ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

29 липня 2015 р. Справа № 902/753/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" (пров. Щорса, 24, м. Вінниця, 21012)

до: Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України (вул. Визволення, 2, м. Вінниця, 21050)

про стягнення 13587,38 грн.

Суд

Суддя Кожухар М.С.

Секретар судового засідання Матущак О.В.

Представники :

позивача: Бобко Т.Є. - за дорученням

відповідача: Воронюк М.Ф. - за дорученням

ВСТАНОВИВ :

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України 13 587,38 грн. боргу за спожитий за березень 2015 року природний газ згідно договору на постачання природного газу за регульованим тарифом № 2014/ТП-ПР-В010934-КП від 31.12.2013р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вказаним договором обумовлено визначення ціни газу відповідно до постанов НКРЕКП. Постановою останньої від 26.02.2015 р. № 227 встановлено гранічний рівень ціни на природний газ для промислових споживачів та інших суб"єктів господарювання у розмірі 8900,00 грн. за 1000 куб.м. Ця ціна діяла у березні 2015 року. Тому вартість газопостачання відповідачу за цей місяць було визначено, виходячи із зазначеної ціни газу. Однак відповідач відмовляється оплачувати газ за вказаною ціною, у зв"язку з чим його заборгованість перед позивачем за березень 2015 року становить 13587,38 грн.

Ухвалою від 29.05.2015р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 25.06.2015р.

17.06.2015р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує, зазначаючи наступне.

Правові відносини між позивачем та відповідачем виникли з моменту укладення Договору на постачання природного газу за регульованим тарифом №2014/ТП-ПР-В-010934-КП від 31.12.2013 року ( далі Договору), з 01.01.2014 р. до 31.12.2014 року, чинність якого у відповідності до п..10.1, п.10.2 зазначеного Договору була продовжена до 31 грудня 2015 року на підставі Додаткової угоди №8 від 31.12.2014 року, якою були внесені зміни до п.1.1. та п.10.1 Договору, а решту умов договору, відповідно п.4 Додаткової угоди - залишено без змін.

Відповідно п.10.2. Договору: "Усі зміни та доповнення до Договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими особами та скріплюються печатками обох Сторін".

В лютому місяці 2015 року на підставі підписаної Сторонами Додаткової угоди №9 від 01.02.2015 року були внесені зміни до п.4.2. Договору на постачання природного газу за регульованим тарифом, якими була визначена остаточна ціна за природній газ -7 463,52 грн. за 1000 м.куб., яка набрала чинності відповідно п.2 цієї Додаткової угоди №9 з 01 лютого 2015 року.

На підставі внесених змін до Договору Відповідач в лютому місяці 2015 року здійснив оплату за використаний природній газ - 4827 м.куб.: платіжне доручення № 55 від 19.02.2015 року, на суму 20 000.00 грн.; платіжне доручення №72 від 26 лютого 2015 року, на суму 16 026,41 грн., всього на загальну суму 36 026,41 грн. (4827 х 7 463,52 грн.).

Інші додаткові угоди в лютому та березні 2015 року щодо внесення зміни до Договору про зміну ціни за постачання природного газу сторони не укладали.

Оскільки між Сторонами ціна за природний газ була визначена в лютому 2015 року Додатковою угодою №9 від 01.02.2015 року та дорівнювала - 7 463,52 грн. за 1000 м.куб. і впродовж березня місяця 2015 року залишалася незмінною - відповідач здійснив в березні 2015 року оплату поставленого природного газу, згідно показників газових лічильників за об'єм -3 469 куб. м. по ціні - 7 463,52 грн. за 1000 м.куб (платіжне доручення №83 від 17 березня 2015 року, на 11000,0 грн.; платіжне доручення №87від 24 березня 2015 року, на суму 12 398,14 грн.; платіжне доручення №91 від 25 березня 2015 року, на суму 2492,81 грн.), всього на загальну суму - 25 890,95 грн. (3469 х 7 463,52 грн.).

Відповідач вважає, що зобов'язання з оплати вартості отриманого природного газу у березні 2015 року виконані ним в повному обсязі з дотриманням умов Договору та по ціні, яка була погоджена Сторонами в Договорі і Додатковими угодами, всього на загальну суму - 25 890,95 грн. (3469 х 7 463,52 грн.).

Позивач в позовній заяві вказує ціну за поставлений в березні місяці 2015 року природний газ не погоджену Сторонами Договору - 11 380,32 грн. за 1000 м.куб. і вказує загальну суму до оплати - 39 478,33 гри. без пояснення правових підстав її застосування та надання письмових доказів.

Позивач в позовній заяві зазначає, що Відповідачу пропонувалось підписати Додаткову угоду №10 від 01.03.2015 року та примірники Акту подачі-прийому і реалізації газу ПАТ "Вінницягаз" №УГГ-02443 від 31.03.2015 року за період з 01.03.2015 року по 31.03.2015 року.

Але відповідно реєстру вхідних документів Додаткова угода №10 від 01.03.2015 року надійшла до Відповідача та зареєстрована в журналі вхідної кореспонденції - Вінницької ОО ТСОУ 01.04.2015 року за вхідним номером №16/01-19, а Акти подачі-прийому та реалізації газу ПАТ "Вінницягаз" №УГГ-02443 від 31.03.2015 року за період з 01.03.2015 року по 31.03.2015 року надійшли до Відповідача та зареєстровані в журналі вхідної кореспонденції Вінницької ОО ТСОУ 09.04.2015 року за вхідним номером №17/01-19, тобто у дні, коли Постанова НКРЕКП №227 від 26.02.3015 року - втратила чинність. Підписувати Додаткову угоду №10 від 01.03.2015 року, в якій розрахунок ціни на природний газ виконаний згідно постанови, яка на 01.04.2015 р. втратила чинність, не було правових підстав. З урахуванням цієї обставини, та того, що оплата за використаний природний газ у березні місяці 2015 року була проведена згідно умов Договору в повному обсязі, зазначені документи з штампами реєстрації вхідної кореспонденції ОО ТСОУ, із зазначенням номеру та дати були повернуті позивачу без підпису в межах строку, визначеного ч.3 ст.188 Господарського Кодексу України, а стосовно актів - в межах строку, визначеного п.2.8. Договору - листами: вих.№28/01-17 від 08.04.2015 року; вих.№29/01-17 від 09.04.2015 року.

Відповідач керувався ч.1, ч.2 ст.5 Цивільного Кодексу України: "1. Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. 2. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи".

Постанова НКРЕКП №227 від 26.02.3015 року набрала чинності 01.03.2015 року і була чинною до 24.00 год. 31.03.2015 року, проте Позивач на протязі цього періоду не звернувся до Відповідача з Додатковою угодою про внесення змін до п.4.2. Договору щодо зміни ціни на природний газ розрахований з граничного рівня 8900,00 грн. за 1000 м.куб.

Тому, Відповідач не погоджується з викладеним у позовній заяві (абзац 4, 5 ), що ціна на природній газ для відповідача з 01 березня 2015 року складала -11 380,32 грн., та не погоджується із загальною сумою до оплати - 39 478,33 грн.

Окрім цього, оскільки ціна природного газу на березень місяць 2015 року - 11 380,32 грн. за 1000 м.куб. - непогоджена з Відповідачем, вона вважається визначеною в односторонньому порядку, що суперечить ч.1 ст.188 Господарського Кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.632 Цивільного Кодексу України: "Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін".

Домовленістю Сторін була визначена остаточна ціна на природний газ згідно із: Договором №2014/ТП-ПР-В-010934-КП від 31.12.2013 року; Додатковою угодою №8 від 31.12.2014 року; Додатковою угодою №9 від 01.02.2015 року і в березні місяці 2015 року, на підставі Договору та Додаткових угод вона дорівнювала - 7 463,52 грн. за 1000 м.куб.

Відповідно ч.2 ст. 632 Цивільного Кодексу України: "Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом."

Пунктом 5.3.3. Договору визначається обов'язок Споживача (Відповідача): "Оплачувати Постачальнику вартість поставленого газу на умовах та в обсягах, визначених Договором".

Обласна організація ТСОУ вважає свій обов'язок щодо оплати послуг за отриманий природний газ у березні місяці 2015 року - виконаним повністю на умовах та в обсягах, визначених Договором.

Відповідач не погоджується з обґрунтуванням позову на підставі ст.525, 526 ЦК України, оскільки: односторонньої відмови від зобов'язання чи односторонньої зміни умов Договору з боку Відповідача у період з 01.02.2015 року по 31.03.2015 року - не було; Відповідач добросовісно, належним чином виконував зобов'язання передбачені Договором з дати внесення до нього останніх змін, тобто з 01.02.2015 року по 31.03.2015 року.

Відповідач не заперечує, що відповідно до ст.174 Господарського Кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно правового акту, але у даному випадку, зобов'язання між Позивачем і Відповідачем виникли на підставі Договору, про що також йдеться у зазначеній нормі права.

Постановою НКРЕ №1391 від 19.12.2003 року, якою затверджено Порядок розрахунку граничного рівня ціни на природний газ, який реалізується суб'єктам господарської діяльності - дається визначення граничного (максимального) рівня ціни на природній газ: " 1.2. Граничний рівень ціни на природний газ, визначений згідно з цим Порядком, є максимально можливим при розрахунках промислових споживачів та інших суб'єктів господарської діяльності (далі - промислові споживачі) за природний газ.".

Відповідач сприймає дане визначення, як таке, що не дає газопостачальній організації права здійснювати розрахунок ціни на постачання природного газу для промислових та інших споживачів природного газу на основі розрахунку ціни, більшої від Граничного рівня ціни на природній газ, встановленої, наприклад Постановою НКРЕКП №81 від 29.01.2015 року 5 700,00 грн. за 1000м.куб., оскільки, відповідно п. 1.2., він вважається "максимально можливим".

Разом з тим, в Постанові НКРЕ №1391 від 19.12.2003 року, не наводиться визначення мінімального граничного рівня ціни на природний газ, тобто, будь-якої заборони щодо зменшення максимально можливого граничного рівня ціни на природний газ - не існує, а отже у такому разі, і немає підстав для заборони Постачальнику при укладенні договору на постачання природного газу суб'єкту господарювання відступати від максимально можливого граничного рівня ціни на природній газ у бік його зменшення. Отже, Відповідач, не вважає, що Сторонами Договору були допущені порушення законодавства щодо реалізації природного газу Відповідачу у березні місяці 2015 року за граничним ( максимальним) рівнем ціни на природній газ, що дорівнював з 01 лютого 2015 року - 5 700,00 грн. за 1000 м.куб., який був визначений Постановою НКРЕКП №81 від 29.01.2015 року.

25.06.2015р. від представника позивача надійшов лист б/н та дати (вх.№ 06-52/6554/15), в якому зазначено, що ПАТ "Вінницягаз" вважає доводи, викладені Відповідачем не обґрунтованими та такими, що не можна брати до уваги з підстав, викладених у позовній заяві.

ПАТ "Вінницягаз" є господарським товариством, яке здійснює діяльність з розподілення та постачання газу, зокрема населенню, промисловим споживачам та іншим суб'єктам господарювання.

Природний газ, який постачається та розподіляється мережами ПАТ "Вінницягаз", купується Товариством у суб'єктів господарювання - продавців природного газу.

Природний газ, ціна на який стала предметом даного спору, закуплений Позивачем у Товариства з обмеженою відповідальністю "РГК ТРЕЙДІНГ" на підставі договору № ВН-ПР-2015-01 купівлі-продажу природного газу від 12.12.2014 р. (надалі Договір).

Пунктом 1.2. укладеного Договору визначено, що газ, який продається за Договором, використовується Покупцем виключно для подальшої реалізації промисловим споживачам та іншим суб'єктам господарювання.

Відповідно до пп. 5.1., 5.2. Договору ціна (граничний рівень ціни) на природний газ встановлюється НКРЕКП. Розрахунки за реалізований Покупцю (ПАТ "Вінницягаз") газу здійснюються за ціною, що визначається за формулою.

Додатковою угодою № 3 до Договору № ВН-ПР-2015-01 купівлі-продажу природного газу від 12.12.2014 р. від 26 лютого 2015 р. сторони домовились про узгодження ціни на газ у березні 2015 р., згідно формули, що наведена в п.5.2. Договору, на рівні:ціни, що встановлена постановою НКРЕКП на 01.03.2015 р. - 8 900,00, а також місячному коефіцієнту знижки - 1.00. базова ціна газу становить 8 900,00 грн.

Як зазначено у позовній заяві, Постановою НКРЕКП від 26.02.2015 р. № 227 (на даний час втратила чинність) встановлено граничний рівень ціни на природний газ для промислових споживачів та інших суб'єктів господарювання - 8 900,00 грн. за 1000 м.куб. (без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, який справляється у розмірі 2 відсотків, тарифів по послуги з транспортування, розподілу та постачання природного газу за регульованим тарифом). Ця постанова набрала чинності з 01 березня 2015 року.

Таким чином, природний газ, що постачався споживачам в березні місяці 2015 року, зокрема і Вінницькій обласній організації Товариства сприяння обороні України відпускався по ціні, яка встановлена НКРЕКП та зазначена в договорі на купівлю-продажу природного газу між ПАТ "Вінницягаз" та ТОВ "РГК ТРЕИДІНГ".

Судове засідання 25.06.2015р. не відбулось, в зв"язку з перебуванням судді Кожухар М.С. на лікарняному.

Після виходу судді на роботу, ухвалою суду від 13.07.2015р. розгляд справи призначено на 23.07.2015р.

В судовому засіданні 23.07.2015р. оголошено перерву до 29.07.2015р.

24.07.2015р. до суду від представника позивача надійшов лист б/н та дати (вх.№ 06-52/7607/15 від 24.07.2015р.), в якому зазначено, що ЗУ "Про засади функціонування ринку природного газу" надано повноваження на державне регулювання суб'єктів ринку природного газу та встановлення цін та тарифів на розподіл, транспортування та постачання природного газу Національній комісії, яка здійснює державне регулювання у сфері енергетики (НКРЕ) (на даний час Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП).

Відповідно до п. 4.1. укладеного між ПАТ "Вінницягаз" та Вінницькою обласною організацією товариства сприяння обороні України Договору розрахунки за реалізований Споживачеві газ здійснюються за цінами, що встановлюються НКРЕ.

Пунктом 4.2. Договору визначено ціну па природний газ та складову її частину.

Згідно з п. 4.4. Договору Сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 4.1. та 4.2. Договору, є обов'язковою для сторін з дати набуття нею чинності. Визначена на її основі вартість буде застосовуватись Сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за газ згідно з умовами Договору.

Також, Постачальник зобов'язується розміщувати інформацію про ціну на газ та її складові на своєму офіційному веб-сайті та в засобах масовою інформації (п.4.3. Договору), що і було зроблено Товариством 06.03.2015р. в № 18 (22960) газети "Вінничина" ПАТ "Вінницягаз".

Отже, при укладанні Договору на постачання природного газу Відповідачем було дано згоду на прийняття ціни на природний газ, якщо вона встановлена НКРЕКП, розміщена на офіційному веб-сайті Товариства чи в засобах масової інформації та визначена відповідно до п. 4.1. та 4.2. Договору.

28.07.2015р. від відповідача надійшов лист № 61/01-17 від 27.07.2015р., в якому зазначено таке.

У рахунку на оплату № 000002287 від 20.02.2015 року, на підставі якого Відповідачем були здійснені платежі за поставлений Позивачем природний газ у березні 2015 року (платіжне доручення №83 від 17 березня 2015 року, на 11000,00 грн.; платіжне доручення №87від 24 березня 2015 року, на суму 12 398,14 грн.; платіжне доручення №91 від 25 березня 2015 року, на суму 2492,81 грн.) - зазначається дві таблиці, перша: "Платежі згідно умов договору за лютий" і друга таблиця "Платежі згідно умов договору за березень". З вказаних таблиць вбачається, що ціна природного газу без ПДВ, як в лютому так і в березні 2015 року - однакова - 5 700,00 грн., яка є граничним рівнем ціни на природній газ, визначеним Постановою НКРЕКП №81 від 29.01.2015 року, на підставі якого Позивачем був проведений кінцевий розрахунок у Додатковій угоді №9 від 01.02.2015 року, якою, після підписання Сторонами, були внесені зміни до п.4.2. Договору з терміном дії до 31.12.2015 року.

28.07.2015р. до суду від представника позивача надійшов лист б/н та дати (вх. 06-52/7725/15 від 28.07.2015р.), в якому зазначено наступне.

Пунктом 4.6. укладеного між сторонами Договору № 2014/ТП-ПР-130934-Кп від 31.12.2013 р. ( надалі - Договір) передбачено, що оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється Споживачем авансовими платежами із розрахунку договірного обсягу постачання газу згідно з додатком 2 до Договору.

Авансові платежі сплачуються Споживачем Постачальнику на розрахунковий рахунок із спеціальним режимом використання у розмірі 100 відсотків від вартості запланованого або погодженого Постачальником обсягу газу на розрахунковий період за 10 (десять) календарних днів до початку місяця поставки газу.

Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної договірної величини обсягу газу, заявленого на розрахунковий період.

20.02.2015р. Відповідачу було надано рахунок на оплату № 000002287 з розрахунку заявленого та зазначеного в Додатку 2 до укладеного Договору обсягу природного газу 3000 м.куб газу на загальну суму 22 390,56 грн. Ціна на природний газ в наданому для сплати рахунку була зазначена відповідно до Постанови НКРЕКП № 81 від 29 січня 2015 р., яка була чинною та той час та установлювала граничний рівень ціни в лютому 2015 р. на рівні 5 700,00 грн.

Постанова НКРЕКП № 227 про встановлення граничного рівня ціни на природний газ на рівні 8 900,00 грн. прийнята 26.02.2015р., тобто через 6 днів після надання Відповідачеві рахунку оплату № 000002287. Таким чином, Позивач при наданні рахунку Відповідачу не міг знати про зміну вартості природного газу в березні 2015 р.

Відповідач у відзиві на позовну заяву та поясненнях наданих під час судового засідання зазначає, що в зв'язку з тим, що Постанова НКРЕКП № 227 від 26.02.2015 р. втратила чинність з 01.04.2015р., платежі за природний газ, спожитий ними в березні 2015р. проводились до ціни, встановленій попередньою Постановою НКРЕКП № 81 від 29 січня 2015 р.

Проте, Постанова N 81 від 29 січня 2015 р., Постановою № 227 від 26.02.2015 р. визнана такою, що втратила чинність.

А отже, твердження Відповідача про правомірність здійсненої їм оплати за ціною встановленою на природний газ, встановленою зазначеною Постановою на лютий 2015 р. не є правильними та законними.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.01.2009 р. № 36, якою внесено доповнення повноваження НКРЕ (на даний час НКРЕКП) з 01.01.2009 р., НКРЕ отримала право на встановлення цін на природний газ, зокрема, для промислових споживачів та інших суб'єктів господарювання за погодженням з Мінекономіки.

Пунктом 13 Положення про НКРЕКП, затвердженого Указом Президента України від 10.09.2014 р. № 715/214 встановлено, що рішення Комісії, прийняті в межах її повноважень, є обов'язковими для виконання підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності, які здійснюють діяльність на оптовому ринку електроенергії, ринках газу, нафти та нафтопродуктів.

ЗУ "Про засади функціонування ринку природного газу" надано повноваження на державне регулювання суб'єктів ринку природного газу та встановлення цін та тарифів на розподіл, транспортування та постачання природного газу НКРЕКП.

Відповідно до п. 4.1. укладеного між сторонами Договору розрахунки за реалізований Споживачеві газ здійснюються за цінами, що встановлюються НКРЕ (НКРЕКП).

Згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2006 № 605 (із змінами) "Деякі питання діяльності Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", передбачається, що установлені НКРЕ граничні (максимальні) рівні цін на природний газ, що реалізується установам та організаціям, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів; промисловим споживачам та іншим суб'єктам господарювання, можуть коригуватися Комісією в наступному місяці реалізації природного газу Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" в разі зміни середньомісячного курсу гривні до долара США, установленого Національним банком України у місяці реалізації природного газу, до офіційного курсу гривні до долара США, установленого Національним банком України у попередньому місяці, та/або в разі зміни середньозваженої ціни імпортованого природного газу, що закуповується Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" для формування ресурсу природного газу, що використовується для задоволення потреб споживачів України, та/або вимог законодавства, та інших обставин, що значно впливають на їх величину.

Таким чином, враховуючи те, що ціни на газ встановлюються відповідними державними органами - державою, Позивач позбавлений можливості реалізувати газ по договірним цінам, так як заниження його вартості завдасть значних збитків державі.

Внаслідок цього, ПАТ "Вінницягаз", на виконання постанови НКРЕ № 227 від 26.02.2015 р., з 01 березня 2015 р. встановила граничний рівень ціни на природний газ, що реалізується промисловим споживачам та іншим суб'єктам господарювання - 8 900 куб.м за 1000 куб.м (без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, який справляється у розмірі 2 відсотків, тарифів на послуги з транспортування, розподілу і постачання природного газу за регульованим тарифом).

29.07.2015р. до суду від представника відповідача надійшло письмове пояснення б/н від 28.07.2015р., в якому останній зазначає таке.

Додатковою угоди №8 від 31.12.2014р. дія Договору була продовжена до 31.12.2015 року (п.1 визначено оплату вартості газу на умовах, передбачених Договором, а не прямою дією Постанови НКРЕКП).

Додатковою угодою №9 від 01.02.2015р., внесено зміни до п.4.2. Договору на постачання природного газу та визначено остаточну ціну за природній газ -7 463,52 грн. за 1000 м.куб. (ця ціна вирахувана із граничного рівня ціни 5700 грн. за 1 000 м.куб встановленої Постановою НКРЕКП №81 від29.01.2015 року), яка набрала чинності з 01 лютого 2015 року з строком дії, відповідно Додаткової угоди №8 від 31.12.2014 р. - до 31.12.2015 року. Після підписання сторонами Додаткової угоди №8 від 31.12.2014 року та Додаткової угоди №9 від 01.02.2015 року - протягом лютого та березня 2015 року.

Позивач більше не ініціював змін до Договору, тобто, вважав їх такими що відповідають чинному законодавству і не оспорював в судовому порядку.

20.02.2015р. Позивач направив Відповідачу рахунок на оплату №000002287 від 20.02.2015 року. В рахунку відображені дві таблиці: -перша: "Платежі згідно умов договору за лютий" ; друга : "Платежі згідно умов договору за березень". Ціна природного газу без ПДВ, як в лютому так і в березні 2015 року - Позивачем визначена однакова - 5 700,00 грн. (пункти 1 і 6 Таблиць). Тобто, саме ця ціна 5700 м.куб за 1000 м.куб -була визначена Постановою НКРЕКП №81 від 29.01.2015 року.

Відповідачем були здійснені платежі за поставлений Позивачем природній газ у лютому 2015 року за ціною визначеною Позивачем у зазначеному рахунку: платіжне доручення №55 від 19.02.2015 року, платіжне доручення №72 від 26 лютого 2015 року, всього на загальну суму 36 026,41 грн. (4827 х 7 463,52 грн.). Ціна 7 463,52 грн. - за 1000 м.куб. визначена Позивачем у Додатковій угоді №9 від 01.02.2015 року.

Відповідно ч.2 ст.188 Господарського Кодексу України: "Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором". Про таке ж йдеться і в п.10.2 Договору.

В березні 2015 року - Позивач не звертався до Відповідача з пропозицією внесення змін до п.4.2. Договору щодо зміни ціни на газ. Доказів про письмове звернення до Відповідача Позивач до суду не надав.

Оскільки умови Договору у березні місяці 2015 року - не змінювались, Відповідач здійснив оплату за поставлений газ по ціні згідно змін, внесених до Договору Додатковою угодою №9 від 01.02.2015 року і відповідно виставленого Позивачем рахунку на оплату №000002287 від 20 лютого 2015 року та зазначеній в ньому ціні: платіжне доручення №83 від 17 березня 2015 року, на 11000,0 грн.; платіжне доручення №87від 24 березня 2015 року, на суму 12 398,14 грн.; платіжне доручення №91 від 25 березня 2015 року, на суму 2492,81 грн.) - всього на загальну суму - 25 890,95 грн. (3469 х 7 463,52 грн.).

Відповідач виконав свої зобов'язання у відповідності п.5.3.3. Договору.

01.04.2015 року Позивач подав Відповідачу Додаткову угоду №10 (без дати та вихідного номеру відправлення її Позивачем (нарочним) з пропозицією внесення змін до п.4.2. Договору, але оскільки, в день реєстрації даної Додаткової угоди в канцелярії Відповідача 01.04.2015 року розрахунок ціни здійснений Позивачем на даних постанови НКРЕКП №227 від 26.02.2015 року, яка 01.04.2015 року втратила чинність, а розрахунок, відповідно - незаконний, Відповідачем дана Додаткова угода №10 була повернута Позивачу без її підпису. Окрім цього, Додаткова угода №10 ще й неналежним чином оформлена, на що Відповідач звертав увагу суду в своєму письмовому клопотанні про огляд доказів від 24.07.2015 року.

09.04.2015 року Позивач подав (без дати та вихідного номеру відправлення (нарочним) Відповідачу Акти подачі-прийому та реалізації газу ПАТ "Вінницягаз" №УГГ- 02443 від 31.03.2015 року за період з 01.03.2015 року по 31.03.2015 року, які зареєстровані в журналі вхідної кореспонденції Вінницької ОО ТСОУ 09.04.2015 року за вхідним номером №17/01-19. Оскільки у вказаних актах зазначалась ціна природного газу - 8 900,00 грн. за 1000 м.куб, яка не була передбачена договором - Позивач в той же день 09.04.2015 року повернув акти без їх підпису Позивачу.

Пункт 2.8. Договору у таких ситуаціях визначає порядок урегулювання розбіжностей між Сторонами Договору в тому числі і звернення до суду, проте Позивач до суду не звертався, тобто, Позивач погодився із мотивацією Відповідача.

У п.4.4. Договору зазначено, що Сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до п.4.1. та п.4.2. Договору, є обов'язковою для Сторін з дати набуття нею чинності.

Відповідно ч.2 ст.189 Господарського Кодексу України, ціна є істотною умовою господарського договору. Ціна зазначається в договорі у гривнях.

Отже, чинною вважається ціна, передбачена Договором і погоджена сторонами, що є вимогою закону.

Відповідно до положень Договору та пунктів 1,2,3 Додаткової угоди №9 від 01.02.2015 року, підписаної Сторонами, чинною ціною вважається ціна - 7 463,52 грн. за 1000 м.куб. природного газу.

Оскільки Позивач звернувся з Додатковою угодою №10 до Відповідача 01.04.2015 року, коли Постанова НКРЕКП №227 від 26.02.2015 року втратила чинність, Відповідач не погодився підписувати таку Додаткову угоду, а отже чинною залишилась ціна визначена Сторонами Додатковою угодою №9.

Як випливає із закону, оплата вартості за газ здійснюється на умовах, передбачених Договором, а не прямої дії Постанови НКРЕКП чи повідомлення про ціну газу розміщеного в газеті.

Постанова НКРЕКП є підставою для використання Постачальником (Позивачем) граничного рівня ціни на газ, здійснення на його основі розрахунку ціни газу та послідуючого внесення пропозиції Споживачу щодо внесення зміни до п.4.2. Договору, як того вимагає ч.2 ст.188 Господарського Кодексу України та п.10.2 Договору.

Постанова НКРЕКП в першу чергу стосується Постачальника (Позивача) природного газу. Споживач отримавши інформацію про ціну - приймає рішення з урахуванням своїх фінансових можливостей і (відповідно ст.627 ЦК України) є вільним в укладенні Договору, тобто, може укласти Договір якщо є кошти, а якщо коштів немає - може відмовитись від укладення Договору або ініціювати його припинення (розірвання).

Стосовно посилань представника Позивача на п.4.6. Договору, що Відповідач самостійно має здійснювати розрахунок. У даному пункті мова йдеться про те, що Споживач самостійно розраховує суму платежу за газ. Але цим пунктом не передбачається обов'язок Споживача здійснювати розрахунок ціни на постачання природного газу - це обов'язок Постачальника, тому, ініціювати зміну ціни в договорі має Постачальник природного газу, у даному випадку Позивач, що він не вчинив у березні 2015 року.

В судове засідання 29.07.2015р. з"явились представники обох сторін.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

31.12.2013р. між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" (Постачальник) та Вінницькою обласною організацією Товариства сприяння обороні України (Споживач) укладено договір на постачання природного газу за регульованим тарифом № 2014/ТП-ПР-В010934-КП, відповідно до якого, Постачальник протягом 2014 року здійснює Споживачу постачання природного газу (далі - газ) в обсягах і порядку, передбачених Договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість газу у розмірах, строки, порядку та на умовах, передбачених Договором.

Передача газу за цим Договором здійснюється на межах балансової належності об'єктів Споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування (далі - пункти призначення). Перелік комерційних вузлів обліку газу та газоспоживного обладнання визначається Сторонами в додатку 1 до Договору (п. 1.2. Договору).

Договірні обсяги постачання газу Споживачу наводяться в додатку 2 до Договору (п. 2.1. Договору).

Послуги з постачання газу документально оформлюються підписаним Сторонами актом приймання-передачі газу, що оформлюється згідно з даними вузлів обліку, визначених у додатку 1 до Договору (п. 2.6. Договору).

Постачальник до 05-го числа, наступного за звітним місяцем, направляє Споживачу два примірники акта приймання-передачі газу за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою Постачальника (п. 2.7. Договору).

Споживач протягом двох робочих днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов'язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу. У випадку відмови від підписання акта приймання-передачі газу розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до Договору або в судовому порядку.

До прийняття рішення судом обсяг та вартість послуг з постачання газу встановлюються відповідно до даних Постачальника (п. 2.8. Договору).

Відповідно до п. 4.1. Договору, розрахунки за реалізований Споживачеві газ здійснюються за цінами, що встановлюються національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Відповідно до п. 4.2. Договору, ціна за 1000 куб.м. природного газу без урахування податку на додану вартість, збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на його транспортування, розподіл і постачання, становить З 459,00 грн., крім того ПДВ 20% - 691,80 грн., крім того: збір у вигляді цільової надбавки у розмірі 2% (два відсотки), відповідно до статей 314-317 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2756-VІ нараховується на ціну газу за 1000 куб.м. природного газу і становить 69,18 грн., крім того ПДВ 20%- 13,836 грн.; тариф на постачання природного газу за 1000 куб. м. природного газу становить 38,50 грн., крім того ПДВ 20%- 7,70 грн.; тариф на транспортування природного газу розподільними трубопроводами за 1000 куб. м. природного газу становить 252,50 грн., крім того ПДВ 20% - 50,50 грн.; тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами за 1000 куб. м. природного газу становить 43,10 грн., крім того ПДВ 20%-8,62 грн. Усього за 1000 куб. м. природного газу, з урахуванням збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на його транспортування, розподіл і постачання - 3 862,28 грн., крім того ПДВ 20% -772,456 грн., разом за 1000 куб. м. - 4 634,736 грн.

Сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 4.1 та 4.2 Договору, є обов'язковою для Сторін з дати набуття нею чинності. Визначена на її основі вартість газу буде застосовуватись Сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за газ згідно з умовами Договору (п.4.4 Договору).

Розрахунковий період за Договором становить один місяць - з контрактної години першого дня місяця до контрактної години першого дня наступного місяця включно. Місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу на загальну кількість реалізованого газу, визначену згідно з розділом 3 Договору. Загальна сума вартості Договору складається з місячних сум вартості договірних обсягів постачання газу Споживачу (п. 4.5. Договору).

Оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється Споживачем авансовими платежами із розрахунку договірного обсягу постачання газу згідно з додатком 2 до Договору. Авансові платежі сплачуються Споживачем Постачальнику на розрахунковий рахунок зі спеціальним режимом використання у розмірі 100 відсотків від вартості запланованого або погодженого Постачальником обсягу газу на розрахунковий період за десять (10) календарних днів до початку місяця поставки газу. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці. У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше п'ятого (5) числа місяця, наступного за розрахунковим. Сторони домовились, що під поняттям "недоплата вартості послуг з постачання газу" вони розуміють недоплату Споживачем вартості фактично спожитого понад запланований або узгоджений на розрахунковий період з Постачальником обсяг газу. У разі переплати за фактично спожитий газ сума переплати зараховується Постачальником в рахунок оплати поставленого газу в наступному розрахунковому періоді або повертається на поточний рахунок Споживача на його письмову вимогу. У разі збільшення підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду Споживач здійснює оплату додатково заявлених обсягів газу в п'ятиденний строк після збільшення цього обсягу у встановленому Договором порядку. Сторони домовились вважати дату збільшення підтвердженого обсягу датою доведення Оператором газорозподільного підприємства інформації про підтвердження збільшення обсягу газу на розрахунковий період (п. 4.6. Договору).

Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє в частині постачання природного газу з 01.01.2014 року до 31.12.2014 р., а в частині розрахунків до повного їх здійснення. Договір вважається продовженим на аналогічний період, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому Сторони мають переоформити додаток 2 щодо договірних обсягів постачання газу, у якому визначити планові обсяги газу на продовжений термін (п. 10.1. Договору).

Усі зміни та доповнення до Договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими особами та скріплюються печатками обох Сторін (п. 10.2. Договору).

Додатки до Договору: Додаток 1 Перелік комерційних вузлів обліку газу та газоспоживного обладнання; Додаток 2 Договірні обсяги транспортування природного газу на 2014 рік; Додаток 3 Розрахунок витрат та втрат природного газу в мережі є невід'ємними частинами Договору (п. 10.4. Договору).

31.12.2014р. сторони уклали додаткову угоду № 8 до договору на постачання природного газу за регульованим тарифом № 2014/ТП-ПР-В010934-КП від 01.01.2014р., відповідно до якої: пункт 1.1. договору викладено в редакції: "1.1. Постачальник протягом 2014-2015 років здійснює Споживачу постачання природного газу (далі - газ) в обсягах і порядку, передбачених Договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість газу у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором."; абзац перший пункту 10.1. договору викладено в редакції: "10.1. Цей Договір набуває чинності з дати підписання та діє до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків - до повного їх здійснення."; переоформлено додаток 2 щодо договірних обсягів постачання газу, у якому визначено планові обсяги газу на 2015 рік. Ця угода набирає чинності з моменту підписання її сторонами. Решта умов договору залишається незмінною і обов'язковою до виконання сторонами.

01.02.2015р. сторони уклали додаткову угоду № 9 до договору на постачання природного газу за регульованим тарифом № 2014/ТП-ПР-В010934-КП від 01.01.2014р., відповідно до якої пункт 4.2. договору викладено в редакції: "4.2. Ціна за 1000 куб. м. природного газу без урахування податку на додану вартість, збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на його транспортування, розподіл і постачання, становить 5 700,00 грн., крім того ПДВ 20% - 1 140,00 грн., крім того: збір у вигляді цільової надбавки у розмірі 2% (два відсотки), відповідно до статей 314-317 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VІ нараховується на ціну газу за 1000 куб. м. природного газу і становить 114,00 грн., крім того ПДВ 20% - 22,80 грн.; тариф на постачання природного газу за 1000 куб. м. природного газу становить 38,90 грн., крім того ПДВ 20%) - 7,78 грн.; тариф на транспортування природного газу розподільними трубопроводами за 1000 куб. м. природного газу становить 284,40 грн., крім того ПДВ 20%-56,88 грн.; тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами за 1000 куб. м. природного газу становить 82,30 грн., крім того ПДВ 20%- 16,46 грн. Усього за 1000 куб. м. природного газу, з урахуванням збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на його транспортування, розподіл і постачання - 6 219,60 грн., крім того ПДВ 20% - 1 243,92 грн., разом за 1000 куб. м. - 7 463,52 грн.". Ця угода набирає чинності з моменту підписання її сторонами. Керуючись ст. 631 Цивільного кодексу України сторони встановили, що умови даної додаткової угоди застосовуються до відносин сторін, які виникли з 01 лютого 2015року. Решта умов договору залишається незмінною і обов'язковою до виконання сторонами.

20.02.2015р. Постачальник виставив Споживачу рахунок № 000002287 на оплату газу за березень 2015 року зокрема на загальну суму - 22 390,56 грн., в т.р. 17 100,00 грн. за природний газ в кількості 3 000 м.куб. вартістю 5 700,00 грн.

Відповідно до умов договору на постачання природного газу за регульованим тарифом № 2014/ТП-ПР-В010934-КП від 31.12.2013р., позивач в березні 2015 року поставив, а відповідач прийняв природний газ в кількості 3469 м.куб.

26.02.2015 р. Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийнято постанову № 227 "Про встановлення граничного рівня ціни на природний газ для промислових споживачів та інших суб"єктів господарювання", пунктом 1 якої встановлено граничний (максимальний) рівень ціни на природний газ, що реалізується промисловим споживачам та іншим суб"єктам господарювання - 8900,00 грн. за 1000 куб.м. (без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, який справляється у розмірі 2 відсотків, тарифів на послуги з транспортування, розподілу і постачання природного газу за регульованим тарифом); пунктом 2 - визнано такою, що втратила чинність, постанову НКРЕКП від 29.01.2015 р. № 81 "Про встановлення граничного рівня ціни на природний газ для промислових споживачів та інших суб"єктів господарювання"; пунктом 3 - ви значено, що ця постанова набирає чинності з 01 березня 2015 р.

20.03.2015р. позивач виставив рахунок № 000004330 від 20.03.2015р. на оплату отриманого природного газу за березень 2015 року в кількості 3469 м.куб. за ціною 8900,00 грн. за тис. куб.м. на загальну суму 39 478,33 грн. (в т.ч. ПДВ, вартість розподілу ПГ облгазу, цільова надбавка, вартість розподілу ПГ магістральними мережами та постачання ПГ), який відповідачем отримано разом з актом № УГГ-02443 від 31.03.2015 р. 09.04.2015 р., виходячи із записів в журналі вхідної кореспонденції (а.с. 43).

01.04.2015 р. відповідачем отримано примірник додаткової угоди № 10 від 01.03.2015 р., відповідно до якої пункт 4.2. договору викладено в редакції: "4.2. Ціна за 1000 куб. м. природного газу без урахування податку на додану вартість, збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на його транспортування, розподіл і постачання, становить 8 900,00 грн., крім того ПДВ 20% - 1 780,00 грн., крім того: збір у вигляді цільової надбавки у розмірі 2% (два відсотки), відповідно до статей 314-317 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VІ нараховується на ціну газу за 1000 куб. м. природного газу і становить 178,00 грн., крім того ПДВ 20% - 35,60 грн.; тариф на постачання природного газу за 1000 куб. м. природного газу становить 38,90 грн., крім того ПДВ 20%) - 7,78 грн.; тариф на транспортування природного газу розподільними трубопроводами за 1000 куб. м. природного газу становить 284,40 грн., крім того ПДВ 20% - 56,88 грн.; тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами за 1000 куб. м. природного газу становить 82,30 грн., крім того ПДВ 20%-16,46 грн. Усього за 1000 куб. м. природного газу, з урахуванням збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на його транспортування, розподіл і постачання - 9 483,60 грн., крім того ПДВ 20% - 1 896,72 грн., разом за 1000 куб.м. - 11 380,32 грн.

В зазначеному вище акті № УГГ-02443 від 31.03.2015 р. зазначено вартість газопостачання, виходячи із ціни газу, визначеному на рівні, встановленому постановою НКРЕКП № 227 від 26.02.2015 р.

Відповідач від підпису акту подачі-прийому та реалізації газу та додаткової угоди відмовився; посилаючись на завищення ціни газу та повернув позивачу непідписані примірники додаткової угоди та акту листами № 28/01-17 від 08.04.2015р. та № 29/01-17 від 09.04.2015р. Дані листи отримано позивачем 16.04.2015р., про що свідчать відмітки ПАТ "Вінницягаз" № 1249/17, № 1248/17, які містяться безпосередньо на вказаних листах.

Натомість відповідач розрахувався за отриманий в березні 2015 року природний газ, сплативши позивачу 25 890,95 грн., що стверджується банківською випискою по рахунку за 17.03.2015р., 24.03.2015р. та 26.03.2015р.

Позивач у відповідь на листи відповідача № 28/01-17 від 08.04.2015р. та № 29/01-17 від 09.04.2015р. надіслав лист № 07-15-1827 від 23.04.2015р., в якому не погоджується з відмовою від оплати за спожитий природний газ за ціною, визначеною в запропонованій до підпису додатковій угоді N 10 від 01.03.2015р. та акті № УГГ-02443 від 31 03.15 подачі-прийому та реалізації газу.

Наведене стверджується матеріалами справи та поясненнями представників сторін в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши і оцінивши докази у справі, суд дійшов такого висновку.

Статтею 193 Господарського кодексу України (ГК України) визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

В силу ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з Договору, між сторонами склались правовідносини щодо постачання природного газу.

Відповідно до ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами

Частинами 1,2 статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно з положеннями ст.ст. 6,627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Сторони у четвертому розділі договору на постачання природного газу за регульованим тарифом № 2014/ТП-ПР-В010934-КП від 31.12.2013р. обумовили вартість послуг з постачання природного газу та порядок розрахунків за отриманий газ.

Так, відповідно до п. 4.1. Договору, розрахунки за реалізований Споживачеві газ здійснюються за цінами, що встановлюються національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Пункт 4.2 Договору містить умову про ціну газопостачання та її складові.

Постачальник зобов'язується розміщувати інформацію про ціну газу та її складові на своєму офіційному веб-сайті та в засобах масової інформації (п. 4.3. Договору).

Згідно з п. 4.4. Договору, сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 4.1 та 4.2 Договору, є обов'язковою для Сторін з дати набуття нею чинності. Визначена на її основі вартість газу буде застосовуватись Сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за газ згідно з умовами Договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 Господарського кодексу України, державні регульовані ціни запроваджуються Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про засади функціонування ринку природного газу", державне регулювання діяльності суб'єктів ринку природного газу, в тому числі суб'єктів природних монополій та суб'єктів господарювання, які діють на суміжних ринках, здійснюється Кабінетом Міністрів України, національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, та центральними органами виконавчої влади в межах їх повноважень.

До повноважень національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, зокрема належать: здійснення державного регулювання відносин суб'єктів ринку природного газу; встановлення тарифів на: транспортування природного, нафтового газу та газу (метану) вугільних родовищ магістральними трубопроводами; транспортування природного, нафтового газу та газу (метану) вугільних родовищ розподільними трубопроводами; постачання природного газу та газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом; закачування, зберігання та відбір природного газу, газу (метану) вугільних родовищ.

Відповідно до пп. 7 п. 4 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого Указом Президента від 10.09.2014 року № 715/2014, НКРЕКП відповідно до покладених на неї завдань установлює граничні рівні цін на природний газ для установ та організацій, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів, для промислових споживачів та інших суб'єктів господарювання.

Відповідно до п. 13 Положення, рішення НКРЕКП, прийняті у межах її повноважень, обов'язкові до виконання суб'єктами природних монополій.

У листі Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 16.06.2014 р. N 3490/13/47-14, зазначено, що граничні рівні цін на природний газ для установ та організацій, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів; промислових споживачів та інших суб'єктів господарювання розраховуються з урахуванням ціни імпортованого природного газу, отриманого відповідно до контракту купівлі-продажу природного газу між ВАТ "Газпром" та НАК "Нафтогаз України" на 2009 - 2019 роки, офіційного курсу гривні до долара США, установленого Національним банком України, та витрат імпортера, пов'язаних з закупівлею і реалізацією природного газу.

Згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2006 N 605 (із змінами) "Деякі питання діяльності Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" передбачається, що установлені НКРЕ граничні (максимальні) рівні цін на природний газ, що реалізується установам та організаціям, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів, промисловим споживачам та іншим суб'єктам господарювання можуть коригуватися Комісією в наступному місяці реалізації природного газу Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" в разі зміни середньомісячного курсу гривні до долара США, установленого Національним банком України у місяці реалізації природного газу, до офіційного курсу гривні до долара США, установленого Національним банком України у попередньому місяці, та/або в разі зміни середньозваженої ціни імпортованого природного газу, що закуповується Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" для формування ресурсу природного газу, що використовується для задоволення потреб споживачів України, та/або вимог законодавства, та інших обставин, що значно впливають на їх величину.

Постановою НКРЕКП від 29 січня 2015 року N 81 "Про встановлення граничного рівня ціни на природний газ для промислових споживачів та інших суб'єктів господарювання", встановлено граничний (максимальний) рівень ціни на природний газ, що реалізується промисловим споживачам та іншим суб'єктам господарювання, - 5700,00 грн за 1000 м.куб. (без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, який справляється у розмірі 2 відсотків, тарифів на послуги з транспортування, розподілу і постачання природного газу за регульованим тарифом).

Позивачем виставлено відповідачу рахунок на оплату № 000002287 від 20.02.2015р. на загальну суму за березень 2015р. - 22 390,56 грн., в т.р. 17 100,00 грн. за природний газ в кількості 3 000 м.куб. вартістю 5 700,00 грн.

Постановою НКРЕКП від 26 лютого 2015 року N 227 "Про встановлення граничного рівня ціни на природний газ для промислових споживачів та інших суб'єктів господарювання", установ граничний (максимальний) рівень ціни на природний газ, що реалізується промисловим споживачам та іншим суб'єктам господарювання, - 8900,00 грн за 1000 м.куб (без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, який справляється у розмірі 2 відсотків, тарифів на послуги з транспортування, розподілу і постачання природного газу за регульованим тарифом). Визнано такою, що втратила чинність, постанову НКРЕКП від 29 січня 2015 року N 81 "Про встановлення граничного рівня ціни на природний газ для промислових споживачів та інших суб'єктів господарювання".

У відповідності до п. 4.3. Договору, позивач 28.02.2015р. розмістив на офіційному сайті http://vn.104.uа інформацію про підвищення цін на природний газ для юридичних осіб із зазначенням розрахунку та нормативних документів, на підставі яких його було зроблено, в засобах масової інформації, а саме в газеті "Вінничина" від 06.03.2015р. в № 18 (22960) із зазначенням ціни на природний газ в розмірі 8 900,00 грн. за 1000 м.куб.

При цьому сам позивач отримав газ для подальшої реалізації за такою ж ціною на підставі Додаткової угоди № 3 від 26.02.2015 р. до Договору купівлі-продажу природного газу № ВН-ПР-02-2015 від 12.12.2014 р., у кладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "РГК ТРЕЙДИНГ" (Продавець) та ПАТ по газопостачанню та газифікації "ВІННИЦЯГАЗ"(Покупець) (а.с.71-74).

20.03.2015р. позивачем виставлено відповідачу рахунок № 000004330 від 20.03.2015р. на оплату отриманого природного газу за березень 2015 року в кількості 3469 м.куб. за ціною 8900,00 грн. за тис. куб.м. на загальну суму 39 478,33 грн. (в т.ч. ПДВ, вартість розподілу ПГ облгазу, цільова надбавка, вартість розподілу ПГ магістральними мережами та постачання ПГ).

Як зазначалось раніше, відповідач відмовився від підписання акту № УГГ-02443 від 31.03.2015р. подачі-прийому та реалізації газу та додаткової угоди № 10 від 01.03.2015 р. та повернув позивачу не підписані примірники додаткової угоди та акту листами № 28/01-17 від 08.04.2015р. та № 29/01-17 від 09.04.2015р.

Згідно з п. 4.6. Договору, оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється Споживачем авансовими платежами із розрахунку договірного обсягу постачання газу згідно з додатком 2 до Договору. Авансові платежі сплачуються Споживачем Постачальнику на розрахунковий рахунок зі спеціальним режимом використання у розмірі 100 відсотків від вартості запланованого або погодженого Постачальником обсягу газу на розрахунковий період за десять (10) календарних днів до початку місяця поставки газу. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці. У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше п'ятого (5) числа місяця, наступного за розрахунковим. Сторони домовились, що під поняттям "недоплата вартості послуг з постачання газу" вони розуміють недоплату Споживачем вартості фактично спожитого понад запланований або узгоджений на розрахунковий період з Постачальником обсяг газу. У разі переплати за фактично спожитий газ сума переплати зараховується Постачальником в рахунок оплати поставленого газу в наступному розрахунковому періоді або повертається на поточний рахунок Споживача на його письмову вимогу. У разі збільшення підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду Споживач здійснює оплату додатково заявлених обсягів газу в п'ятиденний строк після збільшення цього обсягу у встановленому Договором порядку. Сторони домовились вважати дату збільшення підтвердженого обсягу датою доведення Оператором газорозподільного підприємства інформації про підтвердження збільшення обсягу газу на розрахунковий період.

Пунктом 2.6. Договору визначено, що послуги з постачання газу документально оформлюються підписаним Сторонами актом приймання-передачі газу, що оформлюється згідно з даними вузлів обліку, визначених у додатку 1 до Договору.

Постачальник до 05-го числа, наступного за звітним місяцем, направляє Споживачу два примірники акта приймання-передачі газу за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою Постачальника (п. 2.7. Договору).

Споживач протягом двох робочих днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов'язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу. У випадку відмови від підписання акта приймання-передачі газу розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до Договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом обсяг та вартість послуг з постачання газу встановлюються відповідно до даних Постачальника (п. 2.8. Договору).

Виходячи зі змісту договору на постачання природного газу за регульованим тарифом № 2014/ТП-ПР-В010934-КП від 31.12.2013р. у сукупності, сторони дійшли згоди про проведенення розрахунків за реалізований Споживачеві газ за цінами, що встановлюються національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Отже, ціна газу за березень 2015 р. виставлена Постачальником Споживачу саме у відповідності до умов Договору, що узгоджені сторонами. Непідписання відповідачем Додаткової угоди № 10 до Договору не спростовує вказаного факту та домовленостей сторін, визначених цим Договором.

Крім того, пунктом 2.8. Договору сторони визначили, що у випадку відмови від підписання акта приймання-передачі газу розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до Договору або в судовому порядку.

При цьому, до прийняття рішення судом обсяг та вартість послуг з постачання газу встановлюються відповідно до даних Постачальника.

Виходячи зі змісту даного пункту договору, зацікавленою стороною врегулювання спору щодо ціни газу, відповідно до вказаного пункту Договору, є саме Споживач. Оскільки останній у визначеному порядку встановлену Постачальником ціну газу ціну не оскаржив, обсяг та вартість газу, як визначено п. 2.8 Договору приймається відповідно до даних Постачальника, а фактично відповідно до умов Договору, що узгоджені сторонами.

З огляду на викладене вище, суд, погоджуючись з доводами відповідача про те, що ціна газу має визначатись відповідно до умов Договору між сторонами, не приймає до уваги заперечення відповідача проти позову, оскільки ціна газу за березень 2015 р. визначена позивачем саме у відповідності до умов Договору, і заперечення відповідача спростовуються змістом підписаного сторонами Договору та іншими матеріалами справи. Доводи відповідача щодо ненадання йому на підпис примірника Додаткової угоди № 10 до Договору та Акту подачі-прийому та реалізації газу до 01.04.2015 р., за вказаних вище обставин, не впливає на суть спору.

В силу ст. ст. 4-3, 33 ГПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 13 587,38 грн. боргу підлягають задоволенню з віднесенням на нього судових витрат відповідно до положень ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 43, 49, 82, 84, 115, 116 ГПК України, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України (вул. Визволення, 2, м. Вінниця, 21050, ) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" (пров. Щорса, 24, м. Вінниця, 21012, , р/р 7002 в ПАТ КБ "Надра", МФО 380764) 13587,38 грн. (тринадцять тисяч п"ятсот вісімдесят сім грн. 38 коп.) боргу та 1827,00 грн. (одну тисячу вісімсот двадцять сім грн. 00 коп.) у відшкодування витрат на сплату судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 31 липня 2015 р.

Суддя Кожухар М.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи