ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2015 р. Справа № 923/842/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Александрової Л.І. при секретарі Кудак М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Гідротехнології", м. Миколаїв

до товариства з обмеженою відповідальністю "Л.Б.К.", м. Каховка Херсонської області

про стягнення 577500 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - Шередека С.М., представник, дов. № 05/01/15 від 05.01.2015 року;

від відповідача - не прибув.

В судовому засіданні згідно з приписами ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення після закінчення розгляду справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гідротехнології" (позивач) звернулось до господарського суду Херсонської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Л.Б.К." (відповідач), в якому просить стягнути на свою користь з ТОВ "Л.Б.К." заборгованість за неналежне виконання умов договору поставки від 11.05.2012 року у розмірі 577500 грн., з яких: 525000 - сума боргу неповернутих коштів за непоставлений товар та 52500 - сума штрафу за порушення погоджених строків поставки.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення ст.ст. 509, 525, 530, 663, 693 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 230 ГК України, ст.ст.1-2, 32-33, 43, 54-55, 61, 64, 69, 82, 84-85 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 03.06.2015 р. порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 17.06.2015 р. Двічі ухвалами суду від 17.06.2015 р., від 06.07.2015 р. розгляд справи відкладався з метою надання можливості сторонам скористатись повним обсягом процесуальних прав.

Представник позивача підтримує заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просить суд їх задовольнити повністю з зазначених у позовній заяві підстав.

Відповідач, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується що підтверджується копіями витягів з реєстру вихідної поштової кореспонденції канцелярії господарського суду Херсонської області від 18.06.2015 р., від 06.07.2015 р. копіями списків згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих в Херсон-25с № 242 від 19.06.2015 р., № 265 від 07.07.2015 р. та № 227 від 09.06.2015 р., але явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, витребувані судом документи не надав.

На день розгляду справи копії ухвал суду від 17.06.2015 р., від 06.07.2015 р., надіслані на належну адресу відповідача, підприємством зв'язку до суду не повернуті.

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (зі змінами і доповненнями) сформульована правова позиція відповідно до якої за змістом статті 64 ГПК, зокрема, в разі ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Неявка представника відповідача у судове засідання господарського суду не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

в с т а н о в и в:

11 травня 2012 року між ТОВ «Л.Б.К.» та ТОВ «Гідротехнології» був укладений Договір поставки 11/05/12, (надалі-Договір), згідно з п. 1.1 якого Постачальник зобов'язався поставити Товар (щебінь, бетон) на умовах Договору та відповідно до рахунків на загальну суму 525 000 грн.

У відповідності до п. 2.2 Договору позивач зобов'язався здійснити передоплату за Товар в розмірі 100 % (авансовий платіж) протягом 10 (десяти) робочих днів з дати отримання рахунків від відповідача. На виконання умов Договору позивач, на підставі виставлених відповідачем рахунків, перерахував на рахунок відповідача 11.05.2012 року, 22.05.2012 року, 28.05.2012 року авансом грошові кошти за щебінь та бетон в розмірі 525 000 грн., в т.ч. ПДВ 87 500 грн., таким чином повністю розрахувавшись з відповідачем та виконавши свої зобов'язання відповідно до умов Договору. Підтвердження отримання коштів в якості авансових платежів є видані відповідачем податкові накладні від 11.05.2012 року № 62, від 22.05.2012 року № 65, від 28.05.2012 року № 68 на кожну суму коштів, отриману в якості авансового платежу за майбутню партію Товару.

У відповідності до п. 3.1 Договору відповідач зобов'язався здійснити поставку Товару (в тому числі і декількома партіями) на склад позивача протягом 30 календарних днів з моменту отримання передплати, тобто відповідач був зобов'язаний поставити Товар до 11.06.2012 року, 22.06.2012 року та 28.06.2012 року відповідно.

Натомість відповідач свої зобов'язання не виконав, Товар протягом встановлених умовами договору строків не передав, грошові кошти отримані в якості авансу в сумі 525000 грн. в повному обсязі не повернув. Заборгованість станом на дату подання позову утворилася за рахунок не поставленого Товару та неповернення коштів, що були отримані відповідачем в якості авансових платежів на підставі платіжного доручення від 11.05.2012 року № 137, від 22.05.2012 року № 297, від 28.05.2012 року №311, чим порушено умови Договору.

Відповідно до п. 6.3 Договору за порушення строку поставки Товару відповідач сплачує позивачу штраф в розмірі 10 % від вартості не поставленого в строк Товару. Враховуючи, що граничний строк поставки кожної з партії Товару сплив, розмір штрафу складає 52 500 грн., який розраховано від загальної вартості не поставленого товару, яка дорівнює 525000 грн.

Таким чином, загальна сума боргу становить 577 500 (п'ятсот сімдесят сім тисяч п'ятсот) грн. 00 коп., до складу якої включено суму боргу в розмірі 525 000, 00 грн. неповернутих коштів за не поставлений Товар та суму штрафу в розмірі 52 500, 00 грн. за невиконання умов Договору.

16.04.2015 року на адресу відповідача було відправлено претензію-вимогу щодо задоволення вимог позивача про перерахування на його рахунок суми основного боргу в розмірі 525 000,00 грн. та штрафу в розмірі 52 500,00 грн., що підтверджується описом вкладення та квитанцією поштового відправлення. Станом на 14.05.2015 року відповідь на претензію боржником не надано, кошти не повернуті.

II. Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 525,526 Цивільного кодексу України, положення яких кореспондуються з приписами ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, згідно з ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Відповідно до ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від виконання умов договору не допускається, а тому несплата відповідачем заборгованості є порушенням господарських зобов'язань за вказаним договором.

У відповідності до ст. 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк - відповідно до положень ст. 530 ЦКУ України.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Ст. 230 Господасрького кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми ( неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За правилами ч. 1 ст. 32, ст. 33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду зазделегіть встановленої сили.

Таким чином, дослідивши матеріали даної справи, оцінивши відповідно до вимог ст. 43 ГПК України надані сторонами докази та проаналізувавши їх згідно з вимогами діючого законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позову. До стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 525000 грн. основного боргу, 52500 грн. штрафу.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 49 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

У пункті 4.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" висловлено правову позицію згідно якої зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною.

У такому застосуванні суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом. Так, якщо зменшення позивачем розміру позовних вимог пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині покладається на відповідача. Або у разі коли в позові відмовлено, але з обставин справи вбачається, що спір доведено до судового розгляду внаслідок ухилення відповідача від розгляду претензії позивача, якщо вона пред'являлася (статті 6 - 8 ГПК), то судовий збір також покладається на відповідача.

Згідно вказаної вище правової позиції, суд покладає судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 11550 грн. на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Л.Б.К." (74800, Херсонська область, м. Каховка, вул. Енгельса, буд. 41, ідентифікаційний номер 37754494) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Гідротехнології" (54031, м. Миколаїв, вул. Гоголя, буд. 68, ідентифікаційний номер 35512443) - 525000 грн. основного боргу, 52500 грн. штрафу та 11550 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 28.07.2015 р.

Суддя Л.І. Александрова