ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2015 р.Справа № 916/2193/15

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі Л.М. Ільєвій

за участю представників:

від позивача - Земляков О.А.

від відповідача - Теличко С.М., Корольова Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Інституту післядипломної освіти спеціалістів морського і річкового транспорту до Товариства з обмеженою відповідальністю „Аркада" про стягнення заборгованості в сумі 21942,52 грн., -

ВСТАНОВИВ:

В засіданні суду 17.07.2015 р. оголошувалась перерва до 22.07.2015 р. в порядку ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Інститут післядипломної освіти спеціалістів морського і річкового транспорту звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „Аркада" про стягнення заборгованості в сумі 21942,52 грн., посилаючись на наступне.

01.01.2001 року між Інститутом післядипломної освіти спеціалістів морського і річкового транспорту та Товариством з обмеженою відповідальністю „Аркада" за погодженням регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 1. Так, відповідно до умов договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно - нежитлові приміщення будинку площею 109,0 кв.м, розміщене за адресою: м. Одеса, вул. Канатна 42, на першому поверсі будинку, що знаходиться на балансі Інституту. Вказаний договір діє з 01.01.2001 р. до 31.12.2017 р.

Як зазначає позивач, 31.05.2007 р. до договору № 1 між сторонами було укладено договір про внесення змін до договору № 1, яким встановлено розмір орендної плати у сумі 706,84 грн. без урахування ПДВ, з коригуванням орендної плати на індекс інфляції.

Поряд з цим 01.01.2001 року між Інститутом післядипломної освіти спеціалістів морського і річкового транспорту та ТОВ „Аркада" за погодженням Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 8. Так, відповідно до умов договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно - нежитлові приміщення будинку площею 76,0 кв. м, розміщене за адресою: м. Одеса, вул. Канатна 42, на першому поверсі будинку, що знаходиться на балансі Інституту. Зазначений договір діє з 01.01.2001 р. до 31.12.2017 р.

Як вказує позивач, 31.05.2007 р. до договору № 8 між сторонами було укладено договір про внесення змін до договору № 8, яким встановлено розмір орендної плати в сумі 687,39 грн. без урахування ПДВ, з коригуванням орендної плати на індекс інфляції.

Крім того, 01.03.2001 року між Інститутом післядипломної освіти спеціалістів морського і річкового транспорту та ТОВ "Аркада" за погодженням Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області було укладено договір оренди державного нерухомого майна, що належить до державної власності № 10. Відповідно до умов цього договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно - нежитлові приміщення будинку площею 55,0 кв.м, розміщене за адресою: м. Одеса, вул. Канатна 42, на першому поверсі будинку, що знаходиться на балансі Інституту. Дію договору встановлено з 01.03.2001 р. до 31.12.2017 р.

31.05.2007 до договору № 10 між сторонами було укладено договір про внесення змін до договору № 10, яким встановлено розмір орендної плати у сумі 354,53 грн. без урахування ПДВ, з коригуванням орендної плати на індекс інфляції.

Разом з тим позивач вказує, що між сторонами 01.10.2010 р. укладено договір № 64 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, відповідно до якого орендар бере на себе частину витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна. Укладання цього договору, за ствердженнями позивача було обумовлено положеннями Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розділу, затвердженої Постановою КМУ від 04.10.1995 р. № 786.

Як вказує позивач, в порушення умов договору № 64 ТОВ „Аркада" з 01.03.2014 р. перестало сплачувати рахунки, виставлені Інститутом, у зв'язку з чим у ТОВ „Аркада" перед Інститутом виникла заборгованість за договором № 64, яка за період з 01.03.2014 р. по 31.03.2015 р. складає 21 942,52 грн. При цьому, за ствердженнями позивача, директор ТОВ „Аркада" Теличко С.М. усно пояснив, що не сплачує компенсацію витрат балансоутримувача, оскільки йому не передавались рахунки на оплату цих послуг. Так, 24.04.2015 р. листом № 178 Інститут був вимушений направити ТОВ „Аркада" з описом вкладення акти надання послуг та рахунки на оплату, які відповідач мав сплатити протягом 10 днів з моменту отримання. З огляду на отримання вказаного листа ТОВ „Аркада" 27.04.2015 р., позивач вважає, що строк для сплати сплинув 07.05.2015 р., однак оплата заборгованості відповідачем не була здійснена.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.06.2015 р. позовну заяву Інституту післядипломної освіти спеціалістів морського і річкового транспорту прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 916/2193/15, при цьому розгляд справи призначено в засіданні суду.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву (а.с. 58-59), посилаючись на необґрунтованість позовних вимог та невідповідність їх реальним обставинам справи. Зокрема, відповідач вказує, у ТОВ „Аркада" наявні три договори оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, а саме від 01.01.2001 р. № 1, від 01.01.2001 р. № 8 та від 01.03.2001 р. № 10. У відповідності до вказаної позивачем Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розділу, затвердженої Постановою КМУ від 04.10.1995 р. № 786, між ТОВ „Аркада" та Інститутом післядипломної освіти спеціалістів морського і річкового транспорту було укладено договір № 1-АР від 02.04.2007 р. про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна до договору оренди № 1 від 01.01.2001 р., договір № 8-АР від 02.04.2007 р. про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна до договору оренди № 8 від 01.01.2001 р. та договір № 10-АР від 02.04.2007 р. про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна до договору оренди № 10 від 01.03.2001 р. Так, за ствердженнями відповідача, вказаний позивачем договір № 64 від 01.10.2010 р. було укладено з метою оренди додаткових приміщень, договори оренди яких так і не було укладено. Таким чином, договір № 64 з моменту його укладення сторонами не виконувався. В підтвердження невиконання сторонами договору № 64 його істотних умов відповідач визначає той факт, що у ньому не зазначено реквізитів договору оренди нерухомого майна та не зазначено загальну площу, по якій здійснюється відшкодування витрат. Також відповідач вказує, що у відповідності до доданих до позовної заяви обґрунтованого розрахунку, одноособових розрахунків компенсації витрат балансоутримувача та звітних калькуляцій позивачем не надано жодних первинних бухгалтерських документів, у зв'язку з чим відповідач вважає наведені документи неналежними доказами. Наразі відповідач зазначає, що позивач вже звертався з аналогічним позовом до господарського суду Одеської області, за результатами якого у справі № 916/203/15-г 02 квітня 2015 року винесено рішення, яким Інституту післядипломної освіти спеціалістів морського і річкового транспорту було повністю відмовлено у задоволенні позову. З огляду на вищенаведене, відповідач вважає, що відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог Інституту післядипломної освіти спеціалістів морського і річкового транспорту.

Також 22.07.2015 р. відповідачем було заявлено клопотання про припинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України у зв'язку з наявністю рішення господарського суду Одеської області від 02.04.2015 р. у справі № 916/203/15-г між тими ж сторонами з тих же підстав. Вказане клопотання відповідача судом відхилено, оскільки предметом спору у вказаній справі була інша заборгованість.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

01.01.2001 року між Інститутом післядипломної освіти спеціалістів морського і річкового транспорту та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аркада" за погодженням регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 1, відповідно до умов якого позивач як орендодавець передає, а відповідач як орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно, а саме: нежитлові приміщення будинку площею 109,0 кв.м, розміщене за адресою: м. Одеса, вул. Канатна 42, на першому поверсі будинку, що знаходиться на балансі Інституту. Строк дії вказаного договору встановлено з 01.01.2001 р. до 31.12.2017 р.

31.05.2007 р. до вказаного договору № 1 між сторонами було укладено договір про внесення змін до договору № 1, яким встановлено розмір орендної плати у сумі 706,84 грн. без урахування ПДВ, з коригуванням орендної плати на індекс інфляції.

Також 01.01.2001 року між Інститутом післядипломної освіти спеціалістів морського і річкового транспорту та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аркада" за погодженням регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 8, відповідно до умов якого позивач як орендодавець передає, а відповідач як орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно, а саме нежитлові приміщення будинку площею 76,0 кв.м, розміщене за адресою: м. Одеса, вул. Канатна 42, на першому поверсі будинку, що знаходиться на балансі Інституту. Вказаний договір укладено на строк з 01.01.2001 р. до 31.12.2017 р.

31.05.2007 р. до договору № 8 між сторонами було укладено договір про внесення змін до договору № 8, яким встановлено розмір орендної плати у сумі 687,39 грн. без урахування ПДВ, з коригуванням орендної плати на індекс інфляції.

Крім того, 01.03.2001 року між Інститутом післядипломної освіти спеціалістів морського і річкового транспорту та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аркада" за погодженням регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області було укладено договір оренди державного нерухомого майна, що належить до державної власності № 10, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно, а саме нежитлові приміщення будинку площею 55,0 кв.м, розміщене за адресою: м. Одеса, вул. Канатна 42, на першому поверсі будинку, що знаходиться на балансі Інституту. Договір діє з 01.03.2001 р. до 31.12.2017 р.

31.05.2007 р. до договору № 10 між сторонами було укладено договір про внесення змін до договору № 10, яким встановлено розмір орендної плати у сумі 354,53 грн. без урахування ПДВ, з коригуванням орендної плати на індекс інфляції.

01.10.2010 року між Інститутом післядипломної освіти спеціалістів морського і річкового транспорту (балансоутримувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аркада" (орендар) укладено договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю № 64, відповідно до п. 1.1. якого позивач як балансоутримувач забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі, що знаходиться за адресою: 65125, м. Одеса, вул. Канатна, 42 (надалі - будівля), а також утримання прибудинкової території, а орендар бере долю у витратах балансоутримувача на виконання вказаних робіт.

В п. 1.2 договору № 64 зазначено, що будівля має: приміщення для розміщення суб'єктів господарювання з доступом до місць спільного користування сумарною площею 3748,4 м2 (п. 1.2.1); приміщення для розміщення суб'єктів господарювання, без доступу до місць спільного користування (мають самостійний вихід на вулицю) сумарною площею 914,4 м2. Під місцями спільного користування розуміються фойє, коридори, сходові прольоти та туалетні кімнати в будівлі (п. 1.2.2.).

Відповідно до п. 1.3. договору № 64 орендар користується приміщеннями, характеристика яких і призначення обумовлюються окремим договором оренди, загальною площею 240 кв.м, яка відноситься до приміщень п. 1.2.2.

В п. 2.1 розділу 2 договору № 64 визначені обов'язки балансоутримувача, до яких відносяться:

- виконання комплексу робіт, пов'язаних з обслуговуванням та утриманням будівлі і прибудинкової території, з створенням необхідних умов для здійснення господарської діяльності, у тому числі орендарю і його співробітникам згідно з вимогами чинного законодавства про користування будівлями. Ці роботи включають: прибирання місць спільного користування, освітлення місць спільного користування, поточний ремонт місць спільного користування; прибирання прибудинкової території; освітлення прибудинкової території; вивіз побутових відходів; цілодобову охорону будівлі; дератизацію; технічне обслуговування та поточний ремонт інженерних систем і конструктивних елементів будівлі; адміністрування в частині додержання нормативних вимог протипожежного, санітарно-гігієнічного режимів, безпеки праці, енергонагляду (п. 2.1.1.);

- забезпечення надання орендарю комунальних послуг за діючими розцінками і тарифами (п. 2.1.2.);

- інформування орендаря про витрати, що понесені балансоутримувачем на утримання будівлі і при будинкової території (п. 2.1.3).

Відповідно до п. 2.2.8. договору № 64 орендар зобов'язаний оплачувати: частину витрат балансоутримувача по пункту 2.1.1.1 і комунальних витрат балансоутримувача на водопостачання та водовідведення по містах спільного користування у випадку оренди приміщень, які віднесені до пункту 1.2.1, пропорційно розміру орендованої площі у площі, зазначеної в пункті 1.2.1; частину витрат балансоутримувача по пункту 2.1.1.2 і земельний податок пропорційно розміру орендованої площі у сумарної площі, зазначеної в пунктах 1.2.1 і 1.2.2.; спожиту в орендованих приміщеннях електроенергію з коефіцієнтом збільшення 1,016 (який застосовується постачальником електроенергії для обліку втрат у лінії електропередачі між трансформаторною і електрощитовій будівлі) відповідно до місячного тарифу, що затверджений Національною комісією регулювання електроенергетики Україні; у разі використання засобів обліку - спожитої електроенергії за межами електрощитовій будівлі додатково втрати електроенергії в лініях електропередачі до встановленого засобу обліку електроенергії в розмірі 2,4 % від спожитого обсягу по показникам засобу обліку електроенергії; у випадку, якщо засіб обліку спожитої електроенергії не вимірює витрати реактивної енергії, додаткові витрати на її перетікання в розрахунку 4,8 % від вартості спожитої в орендованих приміщеннях обсягу активної енергії; спожиту в орендованих приміщеннях воду (за наявності у орендованих приміщеннях точок відбору води).

В п. 75.1. договору визначено, що договір діє з моменту підписання до закінчення терміну оренди приміщень в будівлі.

Як стверджує позивач, в порушення умов договору № 64 ТОВ "Аркада" з 01.03.2014 р. перестало сплачувати рахунки, виставлені Інститутом, у зв'язку з чим у ТОВ „Аркада" перед Інститутом виникла заборгованість за договором № 64, яка за період з 01.03.2014 р. по 31.03.2015 р. складає 21 942,52 грн. При цьому, за ствердженнями позивача, директор ТОВ „Аркада" Теличко С.М. усно пояснив, що не сплачує компенсацію витрат балансоутримувача, оскільки йому не передавались рахунки на оплату цих послуг. Так, 24.04.2015 р. листом № 178 Інститут був вимушений направити ТОВ „Аркада" з описом вкладення акти надання послуг та рахунки на оплату, які відповідач мав сплатити протягом 10 днів з моменту отримання. З огляду на отримання вказаного листа ТОВ „Аркада" 27.04.2015 р., позивач вважає, що строк для сплати сплинув 07.05.2015 р., однак оплата заборгованості відповідачем не була здійснена. Вказані обставини й стали підставою для звернення позивача до суду із заявленим позовом про стягнення заборгованості за договором № 64 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю у вищевказаному розмірі.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За приписами статті 173 Господарського кодексу України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, а саме: виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

В силу статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Так, з матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли господарські зобов'язання з оренди приміщень на підставі договорів №№ 1, 8, 10.

Наразі в п. 1.3. договору № 64 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю не вказано реквізитів договору оренди, по якому здійснюється відшкодування витрат на утримання орендованого майна. Між тим, за ствердженнями позивача, за укладеним договором № 64 відшкодовуванню підлягають витрати за користування орендованими приміщеннями, площа яких складає 240 кв.м, що включає площу орендованих приміщень на підставі договорів №№ 1, 8, 10.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, між сторонами до кожного з договорів оренди №№ 1, 8, 10 були укладені 02.04.2007 р. договори про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна, а саме: договір № 1-АР від 02.04.2007р. про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна до договору оренди № 1 від 01.01.2001 р., договір № 8-АР від 02.04.2007 р. про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна до договору оренди № 8 від 01.01.2001 р.; договір № 10-АР від 02.04.2007 р. про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна до договору оренди № 10 від 01.03.2001 р. Вказані договори були укладені на строк до 31.12.2017 р. (впродовж строку дії відповідного договору оренди). Так, за ствердженнями відповідача, ним як орендарем здійснювалась окремо за комунальні послуги та компенсація витрат балансоутримувача по кожному з орендованих приміщень за відповідним договором оренди, про що до суду надані відповідні акти здачі-прийняття робіт (послуг) з відповідними розрахунками компенсації витрат балансоутримувача і рахунками на компенсацію таких витрат. При цьому відповідач стверджує, що вказаний позивачем договір № 64 від 01.10.2010 р. було укладено з метою оренди додаткових приміщень, договори оренди яких так і не було укладено, а тому цей договір № 64 з моменту його укладення сторонами не виконувався.

Вказані ствердження відповідача позивачем не спростовано, доказів оплати відповідачем комунальних послуг та відшкодування витрат балансоутримувача за договором № 64 за попередній період, тобто до березня 2014 року, позивачем не надано. Надана позивачем до суду копія прибуткового касового ордеру № 104 від 19.11.2013 р., за яким відповідач здійснив оплату за комунальні послуги на суму 17673,67 грн., не є належним доказом виконання договору № 64, оскільки у вказаному платіжному документі не вказано підставу для здійснення такої оплати.

Поряд з цим зі змісту позову випливає, що підставою позовних вимог є порушення відповідачем умов договору № 64 ТОВ „Аркада", а саме несплата з 01.03.2014 р. виставлених Інститутом рахунків, які були направлені відповідачу разом з актами надання послуг. При цьому до позову позивачем додано рахунки від 14.04.2015 р. № 167 на суму 16385,94 грн. та № 168 на суму 5556,58 грн., які виписані відповідачу на компенсацію витрат на комунальні послуги та утримання орендованого нерухомого майна по договору № 64 від 01.10.2010 р. за березень-грудень 2014 р. та за січень-березень 2015 рр.

Так, суд зобов'язував позивача надати детальний обґрунтований розрахунок стягуваної суми боргу по кожному місяцю у спірний період, акти надання послуг та рахунки на оплату, що виставлялись відповідачу з 01.03.2014 р. Однак, вказані документи позивачем не були надані, що унеможливлює з'ясування судом факту надання послуг у відповідному місяці протягом спірного періоду, а також встановлення вартості цих послуг, що підлягала відшкодуванню відповідачем.

Відтак, суд вважає, що позивачем не доведено надання відповідачу комунальних послуг, вартість яких має відшкодувати відповідач саме згідно договору № 64.

Додані позивачем до позовної заяви розрахунки компенсації витрат балансоутримувача та звітні калькуляції місячних витрат на утримання і експлуатацію будівлі по вул. Канатній, 42 та на утримання при будинкової території за період з березня 2014 р. по березень 2015 р., не приймаються судом до уваги як належні докази надання відповідних послуг та вартості їх відшкодування, оскільки вказані документи складено одноособово позивачем, а зазначена в документах вартість комунальних послуг не підтверджена первинною бухгалтерською документацією (договорами з особами, якими в спірний період безпосередньо надано послуги, доказами оплати останніх). Більш того, у вказаних розрахунках і калькуляціях зазначається про витрати на утримання і експлуатацію всієї будівлі по вул. Канатній, 42, а не орендованої відповідачем частини приміщень. Відтак, вказані документи не є належним розрахунком компенсації послуг, виходячи з фактичної площі, якою користується ТОВ „Аркада".

Таким чином, позивачем не надано належних доказів щодо понесення витрат на комунальні послуги та утримання орендованого відповідачем нерухомого майна та їх правомірного нарахування в заявленій до стягнення сумі 21942,52 грн. Тому суд погоджується з позицією відповідача щодо відсутності правових підстав виникнення у останнього обов'язку по відшкодуванню вказаних витрат, які не підтверджені належним чином.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оцінюючи надані сторонами докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Інституту післядипломної освіти спеціалістів морського і річкового транспорту не обґрунтовані і не відповідають фактичним обставинам справи і вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим не підлягають задоволенню.

У зв'язку з тим, що рішення відбулось не на користь позивача, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, відносяться за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Інституту післядипломної освіти спеціалістів морського і річкового транспорту до Товариства з обмеженою відповідальністю „Аркада" про стягнення заборгованості в сумі 21942,52 грн. відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 27 липня 2015 р.

Суддя В.С. Петров