номер провадження справи 7/73/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2015 Справа № 908/3802/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Будпромтех Плюс», м. Запоріжжя.

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно-проектно-виробнича компанія «Спецзахист», м. Запоріжжя.

Суддя Н.С. Кутіщева - Арнет

Представники:

- від позивача: Василенко Л.О., довіреність № 117 від 28.05.2015р.;

- від відповідача: Мулява І.Є., довіреність № 01/15 від 02.01.2015р.

Заявлено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Будпромтех Плюс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно-проектно-виробнича компанія «Спецзахист» про стягнення 474 915 грн. 55 коп., яка складається з 414 887 грн. 57 коп. основного боргу, 1 943 грн. 72 коп. 3% річних, 58 084 грн. 26 коп. суми індексу інфляції.

Ухвалою суду від 24.06.2015р. було порушено провадження по справі, присвоєно номер провадження 7/73/15, судове засідання призначено на 23.07.2015р.

Ухвали суду були направлені на адреси сторін, в установленому законом порядку та в строк.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму ВГС від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування ГПК України", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК (1798-12 ).

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні, протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК) (1798-12), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їх процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 4-5 ГПК України, невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим кодексом та іншими законами України.

До суду 20.07.2015р. від відповідача надійшла заява про визнання позову, в якій відповідач просить суд позовну заяву ТОВ «Будпромтех Плюс» до ТОВ «Інженерно-проектно-виробнича компанія «Спецзахист» задовольнити у повному обсязі. (заява долучена до матеріалів справи).

В судовому засіданні 23.07.2015р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному об'ємі і з підстав, зазначених у позовній заяві.

В судовому засіданні 23.07.2015р. представник відповідача підтримав заяву про визнання позову.

За клопотанням представників сторін судовий процес вівся без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Розгляд справи закінчено 23.07.2015р. оголошенням рішення суду в повному об'ємі в присутності представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до положень статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 20 ГК України встановлено, що держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються в тому числі шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

18.08.2014р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Будпромтех Плюс» (далі за текстом - позивач; субпідрядник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Інженерно-проектно-виробнича компанія «Спецзахист» (далі за текстом - відповідач; замовник) був укладений договір субпідряду № 18/08-2 (надалі - договір).

Відповідно до ст. 626, 629 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з п. 2.1. договору, субпідрядник зобов'язується у відповідності до затвердженої кошторисної документації виконати субпідрядні роботи на об'єкті Трипільська ТЕС ПАТ «Центренерго»:

- капітальне будівництво;

- технічне переоснащення та реконструкція енергоблока № 2;

- протипожежні заходи (монтаж систем автоматичного пожежегасіння, автоматичної пожежної сигналізації, протипожежного захисту, вогнезахист металоконструкцій та ін. роботи).

Згідно з п. 3.1.5. договору, відповідач зобов'язаний вчасно проводити розрахунок з субпідрядником за виконані роботи.

Згідно з п. 4 договору, загальна вартість робіт за даним договором складає 564 887 грн. 57 коп. включаючи ПДВ - 74 147 грн. 93 коп.

Згідно з п. 5.1. договору, підставою для оплати є підписання актів форми КБ-2в та довідки форми КБ-3 згідно з кошторисної документації.

Згідно з п. 5.2. договору, передбачено, що замовник оплачує роботи протягом 6 місяців після підписання актів прийому -передачі виконаних робіт.

30.09.2014р. на виконання договору від 18.08.2014р. № 18/08-2 сторонами підписаний акт виконаних робіт на суму 564 887 грн. 57 коп. включаючи ПДВ - 94 147 грн. 93 коп. Акт підписаний сторонами без зауважень. (акт виконаних робіт долучений до матеріалів справи)

За виконані роботи відповідач розрахувався частково, сплативши 150 000 грн. 00 коп. Тому, станом на день розгляду справи, розмір заборгованості складає 414 887 грн. 57 коп. (платіжне доручення № 520 від 26.01.2015р. на суму 150 000 грн. 00 коп. долучено до матеріалів справи).

Відповідач зобов'язаний провести всі розрахунки до 31.03.2015р. Втім, розрахунки за виконані роботи в повному обсязі не були проведені.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 414 887 грн. 57 коп. боргу.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання, відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, та те, що пред'явлена до стягнення сума боргу визнана відповідачем в повному обсязі і заборгованість підтверджена матеріалами справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 414 887 грн.57 коп. боргу є обґрунтованою та підлягає задоволенню

Згідно з п. 7.1. договору, у випадку порушення зобов'язання, що виникає з цього договору, сторона несе відповідальність, визначену цим договором та (або) чинним а Україні законодавством.

Згідно з п. 7.2. договору, порушенням договору, є його невиконання або неналежне виконання.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 58 084 грн. 26 коп. грн. втрат від інфляції та 1 943 грн. 72 коп. 3 % річних. (розрахунок 3 % річних та індексу інфляції долучено до матеріалів справи).

Частина 2 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, та те, що пред'явлена до стягнення сума 3 % річних та індексу інфляції визнана відповідачем в повному обсязі і заборгованість підтверджена матеріалами справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 58 084 грн. 26 коп. грн. втрат від інфляції та 1 943 грн. 72 коп. 3 % річних є обґрунтованою та підлягає задоволенню

На підставі вищезазначеного, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Будпромтех Плюс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно-проектно-виробнича компанія «Спецзахист» підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача, поскільки спір доведений до суду з його вини.

Керуючись ст. ст. 625, 626, 629 Цивільного кодексу України, ст. 173, 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 3, 22, 28, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85, 87 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Будпромтех Плюс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно-проектно-виробнича компанія «Спецзахист» задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно-проектно-виробнича компанія «Спецзахист» (69035, м. Запоріжжя, вул. Заводська, буд. 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будпромтех Плюс» (69006, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул.40-річчя Рад. України, 2-А, ) 414 887 (чотириста чотирнадцять тисяч вісімсот вісімдесят сім) грн. 57 коп. основного боргу, 1 943 (одна тисяча дев'ятсот сорок три) грн. 72 коп. 3% річних, 58 084 (п'ятдесят вісім тисяч вісімдесят чотири) грн. 26 коп. суми індексу інфляції, 9 498 (дев'ять тисяч чотириста дев'яносто вісім ) грн. 31 коп. судового збору.

Видати наказ.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів з дня його прийняття.

Присутнім в судовому засіданні представникам сторін судом роз'яснено ст. 87 ГПК України.

Суддя Н.С. Кутіщева-Арнет