ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2015 р. Справа № 914/1454/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Марка Р.І.

Суддів Костів Т.С.

Юрченко Я.О.

при секретарі Греділь Марія

за участю представників:

від позивача: Собко В.Б. - представник;

від відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4 - представник;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства "Сколівське житлово-комунальне господарство" б/н від 18.06.2015 року (вх. № 01-05/2933/15 від 02.07.2015р.)

на рішення Господарського суду Львівської області від 08.06.2015р.

у справі № 914/1454/15, суддя Манюк П.Т.

за позовом: Комунального підприємства "Сколівське житлово-комунальне господарство", м. Сколе Львівської області;

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, АДРЕСА_1;

про: звільнення займаного торгового місця.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Львівської області від 08.06.2015р. у справі № 914/1454/15 (суддя Манюк П.Т.) в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням місцевого господарського суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 08.06.2015р. скасувати і прийняти нове рішення, яким зобов'язати відповідача звільнити займане торгове місце, оскільки вважає, що при винесенні рішення судом першої інстанції було порушено норми процесуального права.

Свої доводи скаржник аргументує, зокрема тим, що строк дії укладеного між сторонами Договору закінчив свою дію 31.12.2014р., проте, відповідач відмовляється від укладення нового договору оренди, а також відмовляється звільнити та повернути з оренди торгове місце.

При цьому, скаржник звертає увагу на те, що відповідачем не виконувались умови Договору щодо оплати за користування торговим місцем.

Згідно автоматичного розподілу справ КП "Документообіг господарських судів", 02.07.2015р. справу за № 914/1454/15 розподілено до розгляду судді - доповідачу Марку Р.І., у складі колегії суддів Желік М.Б. та Костів Т.С.

06.07.2015р. та 20.07.2015р. розпорядженнями голови Львівського апеляційного господарського суду вносилися зміни до складу колегії суддів по розгляду даної справи. Відтак, розгляд справи здійснювався колегією суддів у складі головуючого судді - Марка Р.І., суддів Костів Т.С., Юрченка Я.О. Зазначеному складу колегії суддів відводів не заявляли.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів зазначених в апеляційній скарзі заперечив, вважає рішення місцевого господарського суду законним та обґрунтованим, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін.

В судовому засіданні 20.07.2015 року прибули представники сторін.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи та заперечення, викладені в апеляційні скарзі висловив свої міркування з питань, що виникли в процесі розгляду справи.

Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення по суті спору, просив рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК України у судовому засіданні 20.07.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, які підтримали свою позицію, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що рішенням ХІХ сесії Сколівської міської ради VІ-го демократичного скликання від 04.01.2013 року № 33 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою надання у постійне користування для будівництва адміністративного приміщення та встановлення торгівельних павільйонів та передача земельної ділянки у постійне користування в м. Сколе, вул. Б. Хмельницького, Комунальному підприємству "Сколівське ЖКГ" (а.с. 21) затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2082 га з метою надання її у постійне користування для будівництва адміністративного приміщення та встановлення торгівельних павільйонів в м. Сколе, вул. Б. Хмельницького Комунальному підприємству "Сколівське ЖКГ", а також вирішено передати у постійне користування вказану земельну ділянку для будівництва адміністративного приміщення та встановлення торгівельних павільйонів в м. Сколе, вул. Б. Хмельницького Комунальному підприємству "Сколівське ЖКГ".

02.01.2014 р. між сторонами була укладена угода "Про надання в користування торгового місця", відповідно до умов якої позивач надає, а відповідач приймає в платне строкове користування торгове місце по вул. Б. Хмельницького в м. Сколе, площею 24, 0 кв.м. для встановлення тимчосової споруди (яка є власністю самого відповідача) для здійснення торговельної діяльності з метою зберігання та продажу товару.

Згідно з п. 1.2. Угоди передача торгового місця засвідчується актом прийому-передачі, який є невід'ємною частиною угоди.

У відповідності до п. 3.1. Угоди Орендар має право на продовження дії цієї Угоди, при виконанні умов зазначених в Угоді.

Пунктом 5.1. Угоди передбачено, що Угода набирає чинності з моменту її підписання і діє до 31.12.2014р.

На виконання умов укладеної між сторонами Угоди, Комунальним підприємством "Сколівське ЖКГ" та Суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_3 складено Акт прийому передачі торгового місця від 02.01.2014р., відповідно до якого засвідчено факт передачі Орендодавцем Орендарю торгового місця в АДРЕСА_2, площею 24,0 кв.м., яке перебуває в належному технічному стані та придатне для надійної експлуатації.

Згідно з ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання-відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Водночас, ст.174 ГК України визначає, що однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України)

Згідно з ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з врахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Згідно з п. 13 Правил торгівлі на ринках, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України 26.02.2002 № 57/188/84/105 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 22 березня 2002 р. за № 288/6576 (далі - Правила торгівлі на ринках), торговельне місце це площа, відведена для розміщення необхідного для торгівлі інвентарю (вагів, лотків тощо) та здійснення продажу продукції з прилавків (столів), транспортних засобів, причепів, візків (у тому числі ручних), у контейнерах, кіосках, палатках тощо.

З урахуванням зазначених положень Правил торгівлі на ринках та з урахуванням положень Угоди про надання в користування торгового місця від 02.01.2014р., вказана Угода за своєю правовою природою, основними та не основними (другорядними) ознаками є договором оренди, який укладено відповідно до статті 759 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 та 2 ст.631 ЦК України встановлено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення.

Приписами ч. 1 ст. 763 ЦК України визначено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Частиною другою статті 291 ГК України встановлено, що договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Як вже зазначалося вище, сторони погодили, Угоду укладено до 31.12.2014р.

Частиною четвертою статті 284 Господарського кодексу України визначено, що строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У відповідності до частини шостої статті 283 Господарського кодексу України, до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 764 Цивільного кодексу України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

З'ясуванням документальних доказів у справі встановлено, що 25.02.2015р. позивач скерував відповідачу лист-претензію № 33 у якій просив звернутися до адміністрації КП "Сколівське ЖКП" та укласти договір оренди торгового місця по вул. Б.Хмельницького, а також зазначив, що у випадку не підписання договору оренди торгового місця слід звільнити займане торгове місце на протязі трьох днів з моменту отримання претензії.

Проте, вказаний лист-претензія не може бути розцінений судом як належний і допустимий доказ припинення договірних відносин, оскільки такий за своєю правовою природою не є заявою (повідомленням) про відмову від продовження дії договору на новий строк. Крім цього лист-претензія датований 25.02.2015р., тобто після спливу місячного терміну, встановленого законодавцем для направлення заяви про відмову від продовження договірних відносин.

Таким чином, покликання скаржника на те, що строк дії укладеної між сторонами Угоди закінчив свою дію 31.12.2014р. і Угода є припиненою колегія суддів вважає безпідставними.

Щодо тверджень скаржника про припинення терміну дії угоди про надання в користування торгового місця у зв'язку з несплатою протягом трьох місяців орендних платежів колегія суддів зазначає, що вказане може бути підставою для розірвання договору, а не для задоволення позовних вимог про звільнення займаного торгового місяця.

З огляду на викладене та зважаючи на те, що єдиною підставою для звернення з позовом до суду позивач визначив закінчення строку дії Угоди про надання в користування торгового місця, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази того, що протягом дії Угоди та місяць після закінчення строку її дії (до 31.01.2015р.) орендодавець чи орендар зверталися один до одного з заявами про відсутність намірів продовжувати договірні відносини на новий строк, а сама угода є чинною та не розірвана у встановленому законом порядку.

З огляду на наведене, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду зазначає, що скаржником у справі не доведено обставини на які він покликається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст. 33 та 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 08.06.2015 року відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а інші зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює спірні правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст.49 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, - Львівський апеляційний господарський суд,

п о с т а н о в и в:

1. Рішення господарського суду Львівськоїобласті від 08.06.2015 року в справі за номером 914/1454/15 залишити без змін.

2. Апеляційну Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 б/н від 18.06.2015р. (вх. № 01-05/2933/15 від 02.07.2015р.) залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови виготовлений 27.07.2015 р.

Головуючий-суддя Марко Р.І.

Суддя Костів Т.С.

Суддя Юрченко Я.О.