ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"29" липня 2015 р.Справа № 922/227/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Лобові Р.М.

розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", м. Харків
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод енергетичного машинобудування", м. Харків, 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерний центр "Енергомаш", м. Харків, 3. Корпорації "Укренергоінжиніринг", м. Київ, 4. Товариства з обмеженою відповідальністю "Електромашинобудівельне виробництво", м. Харків, 5. Товариства з обмеженою відповідальністю "БМУ "Енергомаш", м.Харків .
про стягнення коштів в розмірі 37462814,13 грн.
за участю представників сторін:

Представник позивача - Шибіка Ю.Г., дов. від 05.11.2013р.;

Представник відповідача 1 - Зелінський С.А. (ліквідатор).

Представник відповідача 2 - Зелінський С.А., дов. від 03.11.2014 року.

Представник відповідачів 3 -5 - не з'явились.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України", м. Харків, звернувся до господарського суду з позовом до першого відповідача -Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод енергетичного машинобудування", м. Харків; другого відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерний центр "Енергомаш", м. Харків, м. Харків; третього відповідача - Корпорації "Укренергоінжиніринг", м. Київ; четвертого відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Електромашинобудівельне виробництво", м. Харків; п'ятого відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "БМУ "Енергомаш", м. Харків, про стягнення заборгованості в розмірі 37462814,13 грн., з яких: 26500000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 5618368,10 грн. - відсотки за користування кредитом, 56350,97 грн. - комісія за управління кредитом, 5288095,06 грн. - пеня. Підставою для звернення до господарського суду стало порушення першим та другим відповідачами умов генеральної кредитної угоди № 68111N4 від 21.07.2011р., в рамках якої було укладено кредитний договір № 68112К2 від 27.03.2012р., в забезпечення виконання зобов'язань за яким були укладені договори поруки між позивачем та відповідачами 3, 4, 5. Також позивач просить суд покласти витрати по сплаті судового збору на відповідачів.

Ухвалою господарського суду від 27.07.2015р. розгляд справи відкладався на 29.07.2015р. об 11:00 год.

У судовому засіданні 29.07.2015р. представник позивача позов підтримав, наполягав на його задоволенні.

Представник першого та другого відповідачів, присутній у судовому засіданні 29.07.2015р., звернувся до господарського суду із клопотанням про призначення у даній справі судово-економічної експертизи (вх. № 30282 від 29.07.2015р.)

Представник позивача заперечував проти задоволення клопотання представника позивача та призначення у справі судової експертизи.

Представники 3-5 відповідачів у судове засідання 29.07.2015р. не з'явились, про причину неявки суд не повідомили.

Розглянувши клопотання представника першого відповідача про призначення у справі судової-економічної експертизи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про призначення у справі фінансово-кредитної (економічної) експертизи, виходячи із наступного.

Звертаючись до господарського суду з відповідним позовом, позивачем надано розрахунок заборгованості першого відповідача за генеральною кредитною угодою № 68111N4 від 21.07.2011р., в розмірі 37462814,13 грн., з яких: 26500000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 5618368,10 грн. - відсотки за користування кредитом, 56350,97 грн. - комісія за управління кредитом, 5288095,06 грн. - пеня.

Заперечуючи проти зазначеної суми заборгованості, на думку першого відповідача, позивачем невірно обчислено суму заборгованості та її складових (основної суми, відсотків за користування кредитом, комісії за управління кредитом, штрафних санкцій), який не відповідача умовам договору.

Так, перший відповідач зазначає про помилки, припущені позивачем при розрахунку пені та комісії за управління кредитом, в яких відсутні будь-які посилання на відповідні положення кредитного договору, період, підстави нарахування та зміни сум.

Відповідно до ст. ст.230, 231 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У відповідності до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань"розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Однак, дослідженням матеріалів справи встановлено, що позивачем, всупереч п. 6 ст. 232 ГК України нараховано пеню більше ніж за шість місяців. Згідно розрахунку заборгованості, який додано до позовної заяви, пеня за неналежне виконання зобов'язань згідно гі.7.2. кредитного договору нараховано за 357 та 330 днів., пеня за невиконання зобов'язання сплати відсотків нараховані за 310, 259, 287 днів, тощо.

Окрім цього, суд зазначає, що відповідно до ст.4-1 ГПК України законодавцем передбачено дві форми судового процесу розгляду господарських спорів: позовне провадження та провадження у справах про банкрутство, яке здійснюється з врахуванням особливостей, передбачених законодавством про банкрутство.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою господарського суду Харківської області від 26.11.2014р. у справі № 922/4856/14 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Завод енергетичного машинобудування". Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, який передбачає зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Відповідно до п. 9 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 № 01-06/606/2013 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212- VІ), частина четверта статті 10 Закону відносить до підвідомчості господарських судів справи зі спорів, пов'язаних з майновими вимогами до боржника, до яких, крім названих у зазначеній статті Закону, слід відносити також й інші спори з майновими вимогами до божника, як-от: спори про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, спори, пов'язані з майновими вимогами учасників (акціонерів) до боржника. Дана норма кореспондується з положеннями пункту 7 частини першої статті 12 ГПК (у редакції Закону) та застосовується незалежно від суб'єктного складу сторін.

Справи у відповідних спорах відносяться до виключної підсудності того господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (остання частина статті 16 ГПК) та розглядаються, як і справи у спорах боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника (частина восьма статті 23 Закону), у позовному провадженні - на відміну від: заяв про визнання недійсними правочинів (договорів) або спростування майнових дій боржника (стаття 20 Закону); заяв щодо відшкодування збитків у зв'язку з відмовою керуючого санацією від правочину (договору); заяв щодо порушення сторонами умов правочинів (договорів), вчинених згідно з планом санації (частини десята, одинадцята статті 28 Закону); спорів, які виникають при проведенні та виконанні результатів аукціонів, у тому числі про визнання недійсними договорів купівлі -продажу майна (частина восьма статті 44 Закону), які розглядаються у межах провадження у справі про банкрутство.

Пункт 15 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 № 01-06/606/2013 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212- VІ) визначає, що ст. 19 Закону врегульовано правовідносини, пов'язані із застосуванням мораторію на задоволення вимог кредиторів, який має на меті зупинення виконання грошових зобов'язань конкурсних кредиторів та зупинення заходів, спрямованих на забезпечення їх виконання.

Цією статтею розширено порівняно з попередньою редакцією Закону правові наслідки введення відповідного мораторію. Зокрема, зупиняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги до боржника (у тому числі на предмет застави), зупиняється перебіг строку позовної давності, не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання та три проценти річних від простроченої суми. Виконання грошових зобов'язань, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється під контролем арбітражного керуючого, а виконання майнових зобов'язань - під контролем господарського суду шляхом винесення відповідної ухвали у справі про банкрутство про звернення стягнення на майно боржника.

Так суд зауважує, що під час судового розгляду, позивач вважає, що пред'явлена до стягнення сума заборгованості безспірно підтверджується підписаним сторонами актом звірки розрахунків від 01.12.2014р.

Натомість, суд вважає таке твердження позивача безпідставним, оскільки вказаний акт сам по собі, без докладного вивчення первинних документів і даних про рух грошових коштів, не може бути підставою для висновку про наявність або відсутність заборгованості за кредитним договором. Окрім того, в зазначеному акті відображена сума заборгованості, станом на 01.12.2014р., в той час, як введений ухвалою суду від 26.11.2014р. у справі № 922/4856/14 мораторій, почав діяти з 26.11.2014р.

Таким чином, зважаючи на правові наслідки введення мораторію (ст. 19 Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"), який безпосередньо впливає на порядок та результати розрахунку всіх видів штрафних санкцій та обставина, що першого відповідача визнано банкрутом, повинно бути враховано під час проведення фінансово-кредитної (економічної) експертизи, предметом дослідження якої є, зокрема, визначення документального підтвердження/не підтвердження нарахування заборгованості та штрафних санкцій.

Вищий господарський суд України у п.2 Постанови Пленуму № 4 від 23.03.2012р. "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" зазначив, що відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас і згідно з частиною першою статті 41 ГПК України експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань. Із сукупності наведених норм матеріального і процесуального права вбачається, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Відповідно до ч.2 ст. 41 учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі. Згідно до ч.3 ст.41 ГПК України проведення судової експертизи має бути доручено компетентним організаціям чи безпосередньо спеціалістам, які володіють необхідними для цього знаннями.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення у справі фінансово-кредитної (економічної) експертизи, оскільки матеріали справи містять докази сторін, які є взаємно суперечливими та потребують вирішення судовим експертом визначеного кола розбіжностей.

Враховуючи те, що відповідно до п. 23 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012р. "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона, господарський суд вважав за необхідне витрати щодо проведення експертизи покласти на першого відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод енергетичного машинобудування".

У відповідності до ст.79 ГПК України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках призначення господарським судом судової експертизи.

Враховуючи, що для проведення експертизи матеріали справи направляються до судово-експертної установи, суд вважає, що у цей період часу неможливо проводити процесуальні дії. Таким чином, суд дійшов висновку про достатність підстав для застосування до спірних правовідносин інституту зупинення провадження у справі, оскільки його застосування за змістом ст. 79 ГПК України обумовлюється, зокрема, призначенням господарським судом судової експертизи.

Враховуючи призначення по справі фінансово-кредитної (економічної) експертизи, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 79 ГПК України, провадження по справі слід зупинити до вирішення експертом визначених питань.

Керуючись ст. ст. 22, 38, 41, п. 1 ч. 2 ст. 79, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання представника першого відповідача про призначення у справі фінансово-кредитної (економічної) експертизи (вх. № 30282).

Призначити по справі № 922/227/15 фінансово-кредитну (економічну) експертизу, провадження якої доручити експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл.проф. М.С. Бокаріуса, попередивши експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України.

На вирішення експертів фінансово-кредитної (економічної) експертизи поставити наступні питання:

1. Чи підтверджується наданий до суду Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" розрахунок заборгованості за умовами укладеного між позивачем та позичальником у рамках Генеральної кредитної угоди №68111 N4 від 21.07.2011 року кредитного договору № 68112К2 від 27.03.2012 р. розрахунковими документами відносно видачі та погашення кредиту по цьому кредитному договору?

2. Чи підтверджується документально розмір нарахованих Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" процентів, комісії за управління кредитом та пені за неналежне виконання зобов'язань за умовами укладеного між позивачем та позичальником у рамках Генеральної кредитної угоди №68111 N4 від 21.07.2011 року кредитного договору № 68112К2 від 27.03.2012р.?

Покласти витрати по оплаті вартості проведення судової експертизи на першого відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод енергетичного машинобудування" (61034, м. Харків, вул. Полтавський шлях, 188-А, ).

Провадження у справі 922/227/15 зупинити .

Матеріали справи № 922/227/15 направити до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл.проф. М.С. Бокаріуса для проведення фінансово-кредитної (економічної) експертизи.

Суддя Р.М. Аюпова
справа № 922/227/15