РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2015Справа №910/13611/15

За позовом Національного інституту стратегічних досліджень

до товариства з обмеженою відповідальністю "Перша рейтингова система"

про стягнення 100 000,00 грн.

Суддя Головатюк Л. Д.

Представники :

Від позивача: Сологуб А.В. (дов. № 293/1023 від 21.11.2014)

Дорошенко В. Б. (дов. № 293/748 від 22.07.2015)

Від відповідача: Кожема В.П.(дов. № 15 від 18.06.2015)

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 23.07.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача збитків у розмірі 100 000,00 грн. завданих неналежним виконанням умов договору № 79 на виконання науково - дослідної роботи від 04.10.2013.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.06.2015 порушено провадження у справі №910/13611/15 та призначено до розгляду на 18.06.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.06.2015 розгляд справи в порядку ст. 77 ГПК України було відкладено на 07.07.2015, в зв'язку з неявкою в судове засідання представника позивача та неподання ним витребуваних судом доказів, що перешкоджало повному і об'єктивному розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.07.2015 позивачу було відмовлено в задоволенні клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державної фінансової інспекції України, розгляд справи було відкладено на 23.07.2015 та зобов'язано сторін надати суду докази по справі.

В судове засідання 23.07.2015 представники сторін з'явились, надали суду усні пояснення по суті справи, в яких позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. Також сторонами в судовому засіданні до матеріалів справи були надані документи витребувані судом.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем, на думку позивача, його зобов'язань за договором № 79 на виконання науково - дослідної роботи від 04.10.2013, що полягало у залученні до виконання договору третьої особи, без згоди позивача, в той час як діючим законодавством визначено, що відповідний договір мав бути виконаний відповідачем особисто. Крім того, позивач зазначає що був введений відповідачем при укладанні договору № 79 на виконання науково - дослідної роботи від 04.10.2013 в оману щодо наявності у відповідача можливості особисто виконати укладений договір. За розрахунком позивача вказаними діями йму було завдано збитків у розмірі 100 000, 00 грн., які він просить суд стягнути з відповідача.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує з тих підстав, що ним зобов'язання за договором № 79 на виконання науково - дослідної роботи від 04.10.2013 були виконані в повному обсязі та належним чином, виконані за договором роботи були прийняті позивачем без зауважень та оплачені, результати роботи передані позивачу, а згода на залучення співвиконавця була отримана ним від позивача в усній формі (що не заборонено законом). Щодо введення позивача в оману при укладанні договору № 79 на виконання науково - дослідної роботи від 04.10.2013, то відповідач вказує, що правочин вчинений під впливом обману є оспорюваним правочином, а позивачем в матеріали справи жодних доказів із яких би вбачалося визнання договору № 79 на виконання науково - дослідної роботи від 04.10.2013 недійсним не надано, відповідно твердження позивача щодо омани є виключно його суб'єктивним припущенням.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши думку представників сторін, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

15 липня 2013 року між Міністерством економічного розвитку і торгівлі Автономної Республіки Крим, як замовником та позивачем, як виконавцем було укладено договір про надання послуг з виконання науково-дослідної роботи № 38/410 (далі - Договір № 38/410).

Відповідно до умов зазначеного договору, замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання надати послуги з виконання науково-дослідної роботи "Науково-соціологічне та експертно-аналітичне обгрунтування напрямків коригування Стратегії економічного та соціального розвитку Автономної Республіки Крим на 2011 - 2020 роки" (ДК 015-97: її.2.25 Дослідження та розробки в галузі соціологічних наук), відповідно до пункту 1.5, цілі 1 розділу IV Плану реалізації першого етапу (2011-2013 роки) Стратегії економічного і соціального розвитку АРК на 2011-2020 роки, затвердженого постановою Верховної Ради Автономної Республіки Крим від 20 квітня 2011 року № 329-6/11 (п. 1.1 Договір № 38/410).

Відповідно до п. 1.2., 1.3, 2.1 договору № 38/410 мета, завдання для розробки, джерела інформації, що використовуються, результати, які мають бути отримані, зазначені у Технічному завданні (додаток 1). Зміст і строки надання послуг з виконання науково- дослідної роботи визначаються Календарним планом (додаток 2). Вартість послуг з виконання науково-дослідної роботи, відповідно до Планової калькуляції кошторисної вартості витрат надання послуг з виконання науково-дослідної роботи (додаток 3) та Протоколу узгодженої договірної ціни надання послуг (додаток 4) становить 99 000,00 грн. (Дев'яносто дев'ять тисяч гривень 00 коп.) без ПДВ (пп. 197.1.22 п. 197.1 ст. 197 Податкового кодексу України).

Джерело фінансування - Бюджет Автономної Республіки Крим на 2013 рік (п. 2.4. Договору № 38/410).

Як зазначено в п. 9.3 Договору № 38/410 та п. 7 Технічного завдання (додаток 1) виконавець має право залучати сторонні організації на умовах субпідряду для організації та проведення експертного опитування. В Плановій калькуляції кошторисній вартості витрат (додаток 3) в позиції "Статті витрат" під порядковим номером 5 передбачені "Витрати на роботи, які виконують сторонні підприємства, установи і організації" в сумі 50 000, 00 грн.

На виконання вищевказаного договору 04 жовтня 2013 року між позивачем, як замовником та відповідачем, як виконавцем було укладено договір на виконання науково-дослідної роботи № 79 (далі за текстом - договір).

Відповідно до умов договору виконавець зобов'язується у 2013 році виконати для замовника науково-дослідну роботу (далі - роботу) за темою "Експертне оцінювання стану та перспектив реалізації "Стратегії економічного та соціального розвитку АР Крим на 2011- 2020 роки", а замовник прийняти і оплатити роботу відповідно до умов договору (п. 1.1. договору).

Згідно п. 1.2. та 1.3. договору, мета, завдання для розробки, джерела інформації, що використовуються, результати, які мають бути отримані, зазначені у Технічному завданні. Технічне завдання є невід'ємною частиною договору (додаток 1). Виконання науково-дослідних робіт здійснюється виконавцем відповідно до вимог Технічного завдання.

Пунктом 1.4. договору визначено, що результати роботи не містять конфіденційної, секретної інформації, або інформації з обмеженим доступом.

Вартість науково-дослідної роботи за договором згідно з Протоколом узгодження договірної ціни (додаток 2) та Плановою калькуляцією кошторисної вартості (додаток 3) становить 50 000,00 (П'ятдесят тисяч гривень 00 копійок) без ПДВ, згідно пп. 197.1.22 п. 197.1 ст. 197 Податкового кодексу України (п. 2.1. договору).

Відповідно до п. 4.1. договору встановлено строк виконання робіт: з 04.10.2013 по 01.11.2013.

Після завершення роботи виконавець надає замовнику акти приймання - здавання науково-дослідної роботи з доданням до нього комплекту науково-технічної та іншої документації згідно з Технічним завданням (п. 4.4. договору).

У разі невиконання або неналежного виконання умов договору сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та договором (п. 6.1. договору).

Виконавцем було виконано роботи в повному обсязі у відповідності до вимог Технічного завдання та передано замовнику результати роботи, а саме: електронні (комп'ютерні) файли аудіо записів інтерв'ю з експертами, стенограм (тесту) інтерв'ю з експертами, сгрупованих фрагментів стенограм інтерв'ю з експертами, аналітичного звіту.

Зазначене підтверджується актом №79/1 від 23.12.2013 приймання-здавання науково-дослідної роботи (надалі - акт), підписаним уповноваженими представниками замовника та виконавця. У акті зазначено, що замовник претензій по об'єму, якості та строкам виконання робіт не має.

Як встановлено судом, до виконання договору відповідачем було залучено співвиконавця Фізичну особу - підприємця Сінєльнікова В.Б. за договором № 04-10/13 про надання послуг від 04.10.2013. Надані за вказаним договором послуги, згідно копії довідки Державної фінансової інспекції України вих. № 08-21/1-з від 31.10.2014 наданої відповідачем в матеріали справи, були оплачені останнім 19.03.2014.

За твердженням позивача співвиконавець був залучений до виконання договору без його згоди, відповідач в свою чергу зазначає про отримання від позивача усної згоди на залучення до виконання договору співвиконавця.

Державною фінансовою інспекцією України під час ревізії фінансово-господарської діяльності Національного інституту стратегічних досліджень за період з 01.01.2007 по 06.08.2014, з метою документального підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків проведено зустрічну звірку з ТОВ "Перша рейтингова система".

Звіркою обліку витрат встановлено, що за даними бухгалтерського обліку фактичні витрати ТОВ "Перша рейтингова система" по виконанню договору відсутні, фактично в ТОВ "Перша рейтингова система" працює тільки директор. При цьому, встановлено, що між ТОВ "Перша рейтингова система" та ФОП Сінельніков В. Б. укладено договір від 04.10.2013 № 04-10/13 на надання послуг зі збору інформації на суму 49 500, 00 грн. на підтвердження виконання якого надано акт виконаних робіт № 1 від 23.12.2013 на зазначену суму, і не надано інших документів, що підтверджують виконання послуг.

Зокрема, на підставі викладеного Державною фінансовою інспекцією України в акті № 08-21/33 від 14.11.2014 зроблено висновок: ревізією встановлено перерахування бюджетних коштів без підтвердження виконання робіт в 2013 році субпідрядником ТОВ "Перша рейтингова система" в сумі 50 000, 00 грн., що призвело до нанесення збитків (шкоди) Інституту та державному бюджету на вказану суму.

Предметом позову є матеріально - права вимога про стягнення з відповідача на користь позивача збитків в розмірі 100 000, 00 грн. завданих порушенням умов договору - залученням до участі у виконання договору співвиконавця без згоди замовника та обманом позивача при укладанні договору, який полягав у замовчуванні відповідачем того факту, що особисто виконати договір останній не в змозі. Розмір збитків розрахований позивачем наступним чином: 50 000, 00 грн. - сума сплачена позивачем за договором, 50 000, 00 грн. - штрафна санкція за застосування обману при укладанні договору на підставі ст. 230 ЦК України.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Договір № 79 на виконання науково - дослідної роботи від 04.10.2013 є договором на виконання науково - дослідних робіт, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 892 ЦК України за договором на виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських та технологічних робіт підрядник (виконавець) зобов'язується провести за завданням замовника наукові дослідження, розробити зразок нового виробу та конструкторську документацію на нього, нову технологію тощо, а замовник зобов'язується прийняти виконану роботу та оплатити її. Договір може охоплювати весь цикл проведення наукових досліджень, розроблення та виготовлення зразків або його окремі етапи.

Статтею 893 ЦК України визначено, що виконавець зобов'язаний провести наукові дослідження особисто, якщо інше не встановлено договором на виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських та технологічних робіт. Виконавець має право залучати до виконання науково-дослідних робіт інших осіб лише за згодою замовника. Виконавець має право залучати інших осіб (субвиконавців) до виконання дослідно-конструкторських та технологічних робіт, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 894 ЦК України виконавець зобов'язаний передати, а замовник прийняти та оплатити повністю завершені науково-дослідні або дослідно-конструкторські та технологічні роботи. Договором можуть бути передбачені прийняття та оплата окремих етапів робіт або інший спосіб оплати. Плата за виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських робіт та технологічних робіт, встановлена договором, може бути зменшена замовником залежно від фактично одержаних результатів порівняно з результатами, передбаченими договором, якщо це не залежало від замовника, а можливість такого зменшення та його межі були передбачені домовленістю сторін.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України правові наслідки, зокрема, такі як відшкодування збитків настають у випадку порушення зобов'язання.

Як встановлено судом, відповідач забезпечив виконання робіт у обсягах і строки, встановлені договором, якість робіт відповідає умовам, установленим розділом 3 договору, що свідчить про те, що виконавець виконав свої зобов'язання відповідно до умов договору та вимог законодавства.

Залучення до виконання роботи Сінєльнікова В.Б. не здійснило негативний вплив на результати роботи, оскільки претензій щодо якості роботи у замовника немає. Умов, щодо дотримання конфіденційності відомостей про договір положення договору не містили, а навпаки, сторонами було погоджено, що результати роботи не містять конфіденційної, секретної інформації, або інформації з обмежених доступом. Крім того, діюче законодавство дійсно не містить вимог щодо отримання виконавцем саме письмової згоди на залучення до виконання договору співвиконавця, як і не встановлює правових наслідків порушення умови щодо особистого виконання договору, тим більше, що сам договір умов щодо особистого виконання договору не містить.

Згідно наявної в матеріалах справи копії акту № 79/1 від 23.12.2013 приймання - здавання науково - дослідної роботи за темою "Експертне оцінювання стану та перспектив реалізації "Стратегії економічного та соціального розвитку АР Крим на 2011 - 2020 роки" за договором № 79 від 04.10.2013, позивач прийняв науково - дослідну роботу за темою "Експертне оцінювання стану та перспектив реалізації "Стратегії економічного та соціального розвитку АР Крим на 2011 - 2020 роки" відповідно до договору, загальна вартість робіт склала 50 000, 00 грн., при цьому позивач претензій по об'єму, якості та строком виконання робіт не мав.

В подальшому, позивач за актом № 2 здачі - приймання послуг від 29.11.2013 передав Міністерству економічного розвитку і торгівлі Автономної Республіки Крим, яке виступило замовником за договором № 38/410, послуги з виконання науково - дослідної роботи "Науково - соціологічне та експертно - аналітичне обґрунтування напрямків коригування Стратегії економічного та соціального розвитку Автономної Республіки Крим на 2011-2020 роки" за другим етапом: "Експертне опитування з метою моніторингу реалізації інтегральних цілей, пріоритетів та завдань Стратегії", які були прийняті без претензій та зауважень.

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що твердження позивача, що відповідач не виконав умови договору, не відповідають дійсності та реальним обставинам справи.

Статтею 900 ЦК України встановлено, що виконавець відповідає перед замовником за порушення договору на виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських та технологічних робіт, якщо не доведе, що порушення договору сталося не з його вини. Виконавець зобов'язаний відшкодувати замовнику реальні збитки у межах ціни робіт, в яких виявлено недоліки, якщо договором встановлено, що вони підлягають відшкодуванню в межах загальної ціни робіт за договором. Упущена вигода підлягає відшкодуванню у випадках, встановлених законом.

Судом порушення відповідачем умов договору № 79 на виконання науково - дослідної роботи від 04.10.2013 не встановлено, відтак і підстав для притягнення відповідача до відповідальності не існує.

Є необґрунтованими, також, твердження позивача щодо безпідставного завищення відповідачем вартості робіт за договором, оскільки відповідно до договору №38/410 (п. 9.3) та Планової калькуляції кошторисної вартості витрат (додаток 3) передбачені витрати саме на ці роботи в сумі 50 000,00 грн., і договір між позивачем і відповідачем укладений на виконання цих робіт саме на таку ж суму.

Твердження позивача, з посиланням на акт ревізії фінансово-господарської діяльності, що за даними бухгалтерського обліку фактичні витрати відповідача за договором відсутні, не відповідає дійсності та фактичним обставинам справи, оскільки позивачем за даними бухгалтерського обліку здійснювались фактичні витрати з оплати роботи ФОП Сінєльнікову В.Б., що підтверджується Довідкою ДФІ України №08-21/1/-з від 01.11.2013.

Необґрунтованими, також, є твердження позивача з посиланням на статті бюджетного кодексу, що дії відповідача призвели до незаконних витрат державного бюджету на зазначену суму, оскільки роботи відповідачем виконані повністю і якісно, що й не заперечується позивачем.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч. 2- ч. 3 ст. 22 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 217 названого Кодексу відшкодування збитків є господарською санкцією.

Частиною 1 статті 218 Господарського кодексу України, унормовано, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною

Згідно з приписами ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Таким чином, юридичною підставою для усіх видів цивільно-правової чи господарсько-правової відповідальності є наявність певних умов, що у своїй сукупності утворюють склад цивільного (господарського) правопорушення. Необхідними умовами цивільно-правової та господарсько-правової відповідальності за загальним правилом є: протиправність поведінки особи; шкода як результат протиправної поведінки; причинний зв'язок між протиправною поведінкою і шкодою; вина особи, що заподіяла шкоду.

Твердження позивача про застосування обману до нього з боку відповідача при укладанні договору є необгрунтованим та спростовується наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

При цьому особа, яка діяла під впливом обману, повинна довести не лише факт обману, а й наявність умислу в діях відповідача та істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману.

За змістом статті 230 ЦК України правочин, вчинений під впливом обману, є оспорюваним. Правові наслідки у вигляді відшкодування збитків у подвійному розмірі та моральної шкоди, що завдана у зв'язку з вчиненням цього правочину, передбачені ч. 2 ст. 230 ЦК України, наступають у разі визнання такого правочину недійсним за рішенням суду.

Позивач не надав в матеріали справи рішення суду, яким би договір укладений між сторонами був би визнаний недійсним на підставі ст. 230 ЦК України, та не вимагає його визнання недійсним у своєму позові.

Отже, позивачем не надано належних доказів підтвердження обману, а його твердження про застосування відповідачем обману є виключно його суб'єктивним припущенням.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків є безпідставними та необґрунтованими, і відповідно такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-3 ГПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 38 ГПК України сторонами доказів.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними належними доказами та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по оплаті судового збору, з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог, покладаються судом на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог Національного інституту стратегічних досліджень відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

3. Копію рішення розіслати сторонам.

Повне рішення складено - 29.07.2015.

Суддя Л. Д. Головатюк