ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2015 р. Справа № 917/131/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Сіверін В. І., суддя Терещенко О.І. , суддя Івакіна В.О.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - Бачкала А.В.,

відповідача - Дробот Р.Д.,

третьої особи - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Запоріжжі, м. Запоріжжя (вх. № 2734П/1-7) на рішення господарського суду Полтавської області від 09.04.2015р. у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Запоріжжі

до Публічного акціонерного товариства «Полтавський авто агрегатний завод», м. Полтава

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Публічного акціонерного товариства «КрАЗ Лізинг», м. Київ

про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до господарського суду Полтавської області із позовом про стягнення з відповідача заборгованості по Кредитному договору № 75108К7/8 від 29.05.2008 р. в розмірі 7 479 897,35 грн, з яких: основний борг - 6 109 315,19 грн; прострочені проценти за кредитом - 558 849,23 грн; прострочена комісія за управління кредитною лінією - 13 196,43 грн; пеня за прострочення зобов'язань - 661 601,10; 3% річних у зв'язку з несвоєчасною сплатою кредиту - 84 503,76 грн; 3% річних у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів за користування кредитом - 5 882,30 грн; 3% річних у зв'язку з несвоєчасною сплатою комісії за управління кредитною лінією - 193,88 грн; інфляційні - 46 355,46 грн.

12.03.2015р. позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, у якій просив суд стягнути з відповідача 7 979 356,03 грн заборгованості за кредитним договором, а саме: 6 109 315,19 грн - прострочена заборгованість за кредитом (основний борг); 739 666,51 грн - прострочені проценти за кредитом (основний борг); 15 395,79 грн - прострочена комісія за управління кредитною лінією; 936 747,26 грн - пеня за прострочення зобов'язань; 106 095,59 грн - 3% річних у зв'язку з несвоєчасною сплатою кредиту (основний борг); 8 039,87 грн - 3% річних у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів за користування кредитом (основний борг); 242,69 грн - 3% річних у зв'язку з несвоєчасною сплатою комісії за управління кредитною лінією; 63 853,13 грн - інфляційні втрати.

02.04.2015 р. від позивача надійшла заява про зміну позовних вимог, у якій позивач повідомив про часткове погашення відсотків по Кредитному договору № 75108К7/8 від 29.05.2008р. на загальну суму 45 633,00 грн.

Таким чином, прострочена заборгованість за Кредитним договором станом на 27.03.2015р., яку просить стягнути позивач складає 7 933 723,03 грн, з них: 6 109 315,19 грн - прострочена заборгованість за кредитом (основний борг); 694 033,51 грн - прострочені проценти за кредитом (основний борг); 15 395,79 грн - прострочена комісія за управління кредитною лінією; 936 747,26 грн - пеня за прострочення зобов'язань; 106 095,59 грн - 3% річних у зв'язку з несвоєчасною сплатою кредиту (основний борг); 8 039,87 грн - 3% річних у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів за користування кредитом (основний борг); 242,69 грн - 3% річних у зв'язку з несвоєчасною сплатою комісії за управління кредитною лінією; 63 853,13 грн - інфляційні втрати.

Господарським судом Полтавської області прийнято до розгляду заяву про зменшення розміру позовних вимог та вирішено спір, виходячи з нової ціни позову.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 09.04.2015р. у справі №917/131/15 (суддя Сірош Д.М.) у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до Публічного акціонерного товариства «Полтавський авто агрегатний завод», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Публічного акціонерного товариства «КрАЗ Лізинг» про стягнення грошових коштів відмовлено.

Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Запоріжжі з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Полтавської області від 09.04.2015р. у справі №917/131/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог задовольнити; стягнути з ПАТ «Полтавський авто агрегатний завод» на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Запоріжжі кредитну заборгованість в розмірі 7 933 723,03 грн., витрати по сплаті судового збору за звернення з позовною заявою у сумі 73080,00 грн. та витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 36540,40 грн.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити.

Представник відповідача у відзиві та в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином.

На думку суду обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів достатніх для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення. Крім того, суд приймає до уваги, що судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, ознайомитись із матеріалами справи, зняти з них копії, надати нові докази тощо).

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Між Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" (надалі - Позивач, Банк або Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КрАЗ Лізинг" (надалі - Позичальник) укладено Кредитний договір № 75108К7/8 від 29.05.2008р. із змінами і доповненнями (надалі - Кредитний договір).

Відповідно до умов зазначеного договору Позичальнику відкрито невідновлювальну кредитну лінію з лімітом заборгованості 10 031 095,90 грн з кінцевим терміном погашення 27.05.2016р., зі сплатою процентів та комісії за управління кредитною лінією в розмірі та порядку встановленому п.п. 3.2., 3.5., 4.1. Кредитного договору.

Відповідно до п.п. 3.1., 3.2., 3.5., 4.1., 5.1.2., Кредитного договору Позичальник взяв на себе зобов'язання своєчасно погашати кредит, сплачувати проценти, комісії та інші платежі за договором.

На виконання умов Кредитного договору позивач перерахував відповідачу кредитні кошти, що підтверджується виписками по рахункам.

В забезпечення виконання Позичальником умов Кредитного договору між Банком та Публічним акціонерним товариством "Полтавський автоагрегатний завод" (надалі - Поручитель, Відповідач) укладено Договір поруки № 7511Р2 від 31.05.2010р. із змінами і доповненнями (надалі - Договір поруки, а.с. 148-160), згідно якого Поручитель зобов'язався перед Позивачем солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання Позичальником своїх зобов'язань за Кредитним договором (п.п. 3.1., 3.2.,4.4.).

В силу ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 193 ГК України, ст. ст. 526, 1054 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається та позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У зв'язку з невиконанням Позичальником умов Кредитного договору (порушення строків оплати основного боргу, процентів, комісії за управління) позивач направив Позичальнику Претензію-вимогу № 075-09/2853 від 11.12.14р. та відповідачу Претензію-вимогу № 075-09/2852 від 11.12.14р.

Відповідно до умов п. п. 6.1., 6.2. Кредитного договору, позивач вимагав дострокової сплати непогашеної частини кредиту, нарахованих процентів за користування кредитом, а також інших платежів за Кредитним договором протягом 10 банківських днів з дати отримання цієї Претензії-вимоги.

Позичальник та відповідач зазначену Претензію-вимогу отримали 15.12.2014р., проте вимог Банку не виконали та залишили Претензію-вимогу без задоволення.

Відповідно до п. 7.1., 7.2. Кредитного договору, у разі невиконання зобов'язань Позичальник повинен сплатити Банкові пеню, яка нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів у розмірі, зазначеному у п. 3.2. Кредитного договору.

Враховуючи, що Позичальником порушено зобов'язання за Кредитним договором, позивач нарахував пеню на суми несвоєчасно погашеного кредиту, процентів, комісії за управління.

Крім того, просить суд стягнути з відповідача 3% річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

З огляду на викладене, прострочена заборгованість ТОВ "КрАЗ Лізинг" перед Банком за Кредитним договором, станом на 27.03.2015р., яку просить позивач стягнути на свою користь, складає 7 933 723,03 грн, а саме: 6 109 315,19 грн - прострочена заборгованість за кредитом (основний борг); 694 033,51 грн - прострочені проценти за кредитом (основний борг); 15 395,79 грн - прострочена комісія за управління кредитною лінією; 936 747,26 грн - пеня за прострочення зобов'язань; 106 095,59 грн - 3% річних у зв'язку з несвоєчасною сплатою кредиту (основний борг); 8 039,87 грн - 3% річних у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів за користування кредитом (основний борг); 242,69 грн - 3% річних у зв'язку з несвоєчасною сплатою комісії за управління кредитною лінією; 63 853,13 грн - інфляційні втрати.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з того, що зобов'язання поруки за Договором поруки № 7511Р2 від 31.05.2010р. є припиненими у зв'язку зі збільшенням обсягу відповідальності поручителя без його згоди.

Так, господарський суд першої інстанції зазначив про те, що додатковою угодою № 75108К7-9 до Кредитного договору від 01.02.2012 р., укладеною 01.02.2012р. між АТ "Укрексімбанк" та ТОВ "КрАЗ Лізинг" збільшено обсяг зобов'язань Позичальника - ТОВ "КрАЗ Лізинг" без згоди Поручителя (відповідача у справі), а саме: збільшено розміри комісійних винагород банку на суму ПДВ.

Відповідно до п. 1.2. зазначеної угоди "По тексту п.п. 3.25.2. статті 3. "Кредит та проценти" словосполучення "не потребує ПДВ" замінити на «збільшується на суму ПДВ".

Оскільки докази надання згоди Поручителя в матеріалах справи відсутні, місцевий господарський суд, із посиланням на частину 1 статті 559 Цивільного кодексу України, зазначив про припинення поруки, а у зв'язку з чим - відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Проте, з такими висновками господарського суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, та вважає необхідним зазначити наступне.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору

Ст. 1049 даного Кодексу встановлено обов'язок позичальника повернути позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Матеріалами справи підтверджується, що Позивач повністю та в строки виконав свої зобов'язання за Кредитним договором, а докази належного виконання Позичальником зобов'язань за Кредитним договором відсутні.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У відповідності до ст. 554 ЦК у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

З метою забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за Кредитним договором між Банком та Публічним акціонерним товариством «Полтавський автоагрегатний завод» (надалі - Поручитель, Відповідач) укладено Договір поруки № 7511Р2 від 31.05.2010р. (надалі - Договір поруки).

За змістом пункту ст.1, п. 3.1., п.п. 4.4.2 зазначеного договору Поручитель зобов'язаний нести солідарну відповідальність за невиконання або неналежне виконання Позичальником основного зобов'язання, включаючи, крім основного боргу, проценти, комісію, штрафні санкції та інші платежі за Кредитним договором.

Відповідно до п. 3.2. Договору поруки у разі невиконання позичальником основного зобов'язання Банк має право вимагати виконання цього зобов'язання у Поручителя та/або Позичальника, як солідарних боржників.

Згідно умов п. п. 3.6.2, 6.1., 6.2. Кредитного договору, у разі виникнення підстав дострокового погашення кредиту, Банк має право вимагати, а Позичальник зобов'язаний здійснити дострокове погашення кредиту, нарахованих процентів за користування кредитом та інших платежів, протягом 10 банківських днів з дати отримання письмової вимоги Банку.

У зв'язку з невиконанням Позичальником умов Кредитного договору (порушення строків оплати основного боргу, процентів, комісії за управління) Позивач цінним листом з описом вкладення направив Позичальнику Претензію-вимогу № 075-09/2853 від 11.12.14р. та Відповідачу Претензію-вимогу № 075-09/2852 від 11.12.14р. Позичальник та Відповідач зазначену Претензію-вимогу отримали 15.12.2014р, що підтверджується повідомленнями про вручення. Сторонами під час розгляду справи, факт направлення зазначеної вимоги та її отримання, не заперечувався.

Колегія суддів вважає необхідним зазначити, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що умовами Додаткової угоди № 75108 К7-9 від 01.02.2012р. до Кредитного договору збільшено обсяг відповідальності Поручителя без його згоди, а отже відповідно до вимог п.1 ст. 559 ЦК України порука є припиненою.

Так, Додатковою угодою № 75108 К7-9 від 01.02.2012р. у зв'язку зі змінами у податковому законодавстві, п.п.3.2.5.2. стосовно комісії за зміну умов Кредитного договору за ініціативою Позичальника було уточнено, а саме словосполучення «не потребує ПДВ» змінено на «збільшується на ПДВ».

Згідно ст. 6.1. Податкового кодексу України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу. Ст.ст. 8, 9 Податкового кодексу України передбачено, що податок на додану вартість належить до загальнодержавного податку. Податок на додану вартість нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Відповідно до ст. 36 Податкового кодексу України, обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку в порядку і строки, визначені цим Кодексом виникає у платника за кожним податком та збором та платник податку несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку.

Як зазначав Позивач, починаючи з 23.12.2011р. у зв'язку з набранням чинності Постанови НБУ від 15.11.2011р. № 400 «Про затвердження Переліку типових операцій з розрахунково-касового обслуговування, які відповідно до підпункту 196.1.5 пункту 196.1 статті 196 розділу V Податкового кодексу України не є об'єктом оподаткування» комісія банку «за зміну умов Кредитного договору» є об'єктом оподаткування.

Отже, Банк, як платник податку, з метою дотримання податкового законодавства повинен з 23.11.2011р. нарахувати зазначену комісію з ПДВ незалежно від внесення змін до умов Кредитного договору.

Крім того, місцевим господарським судом належним чином не звернув увагу та не дослідив зміст Додаткової угоди № 75110Р2-4 від 01.03.2011р. до Договору поруки, стосовно питання згоди поручителя на будь-які зміни у кредитуванні Позичальника.

Положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК, на яку посилається суд, визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Отже, в наведеній нормі, яка визначає підстави для припинення забезпечувального зобов'язання (договору поруки), передбачено однією з підстав для припинення поруки зміну основного зобов'язання, що спричиняє збільшення відповідальності поручителя, без його згоди. Крім того, виходячи з тієї ж норми, стає очевидним, що порука припиняється лише тоді, коли поручитель не надав згоди на зміну основного зобов'язання. Відповідно, порука не припиняється, якщо на зміну умов основного зобов'язання поручитель надав свою згоду. Порука припиняється лише тоді, коли поручитель не надав згоди на зміну основного зобов'язання. Відповідно, порука не припиняється, якщо на зміну умов основного зобов'язання поручитель надав свою згоду. Така згода не обов'язково повинна бути письмовою. Допустимою є також попередня згода поручителя на зміну умов основного договору, в тому числі виражена в договорі поруки.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постанові Вищого господарського суду України від 30.03.2011 року у справі №14/124.

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з умовами ст. 1 «Визначення термінів» Договору поруки (у редакції Додаткової угоди № 75110Р2-4 від 01.03.2011р.) «Кредитна Угода - Кредитний договір № 75108К7/8 від "29" травня 2008 р. з всіма змінами та доповненнями, які укладені та будуть укладені (далі - Кредитна угода), укладена між Кредитором та Позичальником, відповідно до якої Кредитор при виконанні Позичальником певних її умов відкриває Позичальнику невідновлювану кредитну лінію з лімітом заборгованості 10 031 095,90 грн. (Десять мільйонів тридцять одна тисяча дев'яносто п'ять гривень, 90 копійок), на визначених Кредитною угодою умовах, строком погашення "27" травня 2016 р. з нарахуванням процентів, комісій та інших платежів у відповідності до умов Кредитної угоди.».

Зазначена умова договору поруки є результатом домовленості сторін, які вільні у визначенні зобов'язань за договором та будь-яких інших умов своїх взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Отже, Відповідач підписуючи Договір поруки разом з додатковими угодами, наперед надав безумовну згоду на будь-яку зміну основного зобов'язання та прийняв на себе відповідальність за виконання Позичальником усіх його зобов'язань перед Банком, що виникли з Кредитного договору, з врахуванням, серед іншого в повному обсязі як існуючих так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Дослідження вказаних обставин, має істотне значення для правильного вирішення справи. Проте місцевий господарський суд на них уваги не звернув, залишивши без належної правової оцінки.

Аналогічна правова позиція висловлена Вищим господарським судом України у постанова від 26.11.2014р. по справі № 904/9996/13, постанові від 15.11.2012р. по справі № 5006/37/66/2012.

Щодо доводів відповідача стосовно того, що у відповідності до пункту 4 статті 559 ЦК України порука припинилася з 02.11.2011р., колегія суддів погоджується із висновками місцевого господарського суду, та відхиляє такі доводи, оскільки у зв'язку з порушенням Позичальником умов договору, позивач скористався передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України та п.п. 6.1, 6.2 Кредитного договору правом на зміну терміну погашення кредиту, надіславши Поручителю та Позичальнику вимоги № 075-09/2853 від 11.12.2014р. та № 075-09/2852 від 11.12.2014р. щодо дострокового погашення кредиту. Зазначені вимоги отримані Поручителем та Позичальником 15.12.2014р.

Таким чином, кінцевий термін повернення кредиту - 29.12.2014р., тому 6-місячний термін, встановлений п. 4 ст. 559 ЦК України, слід обчислювати з 30.12.2014р.

Зазначений строк сплине лише 30.06.2015р.

Таким чином, як вірно вказав господарський суд першої інстанції, Кредитор пред'явив вимогу до Поручителя в межах 6-місячного строку від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Враховуючи вищевикладені обставини, перевіривши надані позивачем розрахунки сум, що складають позовні вимоги, приймаючи до уваги порушення Позичальником зобов'язань за Кредитним договором, колегія суддів зазначає про обгрнутованість заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 7 933 723,03 грн, з них: 6 109 315,19 грн - прострочена заборгованість за кредитом (основний борг); 694 033,51 грн - прострочені проценти за кредитом (основний борг); 15 395,79 грн - прострочена комісія за управління кредитною лінією; 936 747,26 грн - пеня за прострочення зобов'язань; 106 095,59 грн - 3% річних у зв'язку з несвоєчасною сплатою кредиту (основний борг); 8 039,87 грн - 3% річних у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів за користування кредитом (основний борг); 242,69 грн - 3% річних у зв'язку з несвоєчасною сплатою комісії за управління кредитною лінією; 63 853,13 грн - інфляційні втрати.

Колегія суддів зазначає, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги норм процесуального права і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, і при їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів.

Оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято за умов неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, у зв'язку з цим, це рішення підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Відповідно до положень частини 1 та пункту 10 частини 2 статті 105 Господарського процесуального кодексу України, за наслідками розгляду апеляційної скарги апеляційний господарський суд приймає постанову, в якій має бути, зокрема, зазначений новий розподіл судових витрат у разі скасування чи зміни рішення.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат колегія суддів керується положеннями статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду Полтавської області від 09.04.2015 року скасувати та постановити нове рішення.

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Полтавський авто агрегатний завод» (36009, м. Полтава, вул. Зіньківська, 57, ідентифікаційний код 00232124) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Запоріжжі (69095, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 111 а, , рахунок 373916375 в філії АТ "Укрексімбанк" у м. Запоріжжі, МФО 313979) кредитну заборгованість в розмірі 7 933 723,03 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Полтавський авто агрегатний завод» (36009, м. Полтава, вул. Зіньківська, 57, ідентифікаційний код 00232124) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Запоріжжі (69095, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 111 а, , рахунок 373916375 в філії АТ "Укрексімбанк" у м. Запоріжжі, МФО 313979) витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 73080,00 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Полтавський авто агрегатний завод» (36009, м. Полтава, вул. Зіньківська, 57, ідентифікаційний код 00232124) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Запоріжжі (69095, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 111 а, , рахунок 373916375 в філії АТ "Укрексімбанк" у м. Запоріжжі, МФО 313979) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 36540,00 грн.

Доручити господарському суду Полтавської області видати відповідні судові накази.

Дана постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 30.07.2015 року.

Головуючий суддя Сіверін В. І.

Суддя Терещенко О.І.

Суддя Івакіна В.О.