РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2015№910/29040/14

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Маркс. Капітал"
до Моторного (транспортного)страхово бюро України
простягнення 1 003 592,27 грн.

Суддя Літвінова М.Є.

Представники сторін:

від позивачa: не з'явились;

від відповідача: Боярська Г.П. - представ. за довір.

У судовому засіданні 31.07.2015, на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс. Капітал" до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення 49 500,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.12.2014 порушено провадження у справі №910/29040/14, розгляд справи призначений на 26.01.2015.

У судовому засіданні 26.01.2015, в порядку статті 77 ГПК України, оголошено перерву до 09.02.2015.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.02.2015, в порядку ст. 77 ГПК України, відкладено розгляд справи на 23.02.2015.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.02.2015 року в порядку статті 79 ГПК України, провадження у справі №910/29040/14 зупинено до вирішення справи Господарського суду міста Києва №910/609/14 про банкрутство ПАТ "Акціонерна страхова компанія "ІнтерТрансПоліс" та набрання рішенням суду законної сили.

21.07.2015 року до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" про поновлення провадження у даній справі, у зв'язку з тим, що рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/609/14 про банкрутство ПАТ "Акціонерна страхова компанія "ІнтерТрансПоліс" набрало законної сили.

Ухвалою від 22.07.2015 провадження у справі поновлено, розгляд справи призначено на 31.07.2015.

Позивач звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог відповідно до якої просить стягнути 1 003 592,27 грн., як подана в порядку ст. 22 ГПК України та прийнята судом до розгляду.

Відповідач заперечив проти позовних вимог з підстав відсутності факту недостатньості коштів та майна страховика, визнання банкрутом страхової компанії, існування заборгованості за договорами цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В судовому засіданні 31.07.2015, на підставі ч.2 ст.85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, господарський суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У період з 2012 по 2013 роки ТОВ «Маркс. Капітал» було укладено низку договорів факторингу щодо придбання прав вимоги за грошовими вимогами, що виникли у клієнтів до ПАТ «СК «Інтер Транс Поліс» у звязку з нездійсненням страховою компанією відшкодування шкоди клієнту внаслідок ДТП.

Загалом, позивачем укладено 68 договорів факторингу, на загальну суму 1 003 592,27 грн.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України).

На підставі укладених договорів факторингу, ТОВ «Маркс.Капітал» набуло право грошової вимоги за зобовязаннями до ПАТ «СК «Інтер Транс Поліс» у звязку з нездійсненням страховою компанією відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Позивач зазначає, що в рахунок погашення заборгованості за вказаними грошовими вимогами від ПАТ «СК «Інтер Транс Поліс» будь-яких грошових коштів не отримувало.

Судом встановлено, що ухвалою господарського суду міста Києва від 23.06.2015 у справі №910/609/14 про банкрутство ПАТ «СК «Інтер Транс Поліс», ТОВ «Маркс.Капітал» визнано кредитором страхової компанії на суму 1 004 810,27 грн. (1218,00 грн. першої черги, 003 592,27 грн. - вимоги шостої черги).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон) банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

В силу положень частини першої та другої статті 41 Закону задоволення вимог кредиторів боржника забезпечує ліквідатор у встановленому цим Законом порядку. Ліквідатор з дня свого призначення здійснює, зокрема такі повноваження:

приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження;

виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута;

проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута;

аналізує фінансове становище банкрута;

виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута;

очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу;

пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості;

має право отримувати кредит для виплати вихідної допомоги працівникам, що звільняються внаслідок ліквідації банкрута, який відшкодовується згідно з цим Законом позачергово за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута;

з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю. Виплата вихідної допомоги звільненим працівникам банкрута провадиться ліквідатором у першу чергу за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута, або отриманого для цієї мети кредиту;

заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов'язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство і є неоплаченими;

подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника;

вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб;

передає в установленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових документів підлягають обов'язковому зберіганню, на строк не менше п'яти років з дати визнання особи банкрутом;

продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом…

За приписами частин першої-третьої статті 46 Закону після завершення всіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс, до якого, зокрема, додаються: відомості за результатами інвентаризації майна боржника та перелік ліквідаційної маси; реєстр вимог кредиторів з даними про розміри погашених вимог кредиторів. Якщо ліквідатор не виявив майнових активів, що підлягають включенню до складу ліквідаційної маси, він зобов'язаний подати господарському суду ліквідаційний баланс, який засвідчує відсутність у банкрута майна. Якщо за результатами ліквідаційної процедури після задоволення вимог кредиторів не залишилося майна, господарський суд виносить ухвалу про ліквідацію юридичної особи - банкрута.

Згідно з пунктом "ґ" статті 41.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Однією з умов відшкодування МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, встановлених пунктом "ґ" статті 41.1 цього закону, є доведеність факту недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ.

Суд зазначає, що відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства

Частина перша статті 1 ГПК України передбачає, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Таким чином, з урахуванням наведеного в сукупності, позивач звернувся до суду з даним позовом передчасно, оскільки відсутній факт недостатності коштів та майна ПАТ «СК «Інтер Транс Поліс».

Отже, в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до вимог статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

У зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання

повного тексту рішення: 05.08.2015.

Суддя М.Є. Літвінова