КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2015 р. Справа№ 911/1990/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Пантелієнка В.О.

Остапенка О.М.

за участю представників сторін:

від УПФУ у місті Ірпені Київської області - представник не з'явився;

від ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція»

- Косянчук В.В., довіреність № б/н від 11.06.2015.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у місті Ірпені Київської області

на ухвалу господарського суду Київської області від 10.06.2015

у справі № 911/1990/15 (головуючий суддя: Грабець С.Ю.)

за позовом Управління Пенсійного фонду України у місті Ірпені Київської області, м. Ірпінь Київської обл..

до приватного акціонерного товариства "Білицький завод "Теплозвукоізоляція", смт. Коцюбинське Київської обл..

про стягнення заборгованості в сумі 291 885,41 грн.

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України у місті Ірпені Київської області (далі - позивач) звернулося до господарського суду Київської області з позов до приватного акціонерного товариства «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» (далі - відповідач) про стягнення 291 885,41 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані несплатою відповідачем 291 885,41 грн., що виникла внаслідок неперерахування відповідачем коштів на відшкодування пільгових пенсій за списком № 1, № 2 та наукових пенсій за період з лютого 2015 року по квітень 2015 року.

Провадження у справі № 911/1990/15 порушено ухвалою господарського суду Київської області від 06.05.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.06.2015 у справі № 911/1990/15 заяву приватного акціонерного товариства "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" про припинення провадження у справі № 137 від 18.05.2015 задоволено та провадження у справі припинено.

При цьому, місцевий господарський суд керувався ст.ст. 3, 17 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 12, п. 1 ч. 1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, Управління Пенсійного фонду України у місті Ірпені Київської області звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Київської області від 10.06.2015 у справі № 911/1990/15, а справу передати до місцевого господарського суду для розгляду по суті.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням норм матеріального права господарським судом при прийнятті оскаржуваної ухвали, а саме ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції від 22.12.2011 та ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції від 30.06.1999; неповним дослідженням справи, оскільки судом проігноровано, що справа про банкрутство відповідача у даній справі перебуває на стадії санації.

09.07.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача в особі керуючого санацією Лахненко Є.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він заперечує доводи апеляційної скарги та просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, апеляційні скарги - без задоволення.

В судовому засіданні представник ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» заперечував доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на неї.

В судове засідання апеляційної інстанції не з'явився представник позивача, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи, що в матеріалах справи є докази (поштові повідомлення) належного повідомлення сторін про час та місце розгляду апеляційної скарги, обмеження процесуального строку розгляду скарг на ухвали місцевих господарських судів, колегія суддів, порадившись, ухвалила розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника позивача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 5 ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Статтею 4-3 ГПК України визначено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги УПФУ обґрунтовані тим, що ПрАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція " має перед Пенсійним фондом прострочену заборгованість за період з лютого 2015 року по квітень 2015 року що виникла внаслідок неперерахування відповідачем коштів на відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що призначені згідно п.п."б"-"з"-ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", фактичних витрат на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, а також різниці між сумою пенсій, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних не бюджетних підприємств , установ, організацій.

Місцевий господарський суд, припиняючи провадження у справі, виходив з того, що даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах, що в свою чергу є підставою відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України для припинення провадження у справі.

Але з такими висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом, ухвалою господарського суду Київської області від 30.10.2010 порушено провадження у справі № Б8/180-10 про банкрутство ПрАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція".

Ухвалою господарського суду Київської області від 28.05.2012 по справі №Б8/180-10 введено процедуру санації ПрАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція".

У травні 2015 року УПФУ у м. Ірпені Київської області звернулось до господарського суду Київської області з позовною заявою до ПрАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" про стягнення 291 885,41 грн. Позовні вимоги обґрунтовані несплатою відповідачем за період з лютого 2015 року по квітень 2015 року коштів відшкодування, а саме: пільгових пенсій за списком № 1 у сумі 283344,12 грн., пільгових пенсій за списком № 2 у сумі 8413,26 грн., наукових пенсій у сумі 128,03грн.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір є непідвідомчим господарському суду, що виключає можливість його розгляду господарським судом.

Відповідно до п. 7 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Відповідно до вимог чинного законодавства не підлягають розглядові в господарських судах справи у спорах, пов'язаних із здійсненням владних повноважень Пенсійним фондом України та його органами у прийнятті рішень про стягнення простроченої заборгованості із страхових внесків до названого Фонду.

Згідно ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та

страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Отже, позовні вимоги Пенсійного фонду до ПрАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" не пов'язані із стягненням заборгованості по страховим внескам і не є податковим боргом.

Відповідно до ч. 8 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону в редакції від 30.06.1999, що була чинна до 19.01.2013) поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження по справі про банкрутство, можуть пред'являти свої вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

До визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Оскільки відповідач - ПрАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" знаходиться в банкрутстві, в процедурі санації, вимога позивача до ПрАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" про стягнення заборгованості за період з лютого 2015 року по квітень 2015 року у сумі 291 885,41 грн. обґрунтовано заявлена саме до господарського, а не до адміністративного суду.

Відповідна правова позиція наведена в постановах Вищого господарського суду України від 09.12.2014 у справі № 911/2085/14, 02.12.2014 у справі № 911/2383/14, від 23.10.2014 у справі № 911/4650/13.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд вважає, що місцевий господарський суд належним чином не перевірив та не дослідив обставини справи, що мають значення для даної справи у зв'язку з чим дійшов до помилкового висновку про обґрунтованість усного клопотання ПрАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" про припинення провадження у справі та наявності підстав для застосування п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Згідно зі ст. 104 ГПК України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 106 ГПК України, у випадках скасування апеляційною інстанцією, зокрема, ухвали про припинення провадження у справі справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи Управління Пенсійного фонду України у місті Ірпені Київської області, викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки господарського суду першої інстанції, а тому ухвала підлягає скасуванню в зв'язку з неповним дослідженням обставин справи, що мають значення для справи.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 4-1, 4-2, 4-3, 4-7, 32-34, 43, 63, 91, 94, 99, 102-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у місті Ірпені Київської області задовольнити.

Ухвалу господарського суду Київської області від 10.06.2015 у справі № 911/1990/15 скасувати.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді В.О. Пантелієнко

О.М. Остапенко