РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2015 року Справа № 906/684/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Сініцина Л.М. , суддя Розізнана І.В.

при секретарі Мухомеджанов Д.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: Гуменюк І.П. (дов. № НЮ-21 від 02.01.15р.)

від відповідача: Малий М.С. (дов. № б/н від 02.04.15р.)

розглянувши апеляційну скаргу позивача на рішення господарського суду Житомирської області від 09.06.15 р. у справі № 906/684/15 (суддя Велмакіна Т.М.)

за позовом Державне територіально-галузеве об'єднання "Львівська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська дирекція залізничних перевезень"

до Державне підприємство "Городницьке лісове господарство"

про стягнення 36335,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне територіально-галузеве об'єднання "Львівська залізниця" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська дирекція залізничних перевезень" (надалі - позивач) звернулось в господарський суд Житомирської області з позовною заявою (а.с. 3-6) до ДП "Городоцькее лісове господарство" (надалі -відповідач), в якій просить 36335 грн. штрафу за неправильно зазначену у накладній масу вантажу.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 09.06.15 р. (а.с.64-66) позов задоволено частково; зменшено розмір штрафу до 20000,00грн. Стягнуто з відповідача на користь позивача 20000,00грн. штрафу.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції вказав, що з наданих до справи документів вбачається та не заперечувалося відповідачем, що останній неправильно визначив та зазначив у накладних масу вантажу, чим порушив вимоги ст. 12 УМВС, що є підставою для притягнення його до відповідальності та покладення на нього обов'язку сплатити штраф.

Суд першої інстанції зазначив, що позивач, в порядку ст. 34 ГПК України, факт невідповідності маси вантажу підтвердив належними доказами, а саме: комерційним актом, складеним відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України і Правил складання актів (затверджених наказом Мінтрансу України 28.05.2002 №334, зареєстрованих у Мін'юсті України 08.07.2002 за №567/6855).

Водночас, при вирішенні питання щодо зменшення штрафу суд першої інстанції врахував, що невірне зазначення маси вантажу спричинено з незалежних від відповідача об'єктивних причин та без будь-якого умислу з боку останнього.

Не погоджуючись із винесеним рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою (а.с.72-76) до Рівненського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення господарського суду Житомирської області від 09.06.15 року у даній справі скасувати та прийняти нове, яким позов задоволити повністю.

Апеляційну скаргу позивач обґрунтовує тим, що факт відсутності на станції відправника певного виду ваг для визначення маси вантажу не позбавляє вантажовідправника можливості замовити зважування вантажу у перевізника чи замовити послугу зважування у третій особи для встановлення дійсної його ваги та уникнення можливих штрафних санкцій з боку перевізника, а відтак не звільняє вантажовідправника від відповідальності.

Позивач стверджує, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Представник відповідача в судовому засіданні, заперечив вимоги апеляційної скарги та просив залиши оскаржуване рішення без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Зокрема, відповідач зазначив, що на станції Новоград- Волинський не має можливості провести зважування вагону вантажопідйомністю 55 т та довжиною бази вагону 17750,0 мм. Найближчою станцією зважування є станція Здолбунів Рівненської дирекції залізничних перевезень.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний суд не зв»язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, розглянувши матеріали та обставини справи, апеляційну скаргу, відзиви на апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанцій та вбачається з матеріалів справи 14.02.15 р. вантажовідправник ДП "Городницьке лісове господарство" (відповідач) по залізничній накладній зі станції Новоград-Волинський Південно-Західної залізниці на станцію Дорнешти, Румунія відправив вагон №91505859: колоди із сосни, маса нетто 54900 кг., тара 32400 кг, вантажопідйомність вагону - 55000 кг (а.с. 11-12).

16.02.2015р. на станції Здолбунів Львівської залізниці, на підставі показників тензометричної ваги та акту загальної форми №170 від 16.02.2015, даний вагон був відчеплений для комісійного зважування на статичній вазі (а.с. 15).

Як вбачається з матеріалів справи, з дозволу митного посту "Рівне-центральний" Рівненської митниці Державної фіскальної служби України вантаж було вивантажено з вагону з метою перевірки його маси, що підтверджується листом (а.с. 16).

Результати комісійного зважування було зафіксовано у комерційному акті серії Б №017713/16 від 20.02.2015, де зазначено, що працівниками станції Здолбунів Львівської залізниці проведено комісійне зважування маси вантажу на 150т. залізничних вагах, клеймо 2014. У вагоні №91505859 було виявлено: маса нетто 68200 кг, тара 32400 кг, маса брутто 100600 кг, що більше проти документа на 13300 кг. та більше вантажопідйомності на 13200 кг. Згідно показників ваги зазначений вагон був навантажений понад норму, що в свою чергу загрожувало безпеці руху відповідно до Правил технічної експлуатації вагонів розділ 15 п. 15.27, вагон було затримано на станції Здолбунів.

21.02.2015р. на підставі листа вантажовідправника, вантаж було перевантажено у вагон №67351379 з вантажопідйомністю 69000 кг і відправлено на станцію призначення згідно накладної (а.с. 13-14).

Згідно ст. ст. 12, 15 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, позивачем нараховано штраф у розмірі 36335,00грн. у п'ятикратному розмірі провізної плати за перевезення надлишку маси вантажу, що й стало підставою для звернення з позовом до суду.

Аналізуючи встановлені обставини справи, Рівненський апеляційний господарський суд вважає за необхідне враховувати наступні положення чинного законодавства України.

Зважаючи на те, що предметом спору у даній справі є стягнення штрафу за невірне зазначення у перевізних документах маси вантажу, слід зазначити, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст.24 Статуту залізниць України залізниця має право періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній, тобто вправі перевіряти правильність відомостей про вантаж, зазначений відправником у накладній на станцій відправлення, під час перевезення та на станції призначення, однак не зобов'язана перевіряти ці відомості по всіх вантажах на станції відправлення.

Так, у §1 статті 7 УМВС зазначено, що одночасно з пред'явленням вантажу до перевезення відправник для кожної відправки повинен надати станції відправлення правильно заповнену та підписану накладну.

Згідно з "Загальними положеннями" Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ст. 37 Статуту залізниць України, п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Спосіб визначення маси зазначається у накладній. Маса вантажів визначається відправником.

Згідно з п. 2.1. розділу 2 Правил оформлення перевізних документів у графі комплекту перевізних документів "Маса вантажу в кг, визначена відправником" - вказується маса вантажу у кілограмах, заповнюється вантажовідправником.

Разом з тим, положеннями п. 37 Статуту залізниць передбачено, що під час здавання вантажів для перевезення у накладній відправником має бути зазначена їх маса. Тарні та штучні вантажі перевозяться із зазначенням у накладній маси і кількості вантажних місць. Маса цих вантажів визначається до здавання їх для перевезення і зазначається на вантажних місцях. Перелік вантажів, що можуть перевозитися насипом і наливом, установлюється Правилами перевезення вантажів. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

У відповідності до п. 9 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, лісоматеріали й дрова повинні пред'являтися до перевезення із зазначенням у накладній таких даних: у разі перевезення в спеціальних контейнерах або в пакетах - кількості контейнерів або пакетів; у разі перевезення з використанням верхньої звуженої частини обрису навантаження ("шапки") - кількості основних штабелів, їх висоти і кількості штабелів, укладених у "шапці"; у разі перевезення лісоматеріалів і дров у критих вагонах - кількості штабелів; в інших випадках - кількості штабелів і їх висоти. Маса лісоматеріалів і дров визначається відправником умовно.

Апеляційним судом встановлено, що правильність відомостей, внесених у залізничну накладну підтверджена підписом представника відправника. При цьому сторони під час розгляду справи не заперечували той факт, що на станції призначення при переважуванні на вагонних вагах одержувачем було виявлено невідповідність фактичної маси вантажу у вагоні масі, вказаній у залізничній накладній.

Суд вважає, що позивач, в порядку ст. 34 ГПК України, факт невідповідності маси вантажу підтвердив належними доказами, а саме комерційним актом серії Б №017712 від 10.02.15 (а.с. 17-18), складеним відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України і Правил складання актів (затверджених наказом Мінтрансу України 28.05.2002 №334, зареєстрованих у Мін'юсті України 08.07.2002 за №567/6855).

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до п. 2 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах. Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин. У комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженність, а також обставини, які могли бути причиною виникнення не збереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що комерційний акт серії Б №017713/16 від 20.02.2015р., яким засвідчено невідповідність маси вантажу даним, зазначеним у транспортній накладній, складений у відповідності до вимог пред'явлених до його складання Правилами складання актів.

Відповідно до п. 4.4. Інструкції про взаємодію посадових осіб митних органів, що здійснюють митні процедури з товарами (вантажами), переміщуваними залізничними вантажними поїздами, і працівників залізниць України (далі - Інструкція), затвердженої наказом Державної митної служби Міністерства транспорту та зв'язку від 18.09.2008 року №1019/1143, якщо на шляху прямування вагонів з товарами (вантажами), які перебувають під митним контролем, з'ясовується в результаті перевірки, регламентованої частиною третьою параграфа 2 статті 12 УМВС, невідповідність фактичної ваги товару (вантажу) вазі, зазначеній у перевізних документах, начальник цієї станції письмово повідомляє найближчу митницю (або митний пост), у зоні діяльності якої розташована станція, про виявлену невідповідність і про потребу виконання відповідних дій, а такі вагони підлягають відчепленню.

Згідно § 4 статті 12 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМВС) у випадку перевантаження вагону понад його вантажопідйомність, надлишок маси вантажу, виявлений по дорозі відправлення, вивантажується і надається в розпорядження відправнику.

Згідно ч.1 ст.216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст.920 ЦК України, у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Статтею 24 Статуту залізниць України встановлено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі неправильності, неточності відомостей зазначених ними в накладній.

У відповідності до п.3 ч.1 §З статті 12 УМВС, штраф стягується при неправильному, неповному та неточному зазначенні в накладній відомостей і заяв в результаті чого: при завантаженні вантажу відправником було допущено перевантаження вагону поза його максимальну вантажопідйомність (§ 6 статті 9 УМВС).

Згідно ч.2 §З статті 12 УМВС вказано, що штраф по пункту 3 даного параграфу стягується у відповідності зі статтею 15 в п'ятикратному розмірі провізної плати за перевезення надлишку маси вантажу на залізній дорозі, на якій був виявлений цей надлишок.

Положеннями § 6 статті 15 УМВС передбачено, що перевізні платежі і штрафи стягуються залізними дорогами в валюті країни, де проводиться сплата.

Згідно з 5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Згідно із ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню у п'ятикратному розмірі провізної плати за всю відстань перевезення.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) забезпечується належне виконання зобов'язань.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач неправильно визначив та зазначив у накладних масу вантажу, чим порушив вимоги ст. 12 УМВС, що є підставою для притягнення його до відповідальності та покладення на нього обов'язку сплатити штраф.

Здійснивши розрахунок штрафу, апеляційний суд погоджується з правильністю розрахунку господарського суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача 36335 грн.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач просить зменшити розмір штрафних санкцій (а.с. 42-43) від нарахованої позивачем, посилаючись на те, що штрафні санкції є надмірно великими, порівняно із збитками кредитора. Зазначає, що вагон №91505859, вантажопідйомністю 55 тонн, який було завантажено та відправлено зі станції Новоград-Волинський, являється 4 осьовою платформою для лісоматеріалів. Фактично на станції Новоград-Волинський не має можливості провести зважування вагону вантажопідйомністю 55т та довжиною бази вагону 17750,00мм. Наведене підтверджується поданими відповідачем документами (а.с. 58-60).

Розглядаючи клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, апеляційний суд враховує те, що спір по даній справі виник з міжнародного перевезення, до якого, враховуючи встановлені обставини, підлягає застосування параграф 3 ст. 12 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення.

Ст. 36 Угоди передбачено, що за відсутності в Угоді, тарифах та службовій інструкції необхідних положень, застосовуються положення внутрішніх правил, учасниці Угоди.

Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення не містить заборони щодо зменшення штрафу.

Таким чином, приписи ст.. 233 ГК України можуть бути застосовані й до штрафів, передбачених Угодою про міжнародне вантажне сполучення.

А відтак, у разі якщо спір виник з міжнародного перевезення, сума штрафу за невірне, неповне та неточне зазначення у накладній відомостей стягується згідно з параграфом 3 ст. 12 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення. Ця Угода не містить заборони щодо зменшення штрафу, тобто суди у вирішенні відповідного спору не позбавлені права застосувати положення ст.. 233 ГК України. Аналогічного змісту висновок міститься у листі Вищого господарського суду України від 21.05.14 р. № 01-06/662/2014 "Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про залізничні перевезення".

Пунктом 1 ст. 233 ГК України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, надано господарському суду ч. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Колегією суддів враховано, що невірне зазначення маси вантажу спричинено з незалежних від відповідача об'єктивних причин та без будь-якого умислу з боку останнього, що підтверджується листом станції Новоград-Волинський-І (а.с. 59), згідно якого проводити зважування на 150-ти тонних вагах 4-х вісні платформи неможливо із-за технічних характеристик (довжина платформи більша ніж платформа вагів). Наведені обставини унеможливили визначення та зазначення в перевізних документах точної маси вантажу.

До того ж, як вбачається з наявного в матеріалах справи акту загальної форми №73 від 21.02.2015, позивачем нараховано до сплати відповідачу всі витрати по факту виявленого порушення (користування, маневрова робота при затримці та закінченні затримки і зважуванні, телеграми, зважування, зберігання, робота МЧ) всього на загальну суму 11725,75грн. При цьому акт містить вказівку добрати тариф за надлишок вантажу по досилці №35757426 (а.с. 50).

Тобто, фактично понесені позивачем затрати підлягають окремому відшкодуванню відповідачем у встановленому порядку.

А відтак, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо зменшення розміру штрафних санкцій заявлених до стягнення до 20000,00грн.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на позивача згідно ст.49 ГПК.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відокремленого підрозділу "Рівненська дирекція залізничних перевезень" на рішення господарського суду Житомирської області від 09.06.15 р. у справі № 906/684/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Житомирської області від 09.06.15 р. у справі № 906/684/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №906/684/15 повернути господарському суду Житомирської області.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Сініцина Л.М.

Суддя Розізнана І.В.