ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2015 р.Справа № 916/1908/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Діброви Г.І.

суддів: Принцевської Н.М., Шевченко В.В.

при секретарі судового засідання - Саломатовій К.А.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - Ткаченко О.Ю. - за довіреністю № 26-15 від 22.05.2015 року

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», м. Київ в особі Маріупольської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Маріупольського морського порту), м. Маріуполь

на рішення господарського суду Одеської області від 09.06.2015 року

у справі № 916/1908/15

за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», м.Київ в особі Маріупольської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Маріупольського морського порту), м.Маріуполь

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРТІНВЕСТ ЛОДЖИСТІК», м.Іллічівськ Одеської області

про стягнення 520 166 грн. 51 коп.

В С Т А Н О В И В:

У травні 2015 року Державне підприємство «Адміністрація морських портів України», м. Київ в особі Маріупольської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Маріупольського морського порту), м. Маріуполь звернулась до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРТІНВЕСТ ЛОДЖИСТІК», м. Іллічівськ Одеської області про стягнення з відповідача суми податку на додану вартість у розмірі 520 166 грн. 51 коп.

Рішенням господарського суду Одеської області від 09.06.2015 року по справі №916/1908/15 (суддя Цісельський О.В.) у задоволенні позову Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», м. Київ в особі Маріупольської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Маріупольського морського порту), м. Маріуполь відмовлено повністю, стягнуто з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», м. Київ в особі Маріупольської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Маріупольського морського порту), м. Маріуполь на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРТІНВЕСТ ЛОДЖИСТІК», м. Іллічівськ Одеської області витрати за послуги перекладача в сумі 2 200 грн. 00 коп.

Державне підприємство «Адміністрація морських портів України», м. Київ в особі Маріупольської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Маріупольського морського порту), м. Маріуполь з рішенням суду не погодилось, тому звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить Одеський апеляційний господарський суд скасувати рішення господарського суду Одеської області від 09.06.2015 року по справі №916/1908/15 і прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», м. Київ в особі Маріупольської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Маріупольського морського порту), м. Маріуполь.

Апеляційна скарга мотивована порушенням господарським судом норм процесуального та матеріального права. На думку скаржника, позначення в коносаменті у графі «місце приймання або навантаження вантажу» терміном «нейтральні води Чорного моря» не може означати те, що таке перевезення є міжнародним та відповідно такі коносаменти не підтверджують факту міжнародного перевезення, тому відсутні підстави для застосування податкової пільги на підставі пункту 197.9 статті 197 Податкового кодексу України.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 01.07.2015 року прийнято вищезазначену апеляційну скаргу до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Діброви Г.І., суддів Принцевської Н.М., Журавльова О.О.

У зв'язку з відпусткою судді-учасника колегії Журавльова О.О., проведено повторні автоматичні розподіли справи, внаслідок яких для розгляду справи сформовано колегію у складі: головуючого судді Діброви Г.І., суддів Принцевської Н.М., Шевченко В.В.

До Одеського апеляційного господарського суду 16.07.2015 року надійшов відзив на апеляційну скаргу від Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРТІНВЕСТ ЛОДЖИСТІК», м. Іллічівськ Одеської області, в якому відповідач просить суд в задоволенні вимог апеляційної скарги Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», м. Київ в особі Маріупольської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Маріупольського морського порту), м. Маріуполь відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні, яке відкладалося, представник Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», м. Київ в особі Маріупольської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Маріупольського морського порту), м. Маріуполь підтримав доводи апеляційної скарги, а представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРТІНВЕСТ ЛОДЖИСТІК», м. Іллічівськ Одеської області підтримав заперечення на апеляційну скаргу, викладені у відзиві.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для з'ясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в справі № 916/1908/15 та пояснень представників сторін.

Апеляційний господарський суд, у відповідності до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи, при цьому суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду є обґрунтованим та правомірним, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між Державним підприємством «Адміністрація морських портів України», м. Київ в особі Маріупольської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Маріупольського морського порту), м. Маріуполь (Адміністрація) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПОРТІНВЕСТ ЛОДЖИСТІК», м. Іллічівськ Одеської області (Агент) було укладено договір про надання послуг з обслуговування суден від 30.12.2013 року №276-П-МАФ-13.

В судовому засіданні представником відповідача підтверджено, що будь-яких змін до укладеного Договору про надання послуг з обслуговування суден від 30.12.2013 року №276-П-МАФ-13 з Додатковою угодою від 29.12.2014 року № 1 сторонами не вносилось у встановленому чинним законодавством України порядку.

Відповідно до пунктів 2.1.1 та 2.1.2 Договору позивач по справі зобов'язався проводити обслуговування суден, справляти суми обов'язкових портових зборів (крім маякового) та інших послуг.

Пунктом 2.2.8 Договору встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ПОРТІНВЕСТ ЛОДЖИСТІК», м. Іллічівськ Одеської області від імені та за дорученням судновласника сплачує Адміністрації Маріупольського морського порту суми портових зборів та наданих послуг у відповідності з порядком, зазначеним у розділі 3 цього Договору.

Положеннями розділу 3 Договору чітко встановлено порядок розрахунків між сторонами за договором. Зокрема, пунктом 3.1 Договору з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою від 29.12.2014 року № 1, визначено, що вартість послуг адміністрації розраховується за діючими в Адміністрації правилами і ставками, які визначені в Додатку № 1, 2 до договору, які є невід'ємною частиною договору.

У разі зміни цін на підставі діючого законодавства України з перегляду вартості портових зборів та порядку їх застосування, Адміністрація письмово інформує про це Агента. В разі зміни вартості сторони вносять зміни до договору, шляхом підписання додаткової угоди.

В Додатку № 1 до Договору про надання послуг з обслуговування суден від 30.12.2013 року №276-П-МАФ-13 передбачено, що податок на додану вартість сплачується відповідно до вимог діючого законодавства України. Тобто, сторони не передбачили Договором особливого порядку нарахування податку на додану вартість одночасно із встановленням конкретних сум та розмірів всіх зборів та необхідних платежів.

У відповідності до пункту 3.2 Договору Товариство з обмеженою відповідальністю «ПОРТІНВЕСТ ЛОДЖИСТІК», м. Іллічівськ Одеської області від імені та за дорученням судновласника сплачує Адміністрації Маріупольського морського порту: вартість обов'язкових портових зборів - згідно діючого законодавства України; вартість додаткових послуг, наданих за заявою судновласника, що надається адміністрацією - згідно встановленим в Адміністрації правилам і ставкам.

Згідно із пунктами 3.3, 3.4 Договору попередні рахунки Адміністрації та обов'язкові портові збори та послуги передаються Адміністрацією Агенту та сплачуються до відходу судна з порту. У разі ненадходження платежів на рахунок Адміністрації, а у вихідні і святкові дні банківської гарантії в термін, вказаний в пункті 3.3, Адміністрація (згідно зі статтею 91 Кодексу торговельного мореплавства України) затримує судно до моменту сплати належних зборів, штрафів та інших платежів.

Пунктами 3.6 та 3.7 Договору визначено, що остаточні дисбурсментські та інші рахунки виставляються Адміністрацією впродовж 5-ти робочих днів після надання відповідних послуг. Сплата остаточних дисбурментських рахунків проводиться впродовж 5-ти банківських днів з моменту отримання рахунків (за умови відсутності заперечень за розрахунками Адміністрації).

Пунктом 3.8 Договору передбачено, що при наявності у агента мотивованих заперечень проти якоїсь частини висунутих платежів, він зобов'язаний безспірну суму сплатити в порядку, передбаченому пунктом 3.7, а по спірним питанням надати Адміністрації обґрунтовані мотиви відмови у письмовому вигляді не пізніше 5 - ти робочих днів з моменту отримання рахунку. У разі не надходження мотивованих заперечень Агента впродовж вищезазначеного строку, претензії Агента по виставленому рахунку Адміністрацією не приймаються та рахунок вважається цілком акцептованим.

Протягом вересня - грудня 2014 року Адміністрацією Маріупольського морського порту було здійснено операції по обслуговуванню суден, за що виставлено рахунки відповідачу на сплату обов»язкових платежів без врахування податку на додану вартість, які відповідач сплатив у повному об'ємі. Будь-яких заперечень або додаткових рахунків, які б були не оплачені відповідачем на момент виходу суден з порту або в строки, обумовлені сторонами в розділі № договору, що підписаний сторонами без заперечень та зауважень в цій частині, позивач відповідачу не направив.

Тільки в квітні 2015 року позивачем донараховано податок на додану вартість на портові збори за суднозаходи під агентуванням відповідача за період надання послуг з вересня по грудень 2014 року. Листом від 22.04.2015 року №17-01-12/436 надіслано Товариству з обмеженою відповідальністю «ПОРТІНВЕСТ ЛОДЖИСТІК», м. Іллічівськ Одеської області відповідні рахунки на загальну суму 24 714 доларів 72 центи та зазначено, що у наданих відповідачем вантажних маніфестах у графі "порт навантаження" зазначено "NEUTRAL WATERS, BLACK SEA" (нейтральні води, Чорне море), що не є іноземним портом та, відповідно, підставою для застосування пільги по сплаті податку на додану вартість і запропоновано сплатити заборгованість в термін, передбачений Договором.

Судова колегія, дослідивши умови Договору та фактичні обставини справи, дійшла висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми грошових коштів, заявлені на підставі вищезазначеного договору, правильно відхилені судом першої інстанції, виходячи з наступного.

Сторонами підтверджено, що в період з вересня по грудень 2014 року позивач надав послуги ряду суден, що заходили до морського порту Маріуполь та агентувались відповідачем. Адміністрацією Маріупольського морського порту відповідачу були виставлені відповідні дисбурсментські рахунки за надані послуги, а саме: за послуги порт нагляду (з урахуванням податку на додану вартість), а також суми портових зборів за ставками для міжнародного перевезення такі як: причальний, санітарний, адміністративний, канальний (на захід та вихід судна) та корабельний (на захід та вихід судна). Вказані рахунки оплачені відповідачем в повному об'ємі без заперечень та зауважень в порядку та строки, обумовлені сторонами в договорі.

Проте, тільки листом від 22.04.2015 року №17-01-12/436 адміністрація Маріупольського морського порту направила Товариству з обмеженою відповідальністю «ПОРТІНВЕСТ ЛОДЖИСТІК», м. Іллічівськ Одеської області рахунки від 08.04.2015 року, відповідно до яких позивачем було донараховано податок на додану вартість на портові збори, оплачені згідно із попередніми дисбурментськими рахунками.

Одеський апеляційний господарський суд зазначає, що донарахування позивачем по справі сум податку на додану вартість після спливу декількох місяців прямо суперечить умовам договору, а саме пунктам 3.3, 3.4, 3.6, 3.7 Договору.

Крім того, згідно з пунктом 3.11 Договору встановлено, що сплата за Договором здійснюється Товариством з обмеженою відповідальністю «ПОРТІНВЕСТ ЛОДЖИСТІК», м. Іллічівськ Одеської області по суднах, що плавають під українським прапором, українських судновласників - в гривнях по курсу НБУ, що склався на день надання послуг; по суднах судновласників-нерезидентів - в доларах США. При цьому, податок на додану вартість сплачується згідно з діючим законодавством України.

В даному випадку, послуги надавались судновласникам нерезидентам. Згідно вищенаведеному положенню Договору, сплата податку на додану вартість нарахована позивачем відповідачу в доларах США, а це суперечить нормам чинного законодавства України.

Державне підприємство «Адміністрація морських портів України», м. Київ в особі Маріупольської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Маріупольського морського порту), м. Маріуполь при зверненні до господарського суду з позовною заявою просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРТІНВЕСТ ЛОДЖИСТІК», м.Іллічівськ Одеської області суму податку на додану вартість за Договором від 30.12.2013 року №276-П-МАФ-13, тобто позивачем самостійно визначено підставою позову Договір про надання послуг з обслуговування суден від 30.12.2013 року №276-П-МАФ-13. Будь-яких змін підстави позову до моменту розгляду справи по суті, згідно приписів статті 22 Господарського процесуального кодексу України, позивачем до суду першої інстанції надано не було.

Водночас, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази за нормами статтей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України фактів порушення відповідачем умов Договору від 30.12.2013 року №276-П-МАФ-13 в частині оплати наданих позивачем послуг. Крім того, дії позивача по донарахуванню сум податку на додану вартість після спливу декількох місяців суперечать умовам Договору, який на даний час ніким не було оспорено чи розірвано.

За таких обставин, апеляційний господарський суд дійшов висновку про правомірність відмови господарським судом Одеської області у задоволенні позову.

З приводу можливості нарахування податку на додану вартість на портові збори при міжнародних перевезеннях, відповідно до норм діючого законодавства, судова колегія дійшла наступних висновків.

Україна приєдналась до Конвенції про полегшення міжнародного морського судноплавства 1965 року (Постанова Кабінету Міністрів України від 21.09.1993 року №775), яка передбачає полегшення морського судноплавства спрощенням і скороченням до мінімуму формальностей, вимог стосовно документів і процедур при прибутті, стоянці та відправленні суден закордонного плавання.

Відповідно до статті 26 Конвенції Організації Об'єднаних Націй з морського права 1982 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції Організації Об'єднаних Націй з морського права 1982 року та Угоди про імплементацію Частини ХІ Конвенції Організації Об'єднаних Націй з морського права 1982 року» №728-ХІV від 03.06.1999 року, іноземне судно, що проходить через територіальне море, може обкладатись тільки зборами в оплату за конкретні послуги, надані такому судну.

Національним законодавством, а саме положеннями статті 85 Кодексу торговельного мореплавства України передбачено, що під час перебування в морському порту будь-яке судно зобов'язане дотримувати чинних законів і правил України, у тому числі тих, що стосуються безпеки порту і судноплавства в порту, митного, прикордонного, санітарного (фітосанітарного) режимів, лоцманського проведення, буксирування, рятувальних і суднопіднімальних робіт, якірної стоянки і надання місць біля причалів, навантаження і вивантаження вантажів, посадки і висадки людей, послуг, пов'язаних з навантажувально-розвантажувальними роботами, і будь-яких інших портових послуг, портових зборів, запобігання забрудненню навколишнього природного середовища.

Частиною 1 статті 115 Кодексу торговельного мореплавства України визначено, що із суден, що користуються послугами служби регулювання руху суден, справляється збір, порядок справляння і розмір якого встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері транспорту, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики економічного розвитку.

У розумінні статей 131 і 132 Кодексу торговельного мореплавства України існує два види перевезень: каботажне перевезення і міжнародне перевезення.

Стягнення портових зборів за міжнародне перевезення виключає можливість нараховувати та стягувати податок на додану вартість, оскільки він застосовується до інших видів надання послуг.

Відповідно до підпункту 195.1.3 пункту 195.1 статті 195 Податкового кодексу України перевезення вважається міжнародним, якщо таке перевезення здійснюється за єдиним міжнародним перевізним документом.

Відповідно до пункту 197.9 статті 197 Податкового кодексу України звільняються від оподаткування операції з постачання послуг, що надаються іноземним та вітчизняним суднам, які здійснюють міжнародні перевезення пасажирів, їхнього багажу і вантажів та оплачуються ними відповідно до законодавства України портовими зборами.

Підставою для звільнення від оподаткування податку на додану вартість є підтверджені належними доказами факти здійснення судном міжнародного перевезення пасажирів, їх багажу, вантажів та міжнародних відправлень, перетин державного кордону України та відповідне митне оформлення.

В матеріалах справи містяться акти здійснення комісійного контролю судна у пунктах пропуску для морського, річкового та паромного сполучення, з яких вбачається, що судна під прапором Панами перебували в Маріупольському морському торговельному порту (Україна), при цьому є відмітки про проходження митного, природоохоронного, екологічного, ветеринарно-санітарного контролю (т. 2, а.с. 2 - 8).

Морський торговельний порт Маріуполь є мілководним портом і не може приймати великі судна. У зв'язку з цим вантаж, навантажений в іноземному порту на велике судно, для доставки в морський порт Маріуполь, в нейтральних водах Чорного моря перевантажувався на мале судно, яке далі заходило в морський порт Маріуполь і розвантажувалось.

Специфікою регулювання міжнародних морських перевезень є застосування, крім норм Конвенцій та національного законодавства, ще й морських звичаїв. Міжнародна Конвенція про уніфікацію деяких правил про коносамент (Гаазькі правила) 1924 року з поправками 1968 року встановлює єдині правила про коносамент. Ці документи оформлюються в підтвердження здійснення суднами країн міжнародних перевезень вантажів та пасажирів.

Коносаменти в даному випадку були оформлені як при навантаженні імпортного вантажу в іноземному порту (Norfolk,Virginia, USA, Baltimore, Maryland, Westshore, Canada), так і під час перевантаження на судно в "нейтральних водах Чорного моря" (копії коносаментів великих суден, засвідчені належним чином, маються в матеріалах справи і є належними та допустимими доказами по справі).

До того ж, на підтвердження того, що дані перевезення є міжнародними, в матеріалах справи міститься також ряд товаросупровідних документів, а саме: оформлені належним чином копії митних декларацій, форми МД-2 на імпортний вантаж, засвідчених Східною митницею, які оформлені у порту вивантаження та підтверджують, що вантаж завозився в режимі імпорту, а також "Statement Of Facts", що підтверджує факт перевантаження вказаного вантажу з судна, завантаженого в іноземному порту.

Судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду, що імпортний вантаж в таких випадках навантажується на судно в іноземному порту, а у нейтральних водах Чорного моря відбувається лише перевантаження вказаного вантажу на інше судно, внаслідок чого таке перевантаження стає частиною договору міжнародного перевезення вантажу з іноземного порту до українського порту та є випадком, коли сторона договору "перевізник" представлена кількома особами-судновласниками, що не суперечить положенням діючого законодавства України.

Оскільки, перевантаження імпортного вантажу у нейтральних водах є частиною договору міжнародного перевезення вантажу з іноземного порту до українського порту, судна із цим вантажем мають статус суден, які здійснюють міжнародне перевезення, то учасники цього перевезення перебувають у правовідносинах договору міжнародного перевезення вантажу, внаслідок чого судновласники через своїх агентів не сплачують податок на додану вартість при споживанні послуг, які сплачуються у складі портових зборів відповідно до пункту 197.9 статті 197 Податкового кодексу України.

Посилання позивача на нібито наявність каботажного перевезення вантажу не відповідає приписам статті 131 Кодексу торговельного мореплавства України, оскільки не підпадає під визначення саме каботажного перевезення вантажу в частині маршруту (від порту України до порту України), чого в даному випадку не відбулося.

Отже, відповідно до статті 47 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення прийняте суддею за результатами дослідження усіх обставин справи, висновок суду є вірним з урахуванням мотивів, викладених в постанові суду апеляційної інстанції.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Одеського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Одеської області від 09.06.2015 року у справі № 916/1908/15 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору по апеляційній скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», м. Київ в особі Маріупольської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Маріупольського морського порту), м. Маріуполь на рішення господарського суду Одеської області від 09.06.2015 року залишити без задоволення, рішення господарського суду Одеської області від 09.06.2015 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, направляється сторонам по справі в триденний строк та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Одеський апеляційний господарський суд у двадцятиденний строк.

Головуючий Г.І. Діброва

Судді Н.М. Принцевська

В.В. Шевченко