ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2015 р. Справа № 917/226/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Плужник О.В. , суддя Барбашова С.В.

при секретарі Яблунівській І.М.

за участю представників сторін:

прокурора - Ногіна О.М.

позивача - Іващенко О.Г.

третьої особи - не з'явився

відповідача - Грицик Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Полтавської області (вх. №3338 П/3) на рішення господарського суду Полтавської області від 15 квітня 2015 року у справі №917/226/15,

за позовом Лубенського міжрайонного прокурора Полтавської області, м. Лубни, в інтересах держави в особі Лубенської міської ради, м. Лубни, Полтавська область,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Управління Держземагенства у Лубенському районі Полтавської області, м. Лубни, Полтавська область,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЛ", м. Київ,

про стягнення 250 017,72 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Лубенський міжрайонний прокурор Полтавської області в інтересах держави в особі Лубенської міської ради звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з ТОВ "АТЛ" 250017,72 грн. відшкодування збитків, завданих безоплатним користуванням з 18.09.2012 року по 21.10.2014 року без правовстановлюючих документів земельною ділянкою, розташованою в м. Лубни по вул. Шевченка, 4 загальною площею 0,1435 га.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 15.04.2015 року (суддя Бунякіна Г.І.) у позові відмовлено.

Перший заступник прокурора Полтавської області з зазначеним рішенням не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 15.04.2015 року та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Як зазначає прокурор у своїй скарзі, ТОВ "АТЛ" 18.09.2012 набуло право власності на нежитлову будівлю по вул. Шевченка, 4 в місті Лубни та всупереч ст. 93 Земельного кодексу України, плату за використання земельної ділянки на якій знаходиться об'єкт нерухомості не здійснювало.

Рішенням виконавчого комітету Лубенської міської ради №251 від 22.10.2014 затверджено акт комісії по визначенню збитків власникам землі та землекористувачам, внаслідок порушення відповідачем земельного законодавства, відповідно до якого сума збитків становить 250017,72 грн.

При цьому розмір заподіяних збитків визначено із застосуванням Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від19.04.1993 року №284, як недоотримані доходи у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою площею 0,1435 га по вул. Шевченка, 4 в місті Лубни без правовстановлюючих документів, нараховані за період з 18.09.2012 по 21.10.2014.

Апелянт не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо вжиття ТОВ "АТЛ" належних заходів щодо оформлення права оренди на земельну ділянку. Важає, що місцевим господарським судом не досліджено причини бездіяльності відповідача та умисного затягування в часі оформлення договірних відносин, адже, рішення міської ради про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою прийняте 23.11.2012 р. і лише через 3 місяці (20.02.2013) відповідач звернувся до землевпорядної організації з клопотанням про її виготовлення. Реєстрація земельної ділянки відбулася 31.03.2014 р.

Судом встановлено, що відповідачем проведені певні заходи щодо оформлення права користування земельною ділянкою, які суд вважає достатніми, однак не враховано, що на момент вирішення справи договір оренди не: укладений або державний акт на право власності не отриманий, земельна ділянка не звільнена.

Водночас судом не з'ясовано, які причини послугували бездіяльності відповідача в період з 18.09.2012 (укладення договору купівлі - продажу) по 05.09.2014 (прийняття рішення про надання в оренду), оскільки весь цей час відповідачем використання землею здійснювалося, але плата не вносилася.

Доказів щодо вжиття відповідачем всіх залежних від нього заходів по належному виконанню свого зобов'язання чи доказів неможливості виконання таких зобов'язань та відсутності вини у спричиненні заявлених до стягнення збитків, останнім суду не надавалось та судом не оцінювалось, що дає підстави вважати висновки суду про відсутність вини відповідача у спричиненні таких збитків передчасними.

Натомість, Лубенською міською радою з метою одержання плати за користування відповідачем земельною ділянкою та оформлення правовстановлюючих документів вживалися такі заходи: прийняття 23.11.2012 рішення міської ради про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою; сприяння у вирішенні питання встановлення меж земельної ділянки та винесення даного питання на розгляд комісії міської ради по вирішенню межових спорів з подальшим складенням відповідного процесуального документу (акт від 23.05.2013); виклик представника ТОВ "АТЛ" на комісію міської ради від 12.08.2014 з метою з'ясування причин, які перешкоджають укладенню договору оренди землі; прийняття 05.09.2014 рішення міської ради про затвердження технічної документації та надання земельної ділянки в оренду.

Крім того, Лубенською міською радою листом №01-13/1089 від 23.10.2014 направлено відповідачу вимогу щодо відшкодування збитків, завданих територіальній громаді міста Лубен користуванням земельною ділянкою без правоустановчих документів, яку залишено без задоволення.

Отже, зі своєї сторони Лубенською міською радою були здійснені всі передбачені чинним законодавством заходи, спрямовані на уникнення збитків, але правової оцінки в оскаржуваному рішенні судом їм не надано.

Наявність збитків характеризується недоотриманням місцевим бюджетом міста Лубни коштів в розмірі 250017,72 грн. за період використання відповідачем земельної ділянки всупереч нормам земельного законодавства.

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками характеризується, на думку скаржника, свідомою протиправною бездіяльністю зі сторони відповідача, затягуванням у часі оформлення договірних відносин та відсутності оплати за користування земельною ділянкою.

Вина відповідача підтверджується в сукупності наведеними вище доказами і характеризується тим, що звертаючись з клопотанням в жовтні 2012 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, відповідач усвідомлював, що право на земельну ділянку, яка перебуває в його користуванні підлягає належному документальному оформленню згідно норм законодавства, але оплату не здійснював та в силу своєї бездіяльності легковажно розраховував на ненастання правових наслідків для себе. Відтак, на думку апелянта, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку щодо відсутності в діях відповідача повного складу цивільного правопорушення.

Судом першої інстанції при прийнятті рішення не враховано того, що рішенням міської ради спірна земельна ділянка 05.09.2014 передана в оренду строком на 5 років з одночасним зобов'язанням відповідача в місячний термін укласти з міською радою договір на оренду землі.

ТОВ "АТЛ" 19.09.2014 отримало проект договору оренди землі для належного оформлення, проте в порушення порядку укладення господарських договорів, 08.10.2014 відповідач листом на адресу Лубенської міської ради відмовився від підписання договору оренди землі, не погоджуючись з періодом внесення орендної плати за землю.

Лубенська міська рада та її представник в судовому засіданні підтримує апеляційну скаргу та просить скаргу задовольнити.

Третя особа свого представника в засідання судової колегії не направила, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи.

Відповідач з обставинами, викладеними в апеляційній скарзі не погоджується, подав заперечення на апеляційну скаргу, вважає рішення суду обґрунтованим, законним, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права, просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розпорядженням секретаря судової палати Харківського апеляційного господарського суду від 20.07.15 року, у зв'язку з відпусткою судді Пушая В.І., для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий судя Могилєвкін Ю.О., судді Плужник О.В, Барбашова С.В.

Судова колегія, в межах вимог передбачених ст. 101 ГПК України, повторно розглянувши справу та перевіривши повноту, законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про залишення рішення господарського суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом першої інстанції, відповідно до Договору купівлі - продажу нежитлової будівлі від 18.09.2012 року (а. с. 91-93) ТОВ "АТЛ" придбало (набуло у власність) у ТОВ "Трейд Лайн Полтава" об'єкт аукціону - нежитлову будівлю (торгово - сервісний центр) №4 по вулиці Шевченка в м. Лубни Полтавської області, який є власністю Продавця, загальною площею 916,8 м. кв. Право власності на об'єкт нерухомості зареєстроване 01.10.2012 року згідно Витягу про державну реєстрацію прав (а.с.73). Об'єкт аукціону розташований на земельній ділянці площею 0,1435 га, кадастровий номер - :06:055:0015, яка знаходиться за адресою: Полтавська обл., м. Лубни, вул. Шевченка, 4 та належить Продавцю на підставі Договору оренди землі від 20.07.2007 року (п. 1.6. Договору). Аукціон щодо купівлі зазначеного об'єкта нерухомості відбувся 05.05.2012 року, попередній договір укладено між сторонами та посвідчено нотаріально 22.06.2012 року, тобто до закінчення строку дії Договору оренди землі у продавця - ТОВ "Трейд Лайн Полтава".

У жовтні 2012 року відповідач звернувся до Лубенської міської ради з клопотанням про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельну ділянку за адресою: м. Лубни, вул. Шевченка, 4 для обслуговування торгово - сервісного центру.

23.11.2012 року Лубенською міською радою прийнято рішення "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право постійного користування, право власності та право оренди юридичних осіб та фізичних осіб для обслуговування торгово-сервісного центру".

20.02.2013 року ТОВ "АТЛ" звернулось з клопотанням до ТОВ "Інвентземсервіс" про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання договору оренди на земельну ділянку. Вказана технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі була виготовлена 21.06. 2013 року.

У 2014 році відповідач звернувся із клопотанням до Лубенської міської ради про затвердження технічної документації на земельну ділянку.

05.09.2014 року Лубенською міською радою прийнято рішення "Про вилучення, надання земельних ділянок у власність та користування юридичним і фізичним особам для різного цільового призначення", яким затверджено технічну документацію на земельну ділянку загальною площею 0,1435 га та надано в оренду зазначену земельну ділянку ТОВ "АТЛ" строком на п'ять років.

19.09.2014 року ТОВ "АТЛ" отримало проект Договору оренди землі від 19.09.2014 року для підписання в місячний строк та 08.10.2014 року направило лист до Лубенської міської ради №148/1, в якому просило внести зміни в п. 1 розділу 4 проекту Договору оренди землі від 19.09.2014 року в частині періоду, з якого вноситься орендна плата Орендарем та вказати її з дати укладення Договору (а. с. 24).

Актом комісії по визначенню збитків власникам землі та землекористувачам від 21.10.2014 року, складеним Комісією по визначенню збитків власникам землі та землекористувачам та затвердженим рішенням виконавчого комітету Лубенської міської ради №251 від 22.10.2014 року, встановлено, що ТОВ "АТЛ" в період з 18.09.2012 року по 21.20.2014 року в результаті користування землею без право установчих документів та не внесення плати за користування землею, нанесло міському бюджету збитки в розмірі 250017,72 грн. Вказаним Актом комісія вирішила: запропонувати ТОВ "АТЛ" добровільно відшкодувати збитки, нанесені міському бюджету, шляхом укладання договору про відшкодування збитків та припинити право користування землею відповідно до чинного законодавства України (а. с. 15-16).

Відповідно до розрахунку орендної плати №0113/1076 від 16.10.2014 року сума збитків становить 250017,72 грн. (а. с. 23).

23.10.2014 року на адресу відповідача листом № 01-13/1089 направлено вимогу щодо відшкодування збитків, завданих територіальній громаді міста Лубен користуванням земельною ділянкою без правовстановлюючих документів. Будь-якого реагування на вказану вимогу не надходило.

Вважаючи свої права порушеними, Лубенський міжрайонний прокурор Полтавської області в інтересах держави в особі Лубенської міської ради звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача - ТОВ "АТЛ" 250017,72 грн. відшкодування збитків, завданих безоплатним користування з 18.09.2012 р. по 21.10.2014 р. без правоустановлюючих документів земельною ділянкою, розташованою в м. Лубни по вул. Шевченка, 4 загальною площею 0,1435 га.

При прийнятті рішення суд першої інстанції правомірно зазначив в своєму рішенні, що згідно ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Пунктом 2 ст. 152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Статтею 156 Земельного кодексу України визначено перелік підстав відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам. Так, відповідно до п. "д" ч. 1 ст. 156 Земельного кодексу України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Згідно ст. 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами.

Пунктом 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 року № 284 визначено, що відшкодуванню підлягають збитки власників землі та землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

Також, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив в рішенні, що відповідно до п. 3.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" (зі змінами і доповненнями) вирішуючи спори за позовами органів державної влади або місцевого самоврядування про стягнення з особи, яка набула у власність житловий будинок, будівлю або споруду і не переоформила право користування земельною ділянкою, збитків у вигляді упущеної вигоди (зокрема у розмірі неодержаної плати за оренду земельної ділянки), господарські суди повинні брати до уваги положення статті 22 ЦК України та частини другої статті 224 ГК України. Для застосування такого заходу відповідальності слід встановлювати наявність у діях відповідача усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками і вини). У розгляді таких справ господарські суди мають докладно з'ясовувати причини неоформлення чи несвоєчасного оформлення відповідного землекористування та обставини, пов'язані із вжиттям господарюючими суб'єктами усіх залежних від них заходів щодо одержання документів, які посвідчують право землекористування. При цьому суду слід враховувати вимоги частини другої статті 120 ЗК України, якою передбачено що у разі коли жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Якщо у розгляді справи буде з'ясовано обставини, зазначені в абзаці третьому підпункту 3.4 пункту 3 цієї постанови, і що суб'єкт господарювання вживав необхідних заходів до оформлення свого права землекористування, то відсутність у нього переоформлених на його ім'я правовстановлюючих документів на земельну ділянку не може розцінюватися як правопорушення.

Частинами 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною 1 ст. 225 Господарського кодексу України визначено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1) протиправної поведінки;

2) збитків;

3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками;

4) вини у розумінні статті 1193 ЦК України.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду України від 28.01.2015 року у справі № 5023/3993/12 (5023/9057/11).

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу та позовні вимоги, Перший заступник прокурора Полтавської області зазначає, що розмір заподіяних збитків визначено із застосуванням Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від19.04.1993 року №284, як недоотримані доходи у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою площею 0,1435 га по вул. Шевченка, 4 в місті Лубни без правовстановлюючих документів, нараховані за період з 18.09.2012 по 21.10.2014. і, судом першої інстанції не досліджено причини бездіяльності відповідача та умисного затягування в часі оформлення договірних відносин.

Судова колегія вважає, що поняття "самовільне зайняття земельних ділянок" (користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів) визначено у статті 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", відповідно до якої самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, що свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

При цьому, з огляду на приписи статті 182, частини 2 статті 331, статті 657 ЦК, відповідно до яких право власності за договором купівлі-продажу нерухомого майна виникає з моменту державної реєстрації, покупець нерухомого майна вправі вимагати оформлення відповідних прав на земельну ділянку, зайняту нерухомістю, з моменту державної реєстрації переходу права власності на нерухоме майно.

Отже, з урахуванням положень статті 377 ЦК та статті 120 ЗК до спірних правовідносин, за умови доведення власником об'єкта нерухомості факту вчинення дій, спрямованих на оформлення користування землею під таким об'єктом, відповідна ситуація не може бути охарактеризована як "самовільне зайняття земельної ділянки", оскільки правочини, що тягнуть перехід права власності на нерухомість, водночас є підставою для переходу відповідного права на землю, з огляду на те, що частина земельної ділянки, на якій розташована нерухомість, слідує юридичній долі нерухомості.

Згідно з пунктом 3.1 наказу Державного агентства земельних ресурсів України та Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель від 12.09.2007 № 110 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо застосування Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 №963" підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним чи фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, є матеріали справи про адміністративне правопорушення, які підтверджують факт вчинення цього правопорушення, а саме: акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства; протокол про адміністративне правопорушення; припис (з вимогою усунення порушення земельного законодавства); акт обстеження земельної ділянки. Отже, підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі або територіальній громаді внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, є зазначені документи в їх сукупності, оскільки саме вони можуть підтвердити сам факт самовільного зайняття земельної ділянки, розмір зайнятої ділянки та період часу, протягом якого вона використовується без належних правових підстав (п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" (зі змінами і доповненнями).

Судом першої інстанції встановлено, що в якості доказів до матеріалів справи з вище перелічених документів додано лише акт обстеження земельної ділянки та акт перевірки, що свідчить про відсутність підстав для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної територіальній громаді.

Як вбачається з матеріалів та встановлено судом першої інстанції відповідач - ТОВ "АТЛ", у період з жовтня 2012 року по жовтень 2014 року вживав заходів щодо оформлення права оренди на земельну ділянку, що свідчить про прагнення оформити правовстановлюючі документи на оренду.

Вказане підтверджується наданими до матеріалів справи доказами. Факт умисного затягування відповідачем оформлення права оренди на земельну ділянку та відмови від оформлення відповідних документів, з урахуванням часу необхідного для виготовлення та затвердження цих документів, позивачем не доведений.

Крім цього, як правомірно зазначив суд першої інстанції в своєму рішенні, відповідно до ч. 2 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття (ч. 1 ст. 641 ЦК України).

Приписами ч. 1 ст. 646 вказаного Кодексу встановлено, що відповідь про згоду укласти договір на інших, ніж було запропоновано, умовах є відмовою від одержаної пропозиції і водночас новою пропозицією особі, яка зробила попередню пропозицію. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (ч. 2 ст. 642 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджується, що 19.09.2014 року ТОВ "АТЛ" отримало проект Договору оренди землі від 19.09.2014 року для підписання в місячний строк та 08.10.2014 року направило лист до Лубенської міської ради №148/1, в якому просило внести зміни в п. 1 розділу 4 проекту Договору оренди землі від 19.09.2014 року в частині періоду, з якого вноситься орендна плата Орендарем та вказати її з дати укладення Договору. Але відповіді від Лубенської міської ради щодо погодження умов Договору оренди ТОВ "АТЛ" не отримало. Отже, договір між сторонами не був укладений, оскільки не було досягнуто домовленості щодо істотної умови договору - дати, з якої вноситиметься орендна плата.

Підставою для нарахування шкоди стало порушення вимог чинного законодавства щодо використання земельної ділянки без оформлення договору оренди, оскільки за даними Лубенської ОДПІ оплату за користування спірною земельною ділянкою відповідач не здійснював (а.с. 8).

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив в своєму рішенні, що відповідно до п. 287.1. Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. Пунктом 287.7. Податкового кодексу України визначено, у разі надання в оренду земельних ділянок (у межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель (їх частин). Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства (п. 288.1. Податкового кодексу України).

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Таким чином, плата за землю вноситься з дати державної реєстрації договору оренди земельної ділянки. Але договір оренди земельної ділянки, розташованої в м. Лубни по вул. Шевченка, 4 загальною площею 0,1435 га між позивачем та відповідачем не було укладено.

Аналіз приписів цивільного та земельного законодавства свідчить, що у разі придбання об'єкта нерухомості до набувача переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яке він повинен оформити згідно з чинним законодавством.

Таким чином, до оформлення державного акта на земельну ділянку або договору оренди з одночасним розірванням старого договору саме попередній власник (орендар) сплачує земельний податок (орендну плату), якщо інше не обумовлене в договорі купівлі-продажу майна або земельної ділянки.

Таку правову позицію висловив і Вищий господарський суд при узагальнені судової практики розгляду господарськими судами справ у спорах, пов'язаних із земельними правовідносинами (Лист Вищого господарського суду України від 01.01.2010 р. "Узагальнення судової практики розгляду господарськими судами справ у спорах, пов'язаних із земельними правовідносинами").

Як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції в своєму рішенні, ТОВ "АТЛ" (відповідач) протягом двох років діяв в межах чинного законодавства щодо оформлення права користування спірною земельною ділянкою, оскільки ця процедура має специфіку та відтермінована в часі (а. с. 74-81, 96-99). Сам орендодавець (позивач) не довів, що діяв в межах ст. 181 ГК України, направивши на адресу відповідача проект договору оренди землі, який і на сьогодні є таким. При цьому останній не позбавлений права в судовому порядку вирішити переддоговірний спір щодо такої істотної умови договору оренди землі, як термін оплати за її фактичне користування.

Крім того, як пояснив представник відповідача в засіданні судової колегії, на час слухання даної справи позивачем було надіслано нові екземпляри договорів в яких зазначено, що плата за землю вноситься з дати державної реєстрації договору оренди земельної ділянки.

Як на правові підстави обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення статей 152, 156, 157 ЗК України та статті 1166 Цивільного кодексу України.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що для відшкодування шкоди необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи, наявність шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою, вина завдавача шкоди. Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди (Ухвала Верховного Суду України (судова колегія з цивільних справ) від 21.12.2005 р.). Оскільки протиправність поведінки завдавача шкоди є однією із підстав відповідальності, шкода, завдана правомірними діями за загальним правилом не відшкодовується.

Позивачем (прокурором) не доведено наявності усіх фактів, які б свідчили про необхідність відшкодування шкоди. Посилання останнього на порушення відповідачем земельного законодавства не доведено відповідними доказами і обгрунтовано не прийняті судом першої інстанції, оскільки у діях ТОВ "АТЛ" не вбачається наявності складу цивільного правопорушення, що підтверджується вжиттям заходів з оформлення права користування землею починаючи з 2012 року.

На підставі вищевикладеного, рішення господарського суду Полтавської області від 15 квітня 2015 року у справі №917/226/15 прийнято з урахуванням фактичних обставин справи та діючого законодавства, без порушень норм матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Таким чином, керуючись ст. 2 Закону України "Про оренду землі", ст. ст. 120, 125, 152, 156, 157 Земельного кодексу України, ст.ст.22, 182, 331, 377, 657, 1166, 1193 Цивільного кодексу України, ст.ст. 224, 225, 181 Господарського суду України, п.п. 287.1., 287.7. 288.1 Податкового кодексу України, ст.ст. 33, 49, 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Полтавської області від 15 квітня 2015 року у справі №917/226/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 24.07.15

Головуючий суддя Могилєвкін Ю.О.

Суддя Плужник О.В.

Суддя Барбашова С.В.