ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2015 р. Справа № 923/926/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Александрової Л.І. при секретарі Кудак М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонська виробничо-будівельна компанія", м. Херсон

до товариства з обмеженою відповідальністю "Віалтек", м. Херсон

про стягнення 200454 грн. 11 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - Макаров В.В., представник, дов. від 23.06.2015 року, посвідчення від 14.04.2008 року;

від відповідача - не прибув.

В судовому засіданні згідно з приписами ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення після закінчення розгляду справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Херсонська виробничо-будівельна компанія" (позивач) звернулось до господарського суду Херсонської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Віалтек" (відповідач), яким просить стягнути заборгованість за неналежне виконання умов договору генерального підряду від 08.11.2011 року № 57, у сумі 200454,11 грн., з яких: 195650,00 грн. - інфляційних втрат, 4804,11 грн. - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення ст.ст. 514, 526, 530, 553, 554, 541, 543, 599, 625, 853, 882 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 44, 47, 49, 54-57 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 16.06.2015 р. порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 01.07.2015 р. Двічі ухвалами суду від 01.07.2015 р. та від 14.07.2015 р. розгляд справи відкладався з метою надання можливості сторонам скористатись повним обсягом процесуальних прав.

Представник позивача підтримує заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просить суд їх задовольнити повністю з зазначених у позовній заяві та додаткових поясненнях підстав.

14.07.2015 р. в судовому засіданні відповідач надав відзив на позовну заяву (а.с. 59), згідно якого позовні вимоги визнає частково в межах строку позовної давності, який встновлено ст. 257 ЦК України та вважає, що до вимог про стягнення 3 % річних необхідно застосувати позовну давність терміном у три роки відраховуючи від кожного акту виконаних робіт, на підставі яких у відповідача виникла заборгованість перед позивачем.

Крім того, відповідач вважає, що вартість послуг адвоката є безпідставно завищеною та взагалі необґрунтованою, оскільки раніше судом по вказаним правовідносинам уже ухвалювалося рішення і там встановлені всі обставини справи, у зв'язку з чим вказані витрати на послуги адвоката мають бути зменшені.

В ході судового засідання представник відповідача також проти позову частково заперечує, з підстав, які вказано у відзиві на позов.

23.07.2015 р. позивач надав суду додаткові пояснення з урахування наданого відповідачем відзиву, відповідно до якого зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається у разі пред'явленням особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, який минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

У зв'язку з викладеним, перебіг строку позовної давності був перерваний пред'явленням особою позову до відповідача.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, що прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, господарський суд

в с т а н о в и в:

Між ТОВ «Херсонська виробничо-будівельна компанія» та ТОВ «Віалтек» 08 листопада 2011 року було укладено договір генерального підряду на будівництво будівлі автосервісу з приміщенням по продажу автомобілів про проспекту Сенявіна, 41 в м. Херсоні № 57 (надалі за текстом рішення - Договір).

Відповідно до умов п. 1. Договору генпідрядник (ТОВ «ХВБК») прийняв на себе зобов'язання забезпечити відповідно до проектної документації та умов Договору виконання робіт з будівництва будівлі автосервісу з приміщенням по продажу автомобілів про проспекту Сенявіна, 41 в м. Херсоні.

Пунктом 3 Договору передбачено, що склад та обсяги робіт, що доручаються до виконання Генпідряднику, визначені договірною ціною (додаток 6), що є невід'ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 9 Договору та Договірної ціни (додаток 6 до Договору) приблизна вартість робіт визначена в сумі 4 052 124,73 грн.

Пунктом 4 Договору було передбачено, що Генпідрядник розпочне виконання робіт протягом 10-ти днів з дня виконання Замовником зобов'язань щодо: надання будівельного майданчика, придатного для виконання робіт за Договором; передачі проектної документації; передачі дозвільної документації; сплати повної суми авансу, надання затвердженого технічного завдання.

Протягом 2012 - січень 2013 p.p. ТОВ «ХВБК» виконало робіт на загальну суму 3 795 409, 82 грн.

Оплата за виконані роботи здійснювалася нерегулярно, з затримками, виконані роботи було профінансовано за період 06.12.2011 р. по 08.01.2014 р. на загальну суму 3095409,82 грн., у зв'язку з чим станом на дату подання позову за відповідачем рахується основний борг в сумі 650000 грн.

Відповідно до актів приймання виконаних робіт №1 за грудень 2011р. (на суму 133509,60 грн.), №1 за грудень 2011р. (на суму 51488,32 грн.) №1 за грудень 2011р. (на суму 219865,99 грн.), №2 за квітень 2012р. (на суму 1747166,07 грн.) Замовником були прийняті у повному обсязі та без зауважень будівельно-монтажні роботи на загальну суму 2 152 029, 98 грн.

За приписами ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянутії її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до ч. 4 ст. 882 ЦК України переданая робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Від підписання актів виконаних робіт № 3 на суму 1591644,05 грн., № 4 на суму 46016,29 грн. за грудень 2012 р. та № 5 на суму 5719,50грн. за січень 2013 р. замовник необгрутовано ухилився, уповноваженого представника на приймання робіт не направив, чим в односторонньому порядку порушив умови Договору.

Відповідно до п.п. 49, 47 Договору приймання-передача виконаних робіт здійснюється Замовником протягом п'яти календарних днів після отримання підготовлених Генпідрядником документів - актів виконаних робіт.

Генпідрядник визначає обсяги та вартість виконаних робіт, що підлягають оплаті, та готує акти виконаних робіт по формі КБ-2В та довідку вартості виконаних за формою КБ-3 не пізніше ніж 25 числа поточного місяця і 25 числа поточного місяця подає їх для підписання Замовнику.

Замовник протягом 5 (п'яти) календарних днів з дня одержання, зобов'язаний розглянути та підписати акти виконаних робіт, надані Генпідрядником, або надати мотивовану відмову від прийняття разом із дефектним актом, складеним та підписаним уповноваженими представниками сторін при проведенні приймання-передачі робіт.

Відповідно до умов ч. 3 п. 47 Договору оплата виконаних робіт здійснюється на протязі 3 (трьох) календарних днів з дня підписання актів приймання виконаних робіт Замовником.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, з 02.01.2013р. (ч.3 п.47 Договору) у відповідача виникло зобов'язання по оплаті виконаних робіт за Актами приймання виконаних робіт № 3, 4 на загальну суму 1637660,34 грн., а з 06.01.2013р., він вважається таким, що прострочив його виконання.

Відповідно, з 02.02.2013р. у відповідача виникло зобов'язання по оплаті виконаних робіт за Актом приймання виконаних робіт № 5 на суму 5719,50 грн., а з 06.02.2013р., він вважається таким, що прострочив його виконання.

05.03.2015р. рішенням господарського суду Херсонської області по справі № 923/257/15, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 20.05.2015 р., з відповідача стягнуто на користь позивача 700000,00 грн. основного боргу за договором, інфляційні збитки в сумі 193408,56 грн. та три відсотки річних за період прострочення (з 06.11.2011 р. по 31.01.2015р.)в сумі 53696,17грн.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Проте, станом на дату подання позовної заяви, боржник зобов'язання виконав лише частково, в сумі 50000,00 грн., що відображено у розрахунках до позову.

Згідно з вимогами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаної норми позивач обґрунтовано нарахував відповідачу за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 01.02.2015 р. по 30.04.2015 р. 4804 грн. 11 коп. 3% річних та 195 650 грн. інфляційних втрат.

Суд за допомогою методики визначеної у програмно-технічному комплексі «Ліга-Закон» перевірив розрахунок нарахованих відповідачу збитків від інфляції і 3% річних та встановив, що він здійснений позивачем арифметично та методологічно вірно.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення 4804 грн. 11 коп. 3% річних та 195 650 грн. інфляційних втрат відповідають наведеним нормам, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За правилами ч. 1 ст. 32, ст. 33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду зазделегіть встановленої сили.

Таким чином, дослідивши матеріали даної справи, оцінивши відповідно до вимог ст. 43 ГПК України надані сторонами докази та проаналізувавши їх згідно з вимогами діючого законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позову.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 49 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

У пункті 4.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" висловлено правову позицію згідно якої зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною.

У такому застосуванні суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом. Так, якщо зменшення позивачем розміру позовних вимог пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині покладається на відповідача. Або у разі коли в позові відмовлено, але з обставин справи вбачається, що спір доведено до судового розгляду внаслідок ухилення відповідача від розгляду претензії позивача, якщо вона пред'являлася (статті 6 - 8 ГПК), то судовий збір також покладається на відповідача.

Позивач просить стягнути з відповідача витрати на послуги адвоката у сумі 8038 грн.

Відповідно до ст.44 ГПК України, судові витрати складаються, зокрема, з оплати послуг адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 ГПК України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються в порядку встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до п. 6.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 21.02.2013, № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Згідно п. 6.5. Постанови вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг: час, який міг би витратити на підготовку матеріали, кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Херсонська виробничо-будівельна компанія" та адвокатським об'єднанням "Консул" укладено Договір про надання послуг адвоката № 05-18/02 від 18.05.2015 р. Згідно розрахунку вартость послуг адвоката скаладає 8038 грн. 80 коп., що підтверджено платіжним дорученням № 3708 від 20.05.2015 р.

Суд з урахуванням складності справи, кількості проведених засідань, вважає, що судові витрати на послуги адвоката підлягають задоволенню частково у сумі 4019 грн.

Згідно вказаної вище правової позиції, суд покладає судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 4009 грн. 08 коп. та 4019 грн. витрат на послуги адвоката на відповідача.

Позивачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" має бути повернуто з державного бюджету 795 грн. 03 коп. надлишково сплаченого судового збору.

На підставі зазначених вище норм матеріального права, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Віалтек" (адреса - 73011, м. Херсон, вул. Сумська, буд. 6-а, код ЄДРПОУ - 33725902) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонська виробничо-будівельна компанія" (адреса - 73000, м. Херсон, вул. Червонопрапорна, буд. 104, код ЄДРПОУ - 33929723) 195650 грн. інфляційних втрат, 4804 грн.11коп. 3% річних, 4009 грн. 08 коп. витрат по сплаті судового збору, 4019 грн. витрат на послуги адвоката.

3.Повернути товариству з обмеженою відповідальністю "Херсонська виробничо-будівельна компанія" (73000, м. Херсон, вул. Червонопрапорна, буд. 104, ідентифікаційний код 33929723) з державного бюджету надлишково сплачений судовий збір у сумі 795 (сімсот дев'яносто п'ять) грн. 03 коп., що був перерахований платіжним дорученням № 3720 від 02.06.2015 року.

4.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 30.07.2015 р.

Суддя Л.І. Александрова