УХВАЛА

29.07.2015Справа № 910/15639/14
За позовом UniCredit Bank Austria AG (УніКредит Банк Австрія АГ)

до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

третя особа Приватне акціонерне товариство "Фінансова компанія "Укрнафтогаз"

про стягнення 20 678 647, 54 грн.

За заявою Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про розстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва 15.10.2014 року.

Суддя Літвінова М.Є.

Представники сторін:

Від позивача: Рибак-Сікорський А.Б., Кацер Ю.І. - представник за дов.;

Від відповідача: Мануілова Я.І. - представники за дов.

Від третьої особи: не з'явились

ВСТАНОВИВ:

UniCredit Bank Austria AG (УніКредит Банк Австрія АГ) звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про звернення стягнення заборгованості з виплати дивідентів за 2006 та 2007 р. у сумі 20 678 647,54 грн., інфляційні втрати - 2 481 437,71 грн., 3% річних - 1 855 985,04 грн., збитки - 10 084 057,50 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.10.2014 у справі №910/15639/14, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.12.2014 та постановою Вищого господарського суду України від 25.02.2015 року, позов задоволено частково, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м. Київ, пров. Несторівський, 3-5; ідентифікаційний код 00135390) на користь UniCredit Bank Austria AG (УніКредит Банк Австрія АГ) (Шоттенгассе 6-8, 1010, м. Відень, Австрія; реєстраційний номер: FN 150714 p) суму заборгованості з виплати дивідендів у розмірі 18 610 782,79 грн. (вісімнадцять мільйонів шістсот десять тисяч сімсот вісімдесят дві гривні 79 коп.), інфляційні втрати у розмірі 3 074 960,95 грн. (три мільйона сімдесят чотири тисячі девятсот шістдесят гривень 95 коп.), 3% річних у розмірі 1785101,62 грн. (один мільйон сімсот вісімдесят пять тисяч сто одна гривня 62 коп.) та судовий сбір у розмірі 48228,13 грн. (сорок вісім тисяч двісті двадцять вісім гривень 13 коп.), в іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

26.12.2014 року на примусове виконання рішення господарського суду міста Києва від 15.10.2014 у справі №910/15639/14 видано наказ.

До господарського суду міста Києва надійшла заява Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про розстрочення виконання рішення господарського суду міста Києва 15.10.2014 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.07.2015 заяву призначено до розгляду на 20.07.2015.

В судовому засіданні 20.07.2015 оголошено перерву на 29.07.2015 та продовжено строк вирішення заяви.

Представник відповідача підтримав заяву про розстрочку виконання рішення та просив суд розстрочити виконання рішення суду на 9 місяців згідно з графіком сплати заборгованості.

Представник позивача, в свою чергу заперечив проти заяви відповідача та зазначив, що складне фінансове становище, гострого дефіциту обігових коштів, відповідачем не підтверджено та не доведено. Крім того, позивач зазначив про порушення його прав як стягувача.

Розглянувши заяву відповідача про розстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому цим Кодексом та Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

За змістом ст. 121 Господарського процесуального кодексу під відстрочкою розуміється відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Як передбачено п.п. 7.1., 7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від № 9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Поряд з цим, суд вважає за необхідне відзначити, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) зазначено, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені в параграф 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Судом взято до уваги, що заборгованість стягнута з відповідача за рішенням суду від 15.10.2014, відповідачем навіть частково не була погашена, тобто, відповідач не надав суду належних доказів на підтвердження вчинення будь-яких дій спрямованих на погашення заборгованості.

При цьому, суд бере до уваги, що ПАТ "Укрнафта" є власником в тому числі 2 061 805,134 тис. куб.м. природного газу власного видобутку 2006-го року (рішення господарського суду міста Києва 20.01.2011 №6/521, яке залишено в силі постановою Вищого господарського суду від 19.05.2014). Боржник зазначає, що вказане рішення суду на даний момент не виконано, тому він не може реалізувати своє майно та погасити заборгованість в тому числі і по виконавчому провадженні № 46133814.

Відповідач також повідомив суду, що у зв'язку з скрутним фінансовим становищем змушений був звернутись до Міжрегіонального головного управління ДФС із заявами про розстрочення грошового зобов'язання з авансового платежу з податку на прибуток, додану вартість.

Розмір суми яку повинен сплатити відповідач за даним рішенням становить 23 519 073, 49 грн., що є значною сумою, одночасна сплата якої може призвести до негативного впливу на господарську діяльність боржника.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проте, всупереч положенням статті 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, заявник під час вирішення питання про можливість розстрочки виконання рішення суду не надав доказів, які підтверджують відсутність коштів.

Згідно ст. 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Крім цього, суд бере до уваги обставини того, що розстрочення виконання рішення суду на 9 місяців також порушить права позивача як стягувача, що також може призвести до негативних наслідків для нього.

Тому, з урахуванням всіх обставин та вищенаведеного в сукупності, з огляду на принцип рівності сторін, ступінь вини боржника, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви та розстрочення виконання рішення на шість місяців шляхом сплати заборгованості рівними частинами.

Керуючись ст.ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд м. Києва, -

У Х В А Л И В:

Задовольнити заву Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" частково.

Розстрочити виконання рішення господарського суду міста Києва від 13.10.2014 у справі № 910/17932/14 виходячи з наступного графіку: до 31.08.2015 - 3 919 845,58 грн., до 30.09.2015 - 3 919 845,58 грн., до 31.10.2015 - 3 919 845,58 грн., до 30.11.2015 - 3 919 845,58 грн., до 31.12.2015 - 3 919 845,58 грн., до 31.01.2016 - 3 919 845,59 грн.

В іншій частині заяви відмовити.

Суддя М.Є. Літвінова