УХВАЛА

про повернення позовної заяви

03.08.2015Справа № 910/19687/15

Суддя Ломака В.С., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Люкстрейдкомпані Київ»

до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»

про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Люкстрейдкомпані Київ» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про зобов'язання вчинити дії.

Подана Товариством з обмеженою відповідальністю «Люкстрейдкомпані Київ» позовна заява про зобов'язання вчинити дії не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України, а тому підлягає поверненню з посиланням на ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

Судовий захист прав суб'єктів господарювання передбачає їх звернення до відповідного судового органу з метою поновлення чи визнання прав зазначених суб'єктів, якщо ці права порушені, не визнаються чи оспорюються. Втім, таке звернення до суду обумовлене дотриманням вимог процесуального закону, зокрема необхідністю сплати судового збору, що надає можливість доступу особи до правосуддя та отримання нею судового захисту, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Згідно зі ст. 1 цього Закону судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим законом, і включається до складу судових витрат.

За статтею 2 вказаного Закону платниками судового збору є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим законом.

При цьому, гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя, від 14.05.1981 N R (81) 7: "В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати" (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України, що має беззаперечно виконуватись сторонами в разі необхідності реалізації цього права.

Відтак, механізм реалізації вищевказаного права, яке закріплене в Основному Законі, включає в себе необхідність дотримання вимог процесуального законодавства при зверненні до суду, зокрема, щодо сплати судового збору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно абзацу 2 статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» з 1 січня 2015 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 1 218 гривень.

Як зазначено в п. п. 2 п. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат, а із позовних заяв немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Так, позивачем заявлені вимоги про:

- зобов'язання відповідача виконати наступні платіжні доручення:

1) № 101071890 від 26.03.2015 р. на переказ грошових коштів Товариства з обмеженою відповідальністю «Люкстрейдкомпані Київ» (01042, м. Київ, вул. Патріса Лумумби, буд. 4/6, ідентифікаційний код 38003925) на суму 2 092 130,00 гри. (два мільйони дев'яносто дві тисячі сто тридцять гривень 00 коп.) за призначенням на наступні реквізити: Одержувач: ТОВ «Люкстрейдкомпані Київ», код 38003925, п/р № 1690, код банку 899998, банк одержувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), призначення платежу: *101*; ТОВ «Люкстрейдкомпані Київ» ; ПДВ за лютий 2015 року;

2) № 101071990 від 28.04.2015 р. на переказ грошових коштів Товариства з обмеженою відповідальністю «Люкстрейдкомпані Київ» (01042, м. Київ, вул. Патріса; Лумумби, буд. 4/6, ідентифікаційний код 38003925) на суму 678 663,00 грн. (шістсот сімдесят вісім тисяч шістсот шістдесят три гривні 00 коп.) за призначенням на наступні реквізити: Одержувач: ТОВ «Люкстрейдкомпані Київ», код 38003925, п/р № 1690, код банку 899998, банк одержувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), призначення платежу: *101*; ТОВ «Люкстрейдкомпані Київ» ; ПДВ за березень 2015 року;

3) № 101072023 від 26.05.2015 р. на переказ грошових коштів Товариства з обмеженою відповідальністю «Люкстрейдкомпані Київ» (01042, м. Київ, вул. Патріса Лумумби, буд. 4/6, ідентифікаційний код 38003925) на суму 2 950 177,00 грн. (два мільйони дев'ятсот п'ятдесят тисяч сто сімдесят сім гривень 00 коп.) за призначенням на наступні реквізити:Одержувач:ТОВ «Люкстрейдкомпані Київ», код 38003925, п/р № 1690, код банку 899998, банк одержувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), призначення платежу: *101*; ТОВ «Люкстрейдкомпані Київ» ; ПДВ за квітень 2015 року;

4) № 101072087 від 18.06.2015 р. на переказ грошових коштів Товариства з обмеженою відповідальністю «Люкстрейдкомпані Київ» (01042, м. Київ, вул. Патріса Лумумби, буд. 4/6, ідентифікаційний код 38003925) на суму 14 677 грн. (чотирнадцять тисяч шістсот сімдесят сім гривень 00 коп.) за призначенням на наступні реквізити: Одержувач: ТОВ «Люкстрейдкомпані Київ», код 38003925, п/р № 1690, код банку 899998, банк одержувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), призначення платежу: *101*; ТОВ «Люкстрейдкомпані Київ» ; ПДВ за травень 2015 року.

З наведеного вбачається, що позивачем заявлено майнову вимогу, за якою має бути сплачено судовий збір у розмірі 2% від ціни позову, що в даному випадку складає 73 080, 00 грн.

Так, з аналізу норм чинного в Україні законодавства та положень доктрини юридичної науки вбачається, що майновий позов (позовна заява майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об'єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну, а категорію майнових спорів складають, зокрема, спори, пов'язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми його використання на договірній чи позадоговірній основі.

Натомість, під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об'єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто метою подання цього позову є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб'єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню.

З аналогічних підстав може заявлятись позов про визнання відсутності прав у особи або визнання особи такою, що втратила право.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 139 ГК України майном у цьому Кодексі визнається сукупність речей та інших цінностей (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб'єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна цих суб'єктів.

Залежно від економічної форми, якої набуває майно у процесі здійснення господарської діяльності, майнові цінності належать до основних фондів, оборотних засобів, коштів, товарів.

Коштами у складі майна суб'єктів господарювання є гроші у національній та іноземній валюті, призначені для здійснення товарних відносин цих суб'єктів з іншими суб'єктами, а також фінансових відносин відповідно до законодавства.

Статтею 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" визначено, що кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Враховуючи те, що на підставі положень Цивільного кодексу України та Закону України "Про банки та банківську діяльність" між сторонами склалися зобов'язальні правовідносини на підставі договору № 037-11/АНВ від 20.12.2011 р. на розрахунково-касове обслуговування, які носять майново-грошовий характер, а відтак в даному випадку позивач виступає кредитором за майновою вимогою з розпорядження належними йому коштами.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 25.03.2015 р. у справі № 910/9232/14, від 01.04.2015 р. у справі № 910/9231/14 .

З урахуванням зазначеного, вимога позивача про зобов'язання відповідача виконати платіжні доручення є майновою вимогою, яка впливає на склад майна позивача, оскільки породжує підстави для змін його майнового стану.

Означеної правової позиції стосовно того, що заявлена позивачем вимога є вимогою саме майнового характеру, дотримується і Вищий господарський суд у постанові від 31.03.2015 р. у справі № 908/5141/14.

Проте, всупереч вищезазначених вимог чинного законодавства позивачем до позовної заяви додано платіжне доручення про сплату судового збору у розмірі 1 218, 00 грн., тобто в меншому розмірі, ніж визначено чинним законодавством України.

В силу вимог п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до п. 3.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву повернути без розгляду.

Звернути увагу позивача, що після усунення недоліків, які стали підставою повернення позовної заяви без розгляду, він може повторно звернутися до господарського суду міста Києва з позовом.

Суддя В.С. Ломака