РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2015Справа №910/13126/15
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пральний комплекс» до Міністерства Оборони України про стягнення 30 593,45 грн., за участю представників позивача - Данилової Л.А., довіреність №3006/15-01 від 01.07.2015 року, відповідача - Кривошеї Д.А., довіреність №220/316/д від 18.05.2015 року,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача про стягнення 30 593,45 грн. у зв'язку з неналежним виконанням останнім взятих на себе зобов'язань з оплати наданих послуг згідно договору про надання послуг щодо прання та хімічного чищення текстильних і хутряних виробів (послуг з прання) для державних потреб (за кошти Державного бюджету України) №286/5/14/1 від 03.04.2014 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 25.05.2015 року порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду на 08.07.2015 року.

07.07.2015 року позивачем через канцелярію суду надано заяву про збільшення позовних вимог, в якій позивач просив суд стягнути з відповідача 114 331, 46 грн. заборгованість з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань з оплати наданих послуг згідно договорів про надання послуг щодо прання та хімічного чищення текстильних і хутряних виробів (послуг з прання) для державних потреб (за кошти Державного бюджету України) №286/5/14/1 від 03.04.2014 року, № 286/5/14/3, №286/5/14/4, №286/5/14/5, №286/5/14/6 від 02.07.2014 року.

08.07.2015 року в судовому засіданні відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що позивачем порушено порядок надання документів на оплату послуг (п. 4.2. договору), тому у відповідача відсутні підстави для їх оплати.

08.07.2015 року в судовому засіданні оголошено перерву на 22.07.2015 року.

22.07.2015 року в судовому засіданні відповідачем надано письмове пояснення на заяву про збільшення позовних вимог.

22.07.2015 року в судовому засіданні було розглянуто заяву позивача про збільшення позовних вимог від 07.07.2015 року.

В поданій до суду 07.07.2015 року заяві про збільшення позовних вимог заявлено нові вимоги про стягнення заборгованості, яка виникла з договорами № 286/5/14/3, №286/5/14/4, №286/5/14/5, №286/5/14/6 від 02.07.2014 року, окрім первісних вимог про стягнення заборгованості за договором №286/5/14/1 від 03.04.2014 року. При цьому, об'єднано вимоги про стягнення сум боргу, який виник з різних договорів.

Пунктом 4 ст. 22 ГПК України встановлено, що позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Під збільшенням розміру позовних вимог слід розуміти збільшення суми позову за тією ж вимогою, яку було заявлено у позовній заяві.

Проте, у вищезазначеній заяві позивачем додатково заявлені інші нові позовні вимоги.

Разом з тим, одночасна зміна і предмета, і підстав позову процесуальним законодавством не допускається.

Судом не приймається подана позивачем заява про збільшення позовних вимог і повертається без розгляду, оскільки дана заява містить вимоги одночасно про зміну предмету і підстав позову, що не передбачено ст. 22 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 квітня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Пральний комплекс» (виконавець) та Міністерством Оборони України (замовник) було укладено договір про надання послуг щодо прання та хімічного чищення текстильних і хутряних виробів (послуг з прання) для державних потреб (за кошти Державного бюджету України) №286/5/14/1, за умовами якого виконавець зобов'язується у 2014 році надати послуги щодо прання та хімічного чищення текстильних і хутряних виробів (послуг з прання) (далі - послуги) білизни, обмундирування, спецодягу та іншого речового майна (далі - майно) (для військових частин (установ), дислокованих у м. Києві та Київській області), а замовник - прийняти та оплатити надані послуги в кількості, у строки і виключно за цінами згідно положень цього договору платіжні зобов'язання замовника виникають при наявності відповідного бюджетного призначення (бюджетного асигнування) на 2014 рік (п. 1.1. договору).

Ціна цього договору становить: 2 013 739,20 грн. (п.3.1. договору).

Відповідно до п.4.1. договору встановлено, що розрахунки за надані послуги проводяться після фактичного їх виконання щомісячно, протягом 30 банківських днів (за умови надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання виконавцем замовнику належним чином оформленого рахунку-фактури за надані послуги, підписаного керівником, головним бухгалтером та засвідченого мастичною печаткою виконавця (якщо посада головного бухгалтера не передбачена штатним розписом, то про це зазначається у рахунку-фактурі).

Відповідно до п.4.2 договору до рахунку-фактури додаються: акт приймального контролю якості та кількості наданих послуг, в якому повинні бути оригінали підписів представника замовника та виконавця послуг, засвідчені мастичними печатками, який є підтвердженням приймання наданих послуг за якістю і кількістю. Без вищезазначених документів або відсутності в них встановленої інформації, оплата за надані послуги не проводиться.

Відповідно до статей 48, 51, 112 Бюджетного кодексу України та зважаючи на п.2.4 Порядку обліку зобов'язань розпорядників бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02 березня 2012 року № 309 виконавець зобов'язаний надавати документи, які являються підставою для оплати послуг протягом 3 робочих днів з часу отримання послуг замовником, але не пізніше передостаннього робочого дня календарного місяця у якому відбулися послуги.

Факт надання послуг позивачем на суму 30 593,45 грн., передбачених даним договором підтверджується актами виконаних робіт за листопад - грудень 2014 року, які містяться в матеріалах справи та підписані уповноваженими представниками кожної із сторін.

Окрім того, в судовому засіданні 22.07.2015 року представник відповідача не заперечував факту виконання робіт позивачем та підтвердив їх вартість.

Відповідач за надані послуги у сумі 30 593,45 грн. не розрахувався у строк вказаний в договорі і на данний час має перед позивачем заборгованість у розмірі 30 593,45 грн.

Отже, позивач виконав взяті на себе зобов'язання з надання послуг відповідачу, а відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання з оплати отриманих послуг та має перед позивачем заборгованість у розмірі 30 593,45 грн.

Листами за №1911 від 12.01.2015 року, №1937 від 11.02.2015 року позивачем було направлено на адресу відповідача рахунки-фактури на оплату наданих відповідачу послуг.

24.01.2015 року та 24.02.2015 року відповідачем направлено на адресу позивача відповіді на його листи, в яких відповідач відмовився від оплати.

Доказів сплати вказаної заборгованості відповідачем суду не надано.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 901, 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Окрім того, факт відсутності бюджетного фінансування не звільняє відповідача від оплати за отримані послуги, оскільки така обставина не визначена законодавчо як така, що звільняє від виконання зобов'язання.

Частина 2 ст. 218 Господарського кодексу України прямо передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Аналогічна правова позиція стосовно того, що відсутність бюджетного фінансування не виправдовує бездіяльність і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання викладена в постанові Верховного Суду України №11/446 від 15.05.2012.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про надання послуг щодо прання та хімічного чищення текстильних і хутряних виробів (послуг з прання) для державних потреб (за кошти Державного бюджету України) №286/5/14/1 від 03.04.2014 року у розмірі 30 593,45 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Судом була надана належна оцінка відзиву на позовну заяву, в якому відповідач вказує, що позивачем порушено порядок надання документів на оплату послуг (п. 4.2. договору), а тому у відповідача відсутні підстави для їх оплати.

Проте, викладені у вищезазначеному документі доводи судом не приймаються виходячи з факту підписання сторонами та отриманням відповідачем рахунків, актів приймального контролю якості та кількості наданих послуг. Тобто у відповідача настав строк виконання зобов'язання щодо оплати наданих послуг за договором, оскільки розрахунок мав бути здійснений відповідачем протягом 30 банківських днів з дати надання виконавцем замовнику рахунку-фактури та акту приймального контролю якості та кількості наданих послуг у відповідності до п.4.1. договору.

Доводи відповідача спростовуються матеріалами справи та зібраними у справі доказами.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судові витрати відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Міністерства Оборони України (03168, м. Київ, пр.-т. Повітрофлотський, 6; код 00034022) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Пральний комплекс» (04211, м. Київ, вул. Лайоша Гавро, 6; код 34344528) 30 593 (тридцять тисяч п'ятсот дев'яносто три) грн. 45 коп. основного боргу та 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 27.07.2015р.

Суддя С.О. Чебикіна