РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2015Справа №910/15823/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Майстерліфт»
доКомунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва
простягнення 53986 грн. 19 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Степаненко О.А. - представник за довіреністю б/н від 02.09.2014;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

19.06.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Майстерліфт» з вимогами до Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва про стягнення 53986 грн. 19 коп., з яких 35376 грн. 48 коп. основного боргу, 700 грн. 75 коп. 3% річних та 17908 грн. 96 коп. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм законодавства України та укладеного між сторонами Договору № ДСВ-1/08 на виконання відновлювальних робіт з ремонту ліфтів від 04.08.2014 не здійснив оплату за виконані позивачем роботи, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість у розмірі 35376 грн. 48 коп. Крім того, у зв'язку з простроченням оплати відповідачем за виконані позивачем роботи за Договором № ДСВ-1/08 на виконання відновлювальних робіт з ремонту ліфтів від 04.08.2014 позивачем було нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 700 грн. 75 коп. за загальний період нарахування з період з 14.10.2014 по 11.06.2015 та інфляційні втрати у розмірі 17908 грн. 96 коп. за період з жовтня 2014 року по травень 2015 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2015 порушено провадження у справі № 910/15823/15 та справу призначено до розгляду на 17.07.2015.

У судовому засіданні 17.07.2015 представник позивача надав усні пояснення по суті спору; позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 17.07.2015 не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 255.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувається з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 17.07.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

04.08.2014 між Комунальним підприємством «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Майстерліфт» (підрядник) укладено Договір № ДСВ-1/08 на виконання відновлювальних робіт з ремонту ліфтів, відповідно до умов якого підрядник зобов'язується виконати відновлювальні роботи з ремонту ліфтів, а замовник - прийняти і оплатити вартість робіт у порядку та на умовах передбачених даним Договором, та у відповідності із затвердженою договірною ціною та локальним кошторисом, які являються додатком до даного Договору та його невід'ємною частиною.

Відповідно до п.п. 1.2, 1.3 Договору, адресний перелік ліфтового обладнання, що підлягає відновлювальним роботам, визначається у Додатку № 1 до даного Договору; перелік робіт, що підлягають виконанню по конкретному ліфту або групі ліфтів, визначається відповідними кошторисами, що є невід'ємною частиною даного Договору та погоджуються сторонами.

Згідно з п. 1.4 Договору, термін виконання робіт в залежності від їх складності складає не більше як один-два місяці з дня погодження договірної ціни та кошторису по конкретному об'єкту. Термін виконання робіт може бути змінено як у меншу та і в більшу сторону за згодою сторін, що оформлюється додатковою угодою.

Згідно з п. 2.1 Договору, загальна вартість робіт за даним договором складається із вартості робіт по кожному окремому об'єкту згідно кошторисної документації та становить 35376 грн. 48 коп., в т.ч. ПДВ 20% - 5896 грн. 08 коп.

Згідно з п. 2.2 Договору, оплата вартості здійснюється за фактично виконані роботи на підставі актів виконаних робіт (форма КБ-2в). Термін перевірки замовником наданої форми актів - 3 робочі дні.

Згідно з п. 3.2 Договору, здача-прийняття виконаних робіт оформлюється актами форми КБ-2в, які підписується обома сторонами.

Відповідно до п. 9.1 Договору, він набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2014, а в частині оплати - до повного виконання замовником своїх зобов'язань за цим Договором.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до п. п. 1,2 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Судом встановлено, що на виконання укладеного між сторонами Договору у серпні 2014 року позивач виконав роботи на загальну суму 17934 грн. 42 коп., що підтверджується підписаними та скріпленими печатками уповноваженими представниками сторін актом приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2014 на суму 9394 грн. 22 коп. (за формою КБ-2в), актом приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2014 на суму 3416 грн. 09 коп. (за формою КБ-2в), актом приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2014 на суму 854 грн. 02 коп. (за формою КБ-2в), актом приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2014 на суму 2562 грн. 06 коп. (за формою КБ-2в) та актом приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2014 на суму 1708 грн. 03 коп. (за формою КБ-2в), а також довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2014 року на суму 17934 грн. 42 коп. (належним чином засвідчені копії вказаних актів та довідки знаходяться в матеріалах справи).

Як встановлено судом, у вересні 2014 року позивач виконав роботи на суму 17442 грн. 06 коп., що підтверджується підписаним та скріпленим уповноваженими представниками сторін актом приймання виконаних будівельних робіт № 2248 за вересень 2014 на суму 17442 грн. 06 коп. (за формою КБ-2в) та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2014 року на суму 17442 грн. 06 коп. (за формою КБ-3), належним чином засвідчені копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Судом встановлено, що всі акти приймання виконаних будівельних робіт та довідка про вартість будівельних робіт та витрати за серпень 2014 року підписані та скріплені печатками уповноваженими представниками сторін 29.08.2014, акт приймання виконаних будівельних робіт та довідка про вартість будівельних робіт та витрати за вересень 2014 року - 29.09.2014.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 2.7 Договору, розрахунок за виконані роботи замовником проводиться протягом 10 банківських днів після прийняття робіт та підписання і скріплення печатками сторін актів виконаних робіт.

Таким чином, свій обов'язок з оплати за виконані позивачем роботи у серпні 2014 відповідач повинен був виконати в строк до 12.09.2014 (включно), а за роботи, виконані позивачем у вересні 2014 року, - до 13.10.2014 (включно).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Наявність та обсяг заборгованості Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва за Договором № ДСВ-1/08 на виконання відновлювальних робіт з ремонту ліфтів від 04.08.2014 у загальному розмірі 35376 грн. 48 коп. підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, зокрема відповідачем не надано суду доказів сплати позивачу грошових коштів у розмірі 35376 грн. 48 коп., у зв'язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Майстерліфт» в частині стягнення з Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва суми основного боргу у розмірі 35376 грн. 48 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, у зв'язку з простроченням оплати відповідачем за виконані позивачем роботи за Договором № ДСВ-1/08 на виконання відновлювальних робіт з ремонту ліфтів від 04.08.2014 позивачем було нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 700 грн. 75 коп. за загальний період нарахування з період з 14.10.2014 по 11.06.2015.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку в його обґрунтованості, у зв'язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Майстерліфт» в частині стягнення з Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва 3% річних у розмірі 700 грн. 75 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивачем було нараховано та заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати у розмірі 17908 грн. 96 коп. за період з 14.10.2014 по 11.06.2015 (а саме, з жовтня 2014 року по травень 2015 року).

Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку в його необґрунтованості та здійснив власний розрахунок інфляційних втрат (в межах заявленого позивачем періоду нарахування):

Сума боргу, грн.Період простроченняІндекс інфляції за періодРозмір інфляційних втрат
35376 грн. 48 коп.14.10.2014 - 11.06.2015 (жовтень - травень)1,50617900 грн. 50 коп.
Всього:17900 грн. 50 коп.
Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Майстерліфт» в частині стягнення з Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва інфляційних втрат у розмірі 17908 грн. 96 коп. підлягають частковому задоволенню у розмір 17900 грн. 50 коп.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва (02217, м. Київ, вул. Закревського, буд. 15; ідентифікаційний код: 36657100) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Майстерліфт» (04073, м. Київ, пров. Куренівський, буд. 17, літ. Ш; ідентифікаційний код: 33308688) суму основного боргу у розмірі 35376 (тридцять п'ять тисяч триста сімдесят шість) грн. 48 коп., 3% річних у розмірі 700 (сімсот) грн. 75 коп., інфляційні втрати у розмірі 17900 (сімнадцять тисяч дев'ятсот) грн. 50 коп. та судовий збір у розмірі 1826 (одна тисяча вісімсот двадцять шість) грн. 71 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 22.07.2015

Суддя І.М. Отрош