ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 року Справа № 915/794/15

За позовом: Управління Пенсійного фонду України в Доманівському районі

Миколаївської області,

56401, Миколаївська область, смт. Доманівка, вул. Леніна, 61

Відповідач: Доманівська центральна районна лікарня,

56401, Миколаївська область, смт. Доманівка, вул. Пирогова, 6

Про: відшкодування шкоди в сумі 1313 грн. 87 коп.

Суддя Смородінова О.Г.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: Гушпита О.В., за довіреністю;

Від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач 13.05.2015 р. звернувся до господарського суду з позовом стягнути з відповідача 1313грн. 87коп. в рахунок відшкодування шкоди.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі наступних документів: довідки про заробітну плату Мітірової Євдокії Іванівни, 12.03.1938 року народження, для перерахунку пенсії; заяви № 84 від 16.03.1993р.; відомостей Доманівської ЦРЛ про нарахування заробітної плати за 01.03.1991-28.02.1993 роки; довідки № 256 від 25.02.2014р., про заробітну плату Мітірової Є.І.; претензії № 3940/05 від 18.09.2014р., про повернення переплаченої пенсії в розмірі 1313 грн. 87 коп.; акту управління Пенсійного фонду в Доманівському районі Миколаївської області від 07.02.2014 р. «Про результати зустрічної перевірки Доманівської ЦРЛ щодо документального підтвердження достовірності довідок про заробітну плату поданих до управління Пенсійного фонду в Доманівському районі Миколаївської області для призначення/перерахунку пенсії згідно з Законом України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року»; норм ст.ст. 44, 50 Законом України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», ст.101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.1166 Цивільного кодексу України та мотивовані тим, що оскільки Доманівській ЦРЛ було надано недостовірну довідку про заробітну плату громадянки, яка працювала у відповідача, то Управлінню Пенсійного фонду в Доманівському районі Миколаївської області було завдано шкоди в сумі 1313 грн. 87 коп.

Відповідач в письмових запереченнях просив суд відмовити в задоволенні позову посилаючись на наступне: довідка, надана Мітіровій Є.І., без основних реквізитів (вихідного номера та дати видачі) з порушенням вимог діловодства, не повинна була братися до уваги при розрахунку пенсії. Проте, при подачі даної довідки фахівцями не була проведена своєчасна перевірка достовірності наданих документів, що призвело до переплати в сумі 1313,87 грн.

23.07.2015р. за результатами розгляду справи суд, на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши учасників судового процесу, суд -

встановив:

Предметом даного позову виступає майнова вимога позивача про стягнення з відповідача завданої шкоди в розмірі 1313 грн. 87 коп.

Підставою - норми ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та ст. 1166 Цивільного кодексу України - надання відповідачем недостовірних даних.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що Доманівською центральною лікарнею Миколаївської області була видана довідка про заробітну плату Мітірової Євдокії Іванівни, 12.03.1938 року народження для перерахунку пенсії, яка звернулася до Управління соціального захисту населення Доманівської райдержадміністрації за перерахунком пенсії згідно заяви № 84 від 16.03.1993 року.

Згідно даної довідки заробітна плата Мітірової Євдокії Іванівни складає:

За 1991 рік (з 01.03.1991р. по 30.06.1991р.) - 1747,50 руб.

За 1991 рік (з 01.07.1991р. по 31.12.1991р.) - 7585,59 руб.

За 1992 рік (з 01.01.1992р. по 31.12.1992р.)- 106901,49 руб.

За 1993 рік (з 01.01.1993р. по 28.02. 1993р.) - 61972 руб.

Відповідно до п.3 ст.44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-VІ від 09.07.2013 р., «Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 проведено перевірку достовірності наданої довідки Мітірової Євдокії Іванівни, за результатами якої складено відповідний акт зустрічної перевірки.

Для перевірки були надані відомості про нарахування заробітної плати за 01.03.1991 - 28.02.1993 роки, в тому числі:

За 1991 рік (з 01.03.1991р. по 31.12.1991р.)-7967,23 руб.

За 1992 рік (з 01.01.1992р. по 31.12.1992р.)-108906,17 руб.

За 1993 рік (з 01.01.1993р. по 28.02.1993р.) - 61970 руб.

В результаті перевірки було виявлено невідповідність між довідкою, яка використовувалась при розрахунку пенсії Мітірової Євдокії Іванівни, та відомостями про нарахування заробітної плати, які були надані Доманівською ЦРЛ.

За результатами перевірки встановлено, що:

- за період з 01.03.1991р. по 30.06.1991р. - розбіжність складає 195,00 руб;

- за період з 01.07.1991р. по 31.12.1991р. - розбіжність складає 1560,86 дана сума нарахована з січня 1992 року;

- за період з 01.01.1992р. по 31.12.1992р. - розбіжність складає 2004,68 руб. Згідно довідки № 256 від 25.02.2014р. про заробітну плату Мітірової Євдокії Іванівни, яка була надана Доманівською ЦРЛ на підставі відомостей про нарахування заробітної плати Мітірової Є.І., управлінням Пенсійного фонду України в Доманівському районі Миколаївської області проведено розрахунок пенсії з 01.01.2004 року по 30.06.2014 року, та встановлено переплату в сумі 1313 грн. 87 коп.

Матеріали справи свідчать, що Мітірова Євдокія Іванівна розпочала трудову діяльність в Доманівській центральній районній лікарні на посаді бухгалтера з 14 серпня 1962 року, з 02 грудня 1964 року (наказ № 180 від 30.11.1964) по 19 червня 1997 року (наказ № 52 від 20.06.1997) працювала на посаді головного бухгалтера Доманівської центральної районної лікарні. З 20 червня 1997 року по 23 листопада 1997 року працювала на посаді бухгалтера і була звільнена у зв'язку із виходом на пенсію.

У березні 1993 року Мітіровій Є.І., згідно ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», була призначена пенсія за віком на підставі документів про трудову діяльність, в т.ч. довідки про заробітну плату .

Дійсно, на довідці про заробітну плату громадянці Мітіровій Є.І. за період роботи з 01.03.1991 року по 28.02.1993 року, на яку в обґрунтування позову посилається позивач, відсутні основні реквізити (вихідний номер, дата видачі, розшифровка прізвища та ініціалів керівника).

Фактично, довідка, надана Мітіровій Є.І., без основних реквізитів (вихідного номера та дати видачі) з порушенням вимог діловодства, не повинна була братися до уваги при розрахунку пенсії. Проте, при подачі даної довідки фахівцями не була проведена своєчасна перевірка достовірності наданих документів, що призвело до переплати в сумі 1313,87 грн.

Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ перерахунок пенсії провадиться на підставі документів про вік, стаж, заробіток та інших документів, наявних на час перерахунку в пенсійній справі, а також додаткових документів, поданих пенсіонером на час перерахунку. Даним Законом відділам соціального забезпечення надано право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Також, відповідач стверджує, що при наданні довідки про заробітну плату, Мітірова Є.І. займала посаду головного бухгалтера, в функціональні обов'язки якої входила відповідальність за достовірність фінансових документів згідно діючих на той час нормативних документів (Постанова Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року № 1545-ХІІ «О порядке временного действия на территории Украиньї отдельньгх актов законодательства Союза ССР» та Постанова КМУ від 3 квітня 1993 року № 250 «Об утверждении Положення об организации бухгалтерского учета и отчетности в Украине»). Крім цього, згідно наказу головного лікаря Доманівської центральної районної лікарні № 40 від 01.10.1992р. на головного бухгалтера Мітірову Є.І. була покладена відповідальність за гербову печатку закладу «Отдел охраны здоровья».

Враховуючи той факт, що перевірка достовірності фінансових документів та поставлення гербової печатки на фінансових документах було покладено на головного бухгалтера Мітірову Є.І., тобто на час надання довідки про свою заробітну плату відповідач вбачає зловживання з боку пенсіонера (ч.1 статті 50 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Разом з тим, матеріали справи свідчать, що будь-які рішення або розпорядження, стосовно виявлення позивачем зловживань з боку пенсіонера, які призвели до надмірно виплаченої суми пенсії, Пенсійним фондом не приймалися.

Дослідивши надані суду докази, суд дійшов наступних висновків:

Спірні відносини, які виникли між сторонами регулюються положеннями Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Закону України "Про пенсійне забезпечення", Цивільного кодексу України.

Так, приписами статті 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти; 5) цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства; 6) у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування; 7) у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду; 8) у випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Відповідно до приписів статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

За правилами п. 3 ст. 44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Водночас, позивачем не надано суду правових обґрунтувань, що нарахування розміру пенсій залежить від довідок установ, організацій.

За змістом ст. 101, ст. 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її. Суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав. В усіх випадках звернення стягнень на пенсію за пенсіонером зберігається не менш як 50 процентів належної пенсії. У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров'я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Така шкода відшкодовується за умови, що вона завдана рішеннями, діями чи бездіяльністю, що мають ознаку неправомірності.

До зобов'язань відшкодування шкоди застосовуються положення ч. 3 ст. 22 Цивільного кодексу України.

Відповідно ж до ст. ст. 623, 22 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 224 Господарського кодексу України відшкодуванню підлягають збитки, причиною яких є порушення зобов'язання, якого припустився боржник.

Отже, між цим порушенням та збитками має бути причинний зв'язок. За його відсутності такого зв'язку збитки не відшкодовуються. При вирішенні питання про наявність чи відсутність причинного зв'язку слід враховувати, що необхідно виявляти зв'язок саме між порушенням зобов'язання та шкідливими наслідками (збитками), а не між діями (бездіяльністю) боржника взагалі та збитками.

Відповідно до змісту пункту 1, підпункту 1 пункту 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Отже, ст. 22 ЦК України прямо пропонує відшкодувати тільки ті витрати, які особа зробила (або мусила зробити) для відновлення свого порушеного права.

Виходячи з наведених норм та обставин, правопорушення відповідача у спірних відносинах полягає у скоєнні його працівником дій у вигляді внесення неправдивої інформації до довідки без номеру та дати.

Вина цього працівника не доведена позивачем шляхом надання суду належних доказів.

Разом з тим, за правилами ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків, саме при наявності вини цього працівника.

Між збитками (реальні), у вигляді надмірно виплачених сум за призначену пенсію та правопорушенням також не доведено позивачем причинний зв'язок, оскільки останній вважає, що саме у зв'язку з наданням недостовірної інформації було заподіяно шкоду.

Отже, ланцюг причинно-наслідкових зв'язків позивачем по спірним відносинам не доведено суду.

Відповідно до правил ст. ст. 34, 36 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Копії виплатних відомостей, які були надані позивачем в обґрунтування розміру шкоди свідчать лише про нарахування сум на виплату, але не є належними доказами перерахування грошових коштів Мітіровій Є.І. у спірний період до банківської установи.

Такі відповідні та належні докази - як платіжні доручення та/або банківські виписки в обґрунтування перевірки судом зазначеної в позові суми до стягнення, позивач суду не надав.

За умовами ст. 32, ст. 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Позивач не довів суду, шляхом подання належних доказів, обставини на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог.

Таким чином, дослідивши надані позивачем докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 43 ГПК України, проаналізувавши норми діючого законодавства, які регулюють спірні відносини щодо фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Отже, керуючись ст. ст. 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 82, 82-1, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Повне рішення складено 27 липня 2015 року.

Суддя О.Г.Смородінова