3201/15 від 08.06.2015 р.) позивачем в частині вимог щодо стягнення пені були змінені як підстави, так і предмет заявленого позову, суд не розглядає заяву в частині вимог про стягнення пені у розмірі 6 206,11 грн., заяву залучає до матеріалів справи та розглядає позовні вимоги лише в частині стягнення суми заборгованості за договором у розмірі 26 700,00 грн., суми інфляційних нарахувань - 11 728,58 грн., суми 3% річних - 432,32 грн., а також 1 827,00 грн. судового збору.

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Іллічівськтрансервіс" був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, однак у судове засідання не з'являвся та відзив на позов не надав. Доказів, які б спростовували позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 не надав.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. ч. 1 ст. 901, ст. 903 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з положеннями ст. ст. 798, 799 Цивільного кодексу України договором найму транспортного засобу може бути встановлено, що він передається у найм з екіпажем, який його обслуговує. Сторони можуть домовитися про надання наймодавцем наймачеві комплексу послуг для забезпечення нормального використання транспортного засобу. Договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі.

Відповідно до Договору-замовлення № 032 від 02.06.2014 р. сторонами було підписано та завірено печатками Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ - 30/07 від 30.07.2014 р., який підтверджує надання Перевізником Замовнику послуг на суму 56 700,00 грн. Крім того, позивачем було виставлено Рахунок-фактуру № СФ 20/07 від 07.07.2014 р. на суму 56 700,00 грн.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи копій виписок по рахунку Товариством з обмеженою відповідальністю "Іллічівськтрансервіс" було сплачено на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 30 000 грн. за транспортні послуги згідно рахунку № СФ 20/07 від 07.07.2014 р.

Отже, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Іллічівськтрансервіс" перед позивачем, з урахуванням здійснених відповідачем оплат, складає 26 700,00 грн.

Таким чином, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, суд доходить висновку про правомірність заявленої позивачем до стягнення з відповідача заборгованості за договором-замовленням № 032 від 02.06.2014 р. у розмірі 26 700,00 грн., яка в свою чергу підлягає стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Іллічівськтрансервіс".

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 3 % річних за період з 11.11.2014 р. по 26.05.2015 р. у розмірі 432,32 грн. та інфляційні витрати за період з листопада 2014 року по квітень 2015 року у розмірі 11 728,58 грн., згідно наданого розрахунку.

Відповідно до Договору Замовник зобов'язався розрахуватись з Перевізником на протязі 3-5 банківських днів з моменту надання оригіналів документів (рахунок, акт виконаних робіт та CMR).

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 432,32 грн. та інфляційних витрат у розмірі 11 728,58 грн., проаналізувавши здійснений позивачем розрахунок, суд вважає його обґрунтованим та таким, що нарахований відповідно до вимог чинного законодавства, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог з урахуванням Заяви про зміну предмета позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 шляхом присудження до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Іллічівськтрансервіс" основного боргу у розмірі 26 700,00 грн., 3 % річних у розмірі 432,32 грн., інфляційних витрат у розмірі 11 728, 58 грн., а позовні вимоги щодо стягнення пені судом не розглядались.

Судові витрати покладаються на відповідача відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, ст.ст. 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги з урахуванням Заяви про зміну предмету позову задовольнити в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Іллічівськтрансервіс" основного боргу у розмірі 26 700,00 грн., 3 % річних у розмірі 432,32 грн., інфляційних витрат у розмірі 11 728, 58 грн.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Іллічівськтрансервіс" (68000, Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Шевченка, 7-А, офіс 43, ) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (03170, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) суму основного боргу у розмірі 26 700 (двадцять шість тисяч сімсот) грн. 00 коп, 3 % річних у розмірі 432 (чотириста тридцять дві) грн. 32 коп., інфляційні витрати у розмірі 11 728 (одинадцять тисяч сімсот двадцять вісім) грн. 58 коп. та судовий збір у розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складено 27.07.2015 року

Суддя Степанова Л.В.