ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.08.2015р. Справа № 905/305/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго»,

, м.Краматорськ

до відповідача Малого підприємства у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю

«Фірма «ЛІЯ», , м.Донецьк

про стягнення заборгованості в сумі 24016 грн.69 коп.

Суддя Левшина Г.В.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго», м.Краматорськ, позивач, звернувся до господарського суду з позовною заявою до відповідача, Малого підприємства у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «ЛІЯ», м.Донецьк, про стягнення заборгованості в сумі 24016,69 грн., у тому числі основний борг в сумі 19754,80 грн., інфляція в сумі 2557,16 грн.,три проценти річних в сумі 176,78 грн. та пеня в сумі 1527,95 грн.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на договір №267 від 01.10.2008 р., акти -рахунки №267-11 від 30.11.2014р.,№267-12 від 31.12.2014р., №267-1 від.31.01.2015р.,№267-2 від 28.02.2015р.,№267-3 від 31.03.2015р., №267-4 від 30.04.2015р., розрахунок суми позову.

Відповідач в судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив.

Згідно позовної заяви Мале підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «ЛІЯ» зареєстроване за адресою: 83086 м.Донецьк, вул.Артема 13, але фактично розташоване за адресою: Донецька область, м.Краматорськ, вул.Ювілейна, 36, за якими і здійснювалось направлення поштової кореспонденції судом.

Відповідно до п.6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014р. №01-06/1290/14 учасник судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду, зокрема, якщо відповідну ухвалу господарським судом надіслано поштою за місцезнаходженням учасника судового процесу, зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Якщо у господарського суду наявні достовірні (тобто документально підтверджені підприємством зв'язку) відомості про неможливість здійснення поштових відправлень до певних населених пунктів чи місцевостей, а також у випадках, коли поштові відправлення учасникам судового процесу все ж було надіслано, але їх повернуто підприємством зв'язку через неможливість вручення, суд здійснює відповідне повідомлення шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв'язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. У такому разі на примірнику переданого тексту, що залишається у матеріалах справи, зазначаються дата і година його передачі і прізвища та ініціали осіб, які передали і прийняли текст. У матеріалах справи мають міститися документи, що підтверджують отримання учасником судового процесу повідомлення (завірений судом витяг з журналу реєстрації телефонограм, журналу реєстрації електронних поштових відправлень тощо). За неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу і в такий спосіб - інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). У такому разі на роздрукованій сторінці з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначаються дата розміщення інформації, прізвище та ініціали судді, у провадженні якого знаходиться відповідна справа, а також вчиняється його підпис.

Згідно наявних у матеріалах справи актів №471 від 11.06.2015р., від 02.07.2015р. відділом документального забезпечення та контролю господарського суду Донецької області встановлено неможливість направлення за належністю поштової кореспонденції заяви Малому підприємству у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «ЛІЯ». За таких обставин, інформація про час і місце судового засідання була розміщена на сторінці суду.

Отже, відповідача було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом. За таких обставин, враховуючи достатність зібраних по справі доказів, згідно зі ст.75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Статтею 714 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Згідно ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

01.10.2008р. між сторонами був підписаний договір №267 купівлі-продажу теплової енергії, згідно з умовами якого позивач прийняв на себе зобов'язання постачати відповідачу теплову енергію до точки продажу (або до точки розподілу - у разі відсутності вузлів обліку) згідно додатку №1 до договору, а відповідач зобов'язався приймати та оплачувати надану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в строки та на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п.2.1 договору теплова енергія постачається на об'єкти відповідача в обсягах згідно додатку №2 «Перелік об'єктів та обсяги постачання теплової енергії», що є невід'ємною частиною цього договору, на такі потреби: опалення - в опалювальний період, гаряче водопостачання - протягом календарного року, за умовами цього договору.

Згідно п.5.1 договору №267 від 01.10.2008р. облік обсягу споживання теплової енергії здійснюється за приладами комерційного обліку. У разі відсутності, пошкодження та/або неправильної роботи приладів комерційного обліку або їх невідповідності встановленим вимогам, та/або пошкодження (зриву) пломб на таких приладах, обсяг споживання теплової енергії здійснюється розрахунковим способом відповідно до теплових навантажень споживача, виконаних за вимогами п.3.2.13 цього договору. У разі відсутності у позивача даних про фактичне споживання теплової енергії відповідно до показників приладів обліку за умовами цього договору або ненадання відповідачем теплових навантажень за вимогами п.п.3.2.13, 5.3 цього договору, обсяг споживання теплової енергії обраховується виходячи з опалювальної площі споживача.

За змістом п.6.5 договору №267 від 01.10.2008р. споживач оплачує теплову енергію за тарифами(цінами), діючими у розрахунковий період.

Згідно пунктів 11.1 та 11.2 договору він набуває чинності з дня його підписання сторонами та скріплення печатками сторін та діє протягом одного календарного року з дня набрання його чинності. Якщо жодна із сторін за 30 календарних днів до закінчення строку дії договору не заявила про його розірвання, договір вважається продовженим сторонами на наступний рік.

Як встановлено судом, згідно з наданими до матеріалів справи актами-рахунками №267-11 від 30.11.2014р. на суму 4024,27 грн., №267-12 від 31.12.2014р. на суму 4578,72 грн, №267-1 від 31.01.2015р. на суму 5050,06 грн, №267-2 від 28.02.2015р. на суму 3084,85 грн., №267-3 від 31.03.2015р. на суму 2422,94 грн., №267-4 від 30.04.2015р. на суму 593,96 грн., позивачем було поставлено відповідачу теплову енергію на суму 19754,80 грн.

Факт постачання позивачем обсягів теплової енергії на вказану суму з боку відповідача не спростований.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до п.6.1 договору №267 від 01.10.2008р. споживач здійснює розрахунок протягом 3 (трьох) робочих днів з дня отримання споживачем акту-рахунку за умовами цього договору шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок теплопостачальної організації.

Згідно з наявними на актах-рахунках відмітками останні отримані відповідачем 16.12.2014р., 14.01.2015р., 19.02.2015р., 12.03.2015р., 16.04.2015р.

За висновками суду, свої зобов`язання щодо своєчасної та повної сплати позивачу грошових коштів в сумі 19754,80 грн. всупереч ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України відповідач не виконав.

Крім суми основного боргу, позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України заявлені вимоги про стягнення з відповідача інфляції в сумі 2557,16 грн. за період з листопада 2014р. по квітень 2015р. та трьох процентів річних в сумі 176,78 грн.

Згідно з п.8.2.4 договору №267 від 01.10.2008р. позивачем також нараховано та пред'явлено до стягнення пеню в сумі 1527,95 грн. станом на 02.06.2015р.

Як встановлено, у позовній заяві позивачем викладено письмовий розрахунок позовних вимог в частині стягнення інфляції, трьох процентів річних та пені.

Проте, виходячи зі змісту наведеного позивачем розрахунку, відсутні періоди нарахування пені та трьох процентів річних. Крім цього, кінцева дата нарахування штрафних санкцій не є тотожньою у розрахунку та самому позові (зокрема, у позові кінцевою датою розрахунку зазначено 02.06.2015р., а виходячи зі змісту самого розрахунку 14.04.2015р.).

Ухвалою суду від 28.07.2015р. було зобов'язано позивача надати письмове обгрунтування відповідності умовам п.6.1 договору №267 від 01.10.2008р. нарахування сум пені, інфляції та трьох процентів річних за розрахунковий місяць; визначити письмово початкову та кінцеву дати нарахування пені, інфляції та трьох процентів річних.

Вимог, вказаних в ухвалі суду від 28.07.2015р. позивач не виконав.

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України встановлений принцип господарського судочинства, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Таким чином, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції. При цьому, принцип змагальності вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

З урахуванням викладеного, при зверненні до суду з відповідними вимогами згідно норм ст.129 Конституції України, ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України позивач має довести такі вимоги певними доказами. Тобто, саме позивач, заявляючи позовні вимоги про стягнення пені, інфляції та трьох процентів річних, має довести правомірність даних позовних вимог згідно відповідного розрахунку.

Виходячи з того, що зі змісту наданого позивачем розрахунку суд позбавлений можливості встановити його правомірність, позов в частині вимог про стягнення інфляції в сумі 2557,16 грн., трьох процентів річних в сумі 176,78 грн. та пені в сумі 1527,95 грн. підлягає залишенню без задоволення за недоведеністю.

Відповідач заперечень проти позовних вимог не надав.

За таких обставин, враховуючи, що позов обгрунтований матеріалами справи, проте, в частині вимог про стягнення інфляції, трьох процентів річних та пені є недоведеним, виходячи з того, що відповідач заперечень проти позову не надав, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості підлягають частковому задоволенню в сумі 19754,80 грн.

Судовий збір підлягає віднесенню на відповідача повністю, враховуючи, що, за висновками суду, спір по справі виник внаслідок неправильних дій відповідача.

При розгляді справи судом встановлено, що позивачем було сплачено судовий збір в сумі більшій, ніж передбачено чинним законодавством.

Таким чином, надлишково сплачений судовий збір в сумі 43,00 грн. підлягає поверненню позивачу з державного бюджету України згідно п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4-3, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго», м.Краматорськ до Малого підприємства у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Лія», м.Донецьк про стягнення заборгованості в сумі 24016,69 грн ., у тому числі основний борг в сумі 19754,80 грн., інфляція в сумі 2557,16 грн., три проценти річних в сумі 176,78 грн. та пеня в сумі 1527,95 грн., задовольнити частково.

Стягнути з Малого підприємства у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Лія» (83086 м.Донецьк, вул.Артема 13,рах. №0071 в філії «Путиловське відділення ПІБ» в м.Донецьк, МФО 334914, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» (84320 Донецька область, м.Краматорськ, вул.Орджонікідзе 5, рах.№6944 у філії Донецького ОУ АТ "Ощадбанк", МФО 335106, ) основний борг в сумі 19754 грн. 80 коп., судовий збір в сумі 1827 грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» (84320 Донецька область, м.Краматорськ, вул.Орджонікідзе 5, рах.№6944 у філії Донецького ОУ АТ "Ощадбанк", МФО 335106, ) з державного бюджету України надлишоково сплачений згідно платіжного доручення №3274 (185100509) від 20.05.2015р. судовий збір в сумі 43 грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні 04.08.2015р. оголошено повний текст рішення.

Суддя Г.В. Левшина