ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2015 р. Справа № 911/2361/15

За позовом Державного підприємства «Придніпровська залізниця» в особі відокремленого структурного підрозділу «Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень» Державного підприємства «Придніпровська залізниця»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Купрум»

про стягнення 51 545,00 грн Суддя Горбасенко П.В.

За участю представників:

від позивача не з'явилися;

від відповідача не з'явилися.

Обставини справи:

Державне підприємство «Придніпровська залізниця» в особі відокремленого структурного підрозділу «Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень» Державного підприємства «Придніпровська залізниця» (далі - позивач) звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Купрум» (далі - відповідач) про стягнення 51 545,00 грн штрафу за неправильно зазначену масу вантажу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час перевезення позивачем вантажу відповідача було виявлено перевищення маси вантажу, у зв'язку з чим позивачем нараховано штраф на підставі ст. 122 Статуту залізниць України.

Ухвалою господарського суду Київської області від 05.06.2015 порушено провадження у справі № 911/2361/15, розгляд справи призначено на 26.06.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 26.06.2015 розгляд справи відкладено на 03.08.2015.

14.07.2015 до канцелярії господарського суду Київської області повернулася копія ухвали господарського суду Київської області від 05.06.2015, яка була направлена судом на юридичну адресу відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Купрум» (09100, Київська обл., Сквирський район, м. Сквира, вул. Гагаріна, буд. 4, кв. 17). Примірник повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції, повернутий органом поштового зв'язку з позначкою «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році" № 01-8/1228 від 02.06.2006 до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками „адресат вибув", „адресат відсутній" і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач вважається належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

Позивач та відповідач в судове засідання 03.08.2015 не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Абзацом першим пункту 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011р. передбачено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що неявка позивача та відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України за відсутності представників позивача та відповідача.

Заяв чи клопотань про застосування позовної давності до вимог позивача відповідачем не заявлено.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року зі станції Біла Церква Південно-Західної залізниці Товариство з обмеженою відповідальністю «Купрум» здійснило відправлення вагону № 67704254 згідно накладної № 32752479 на станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці.

Суд встановив, що зі змісту вказаної накладної № 32752479 (а.с. 9) відповідачем визначено масу вантажу для перевезення 66 100 кг, вартість перевезення 10 309 грн.

При прибутті вагону на станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, на підставі ст. 24 Статуту залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі вказаній відправником у накладній, зокрема встановлено, що в накладній № 32752479 у вагоні № 67704254 вказана маса вантажу складає 66 100 кг, фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 69 550 кг, що на 3 450 кг більше, ніж вказано у накладній та на 550 кг більше, ніж вантажопідйомність вагону, що підтверджується комерційним актом РА № 004934/593 від 05.12.2014 (а.с. 10).

Враховуючи неправильне зазначення відповідачем у накладній № 32752479 маси вантажу позивачем на підставі ст. 118, 122 Статуту залізниць України нараховано 51 545,00 грн. штрафу (10 309 грн * 5), які останній просить стягнути з відповідача.

Предметом позову є вимога про стягнення 51 545,00 грн штрафу за неправильно зазначену масу вантажу.

Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини перевезення вантажу.

Статтею третьою Закону України «Про залізничний транспорт» законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом (ст. 5 Статуту залізниць, затвердженого Постановою Кабінету Міністру України «Про затвердження Статуту залізниць України» № 457 від 06.04.1998).

Відповідно до ст. 6 Статуту накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Упакування, пакетування, тара повинні відповідати вимогам нормативних документів. Відправник зобов'язаний на вимогу залізниці пред'явити стандарт або технічні умови, сертифікат на відвантажувану продукцію (якщо вона підлягає сертифікації), а також на її тару (ст. 24 Статуту).

Статтею 37 Статуту передбачено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса.

Згідно ч. 1 ст. 118 Статуту за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Відповідно до ст. 122 Статуту за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно п. 11 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 644 від 21.11.2000 у разі зважування вантажів на вагонних вагах відправник у разі потреби провадить дозування вантажу (довантаження або часткове вивантаження). Для цього він повинен безпосередньо біля вагонних ваг організувати дозувальний майданчик, забезпечити його необхідним інвентарем, а при відправленні масових вантажів (вугілля, руди, цементу тощо) - додатковими механізмами для виконання дозувальних операцій в процесі зважування.

Відповідно до п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 644 від 21.11.2000 договір про перевезення вантажу вважається укладеним з моменту проставлення календарного штемпеля станції відправлення в оформленій паперовій накладній або з моменту накладення електронного цифрового підпису працівником залізниці в електронній накладній. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення (п. 22 Правил видачі вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства юстиції України).

Суд встановив, що відповідачем неправильно зазначено масу вантажу для залізничного перевезення позивачем у накладній № 32752479, а саме маса вантажу складає 69 550 кг, що на 3 450 кг більше, ніж вказано у накладній та на 550 кг більше, ніж вантажопідйомність вагону, що підтверджується комерційним актом РА № 004934/593 від 05.12.2014 (а.с. 10), у зв'язку з чим позивачем правомірно нараховано відповідачу штраф у розмірі 51 545,00 грн (10 309,00 грн * 5) на підставі ст. 118, 122 Статуту залізниць України.

Крім того судом при прийнятті даного рішення враховано, що за всю сукупність неправильних, неточних або неповних відомостей, зазначених у конкретній накладній, до вантажовідправника може бути застосовано лише один п'ятикратний розмір штрафу, як це передбачено статтями 118, 122 Статуту залізниць України (п. 12 Оглядового листа Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про залізничні перевезення (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку Вищим господарським судом України)» № 01-06/662/2014 від 21.05.2014).

Враховуючи те, що штраф у розмірі 51 545,00 грн. відповідачем позивачу на час прийняття судового рішення не сплаченого, розмір вказаного штрафу відповідає фактичним обставинам справи та вимогам законодавства, вимога позивача про стягнення з відповідача 51 545,00 грн штрафу за неправильно зазначену масу вантажу є обґрунтованою, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Купрум» (09100, Київська обл., Сквирський район, м. Сквира, вул. Гагаріна, буд. 4, кв. 17; ідентифікаційний код 32926204) на користь Державного підприємства «Придніпровська залізниця» (49602, Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, просп. Карла Маркса, буд. 108; ідентифікаційний код 01073828) в особі відокремленого структурного підрозділу «Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень» Державного підприємства «Придніпровська залізниця» (49602, Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, просп. Карла Маркса, буд. 108; ідентифікаційний код 26139824) 51 545 (п'ятдесят одну тисячу п'ятсот сорок п'ять гривень) 00 коп. штрафу за неправильно зазначену масу вантажу та 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім гривень) 00 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено: 05.08.2015

Суддя П.В.Горбасенко