ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 року Справа № 922/5578/14
Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі :

головуючого суддіХодаківської І.П.,
суддівБакуліної С.В.,
Грейц К.В.,
розглянувши
касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Курганський бройлер"
на постанову від 06.04.2015 Харківського апеляційного господарського суду
у справі№922/5578/14 господарського суду Харківської області
за позовомЧугуївського міжрайонного прокурора Чугуївського району Харківської області в інтересах держави в особі: 1. Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області, 2. Державної екологічної інспекції у Харківській області
до за участю Товариства з обмеженою відповідальністю "Курганський бройлер" Прокурора м. Харкова
простягнення 981 525,27 грн.
За участю представників сторін:

Від позивача - 1) не з'явились

2) не з'явились

Від відповідача - Кошалковський К.В. (дов. від 29.12.14)

Від Генеральної прокуратури України - Савицька О.В.

Відповідно до розпорядження Заступника секретаря другої судової палати від 22.07.2015 справа слухається колегією суддів у складі: головуючий - Ходаківська І.П., судді - Бакуліна С.В., Грейц К.В.

ВСТАНОВИЛА:

Чугуївський міжрайонний прокурор Харківської області звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до ТОВ "Курганський бройлер" про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок самовільного використання ресурсів без спеціального дозволу на користування надрами у розмірі 981 525,27 грн. та заявою про забезпечення позову.

Рішенням господарського суду Харківської області від 02.02.2015 (суддя Кухар Н.М.) у задоволенні клопотання прокурора про вжиття заходів до забезпечення позову відмовлено, позов задоволено, стягнуто з ТОВ "Курганський бройлер" на користь держави Україна шкоду, заподіяну внаслідок самовільного використання водних ресурсів без спеціального дозволу на користування надрами у розмірі 981 525,27 грн.

Постановою колегії суддів Харківського апеляційного господарського суду від 06.04.2015 у складі: Пуль О.А., Білоусової Я.О., Лакізи В.В. рішення господарського суду першої інстанції залишено без змін.

ТОВ "Курганський бройлер" у касаційній скарзі просить рішення та постанову попередніх судових інстанцій скасувати, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити. Скарга мотивована неправильним застосуванням та порушенням судами норм чинного законодавства, зокрема, ст.ст.19, 21, 23 Кодексу України про надра, ст.ст.1, 46 Водного кодексу України.

ТОВ "Курганський бройлер" у додаткових поясненнях по справі просить касаційну скаргу задовольнити.

Державна екологічна інспекція у Харківській області у запереченні на касаційну скаргу просить рішення та постанову попередніх судових інстанцій залишити без змін.

Новопокровська селищна рада просить розглянути справу у відсутності її представника.

Розглянувши матеріали справи та касаційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що Державною екологічною інспекцією у Харківській області на підставі статті 20 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", Закону України "Про основні задачі державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та згідно з наказом від 08.05.2012 за № 392/01-03 проведено планову перевірку філії "Голден Кросс" ТОВ "Курганський бройлер", якою встановлено порушення статей 16, 19, 21 Кодексу України про надра, про складено акт № 442/09-18 від 28.05-15.06.2012.

В ході перевірки Інспекцією встановлено, що філія "Голден Кросс" ТОВ "Курганський бройлер" утворена внаслідок технічного переоснащення Введеньскої племферми в пташник батьківського стада племрепродуктора курей м'ясних ліній. Водопостачання на підприємстві здійснюється з 2-х артсвердловин глибиною по 61 м та дебітом 2,0 та 6,5 м.куб/год на підставі дозволу на спецводокористування від 04.06.2010, виданого Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Харківській області. Термін дії дозволу до 12.05.2013.

Водопостачання підприємства передбачено на виробничі та господарсько - побутові потреби. Ліміт забору води зі свердловини складає 204,0 м.куб/добу або 71,578 тис.м/куб/рік .

Однак, в порушення вимог статті 19 Кодексу України про надра відсутній спеціальний дозвіл для видобудування прісних підземних вод.

Пунктом 4 припису Державної екологічної інспекції у Харківській області від 15.06.2012 за № 04-25/90 зобов'язано філія "Голден Кросс" ТОВ "Курганський бройлер" до 15.10.2012 отримати спеціальний дозвіл для видобудування підземних вод.

За наслідками перевірки Держекоінспекцією у Харківській області відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону і раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 за № 389, зареєстр. у Міністерстві юстиції України 14.08.2009 за № 767/16783 (із змінами згідно наказу Мінприроди України № 220), проведено розрахунок розміру збитків, обумовлених використанням водних ресурсів без спеціального дозволу, розмір яких склав 981 525,27 грн.

18.06.2012 претензію № 153 та розрахунок шкоди Держекоінспекцією у Харківській області направлено на адресу відповідача. Шкода в добровільному порядку не сплачена.

Вищезазначене стало підставою для звернення прокурора до господарського суду з даним позовом.

Надра надаються у користування, зокрема, для видобування корисних копалин (ст.14 Кодексу України про надра).

Відповідно до ст. 19 даного Кодексу, надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

Згідно ст. 21 Кодексу України про надра, надра у користування для видобування прісних підземних вод і розробки родовищ торфу надаються без надання гірничого відводу на підставі спеціальних дозволів, що видаються після попереднього погодження з органами Міністерства охорони навколишнього природного середовища України, Державного комітету України по нагляду за охороною праці та Міністерства охорони здоров'я України на місцях.

Відповідно до ст. 23 Кодексу України про надра землевласники і землекористувачі в межах наданих їм земельних ділянок мають право без спеціальних дозволів та гірничого відводу видобувати для своїх господарських і побутових потреб корисні копалини місцевого значення і торф загальною глибиною розробки до двох метрів, підземні води для власних господарсько-побутових потреб, не централізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання, за умови, що продуктивність водозаборів підземних вод не перевищує 300 кубічних метрів на добу, та використовувати надра-для господарських і побутових потреб.

У той же час стаття 23 Кодексу України про надра встановлює обмеження для реалізації цього права:

- по-перше, правом на земельну ділянку,

- по-друге, визначивши мету видобування - для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання,

- по-третє, обмеживши таке видобування продуктивністю водозаборів підземних вод, яке не перевищуватиме 300 кубічних метрів на добу.

Таким чином, реалізація права землевласника та землекористувача на видобування підземних вод можлива лише за наявності усіх умов, передбачених статтею 23 Кодексу України про надра.

Як встановлено судами попередніх інстанцій відповідно до Акту перевірки № 442/09-18, відповідач використовує земельну ділянку, на якій розташована артезіанська свердловина, на підставі Договору оренди земельної ділянки і перевіркою встановлено, що ліміт забору води із свердловини складає 204,00 м куб/добу.

Судами також зазначено, що приписи даної статті не можуть розповсюджуватись на діяльність філії "Голден Кросс" TOB "Курганський бройлер", оскільки метою водокористування у даному випадку є виробничі потреби (відповідач звітував, що він використовує воду для власних господарських потреб, які були оцінені судом як виробничі).

При цьому, суди посилаються на ГОСТ 17.1.1.04-80 "Класифікація підземних вод за цілями і водокористування", затверджених постановою Державного комітету СРСР по стандартам № 1452 від 31.03.1980, який діє в Україні на даний час.

Колегія суддів зазначає, що посилання на цей ГОСТ є безпідставним, оскільки він визначає, що до промислових потреб відноситься забезпечення водою виробничих процесів, а до господарсько-побутових потреб населення належать: господарсько-питне водопостачання (централізоване та нецентралізоване) територій житлової забудови та громадських будівель міських промислових районів та сільськогосподарських районів; кондиціювання повітря в громадських та житлових будівлях; полив та миття територій населених пунктів (вулиць, площ, зелених насаджень), робота фонтанів тощо; полив посадок в міських та селищних теплицях і парниках; інші потреби (в тому числі гасіння пожеж, промивання водопровідних та каналізаційних мереж).

Тобто, цим ГОСТом визначається яке водокористування відноситься до господарсько-побутових потреб саме населення, а не підприємства.

Апеляційна інстанція, конкретизувала віднесення водокористування до господарського -побутових і не господарсько-побутових потреб, але такого розмежування ГОСТ 17.1.1.04-80 не передбачає. Щодо промислових потреб за зазначеним ГОСТом мета водокористування визначена, зокрема, як господарсько-питні та комунально-побутові потреби промислових підприємств (гасіння пожеж).

Таким чином, висновки господарських судів щодо використання відповідачем підземних вод не для власних потреб, а тому відсутності підстав для застосування норми статті 23 Кодексу України про надра, з мотиву невідповідності цього використання поняттю господарсько-побутових потреб в розумінні ГОСТу 17.1.1.04-80 є неправомірним.

Колегія суддів вважає, що господарськими судами не з'ясовано правовідносини сторін з урахуванням положень вищенаведеного законодавства, не з'ясовано яким чином та на підставі яких нормативних актів розмежовуються поняття "виробничі потреби" та "господарсько-побутові потреби" та для яких саме потреб в розумінні ст.ст.19, 23 Кодексу України про надра видобувалась вода відповідачем.

З огляду на викладене, постанова апеляційної інстанції та рішення господарського суду першої інстанції про задоволення позову підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Керуючись, ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-10, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Вищого господарського суду України

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Курганський бройлер" задовольнити частково.

Постанову від 06.04.2015 Харківського апеляційного господарського суду у справі №922/5578/14 господарського суду Харківської області та рішення від 02.02.2015 господарського суду Харківської області у справі №922/5578/14 скасувати; справу №922/5578/14 направити на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

Головуючий суддя І. Ходаківська

Судді С. Бакуліна

К. Грейц