РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"27" липня 2015 р. Справа № 902/587/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючий суддя Петухов М.Г.

суддя Гулова А.Г. ,

суддя Маціщук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача - Державного підприємства "45 експериментальний механічний завод"

на рішення господарського суду Вінницької області від 16.06.2015 р.

у справі №902/587/15 (суддя Яремчук Ю.О.)

за позовом Заступника військового прокурора Центрального регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України

до відповідача Державного підприємства "45 експериментальний механічний завод"

про стягнення 682888,24 грн. пені та штрафу

за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

від прокуратури: Поліщук М.А.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 16.06.2015 р. у справі №902/587/15 позов Заступника військового прокурора Центрального регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до Державного підприємства "45 експериментальний механічний завод" про стягнення 682888,24 грн. пені та штрафу задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства "45 експериментальний механічний завод" на користь Міністерства оборони України 108490,90 грн. штрафу, 232953,22 грн. пені. Стягнуто з Державного підприємства "45 експериментальний механічний завод" в дохід Державного бюджету України судовий збір в розмірі 6828,88 грн. В решті позову відмовлено.

При прийнятті вищевказаного рішення, суд першої інстанції виходив з того, що 26 червня 2014 року між Міністерством оборони України та державним підприємством "45 експериментальний механічний завод" укладено договір № 294/14/7 про закупівлю (надання) послуг з ремонтування та технічне обслуговування машин і устаткування спеціальної призначеності за державні кошти. 26.06.2014 р. сторонами підписаний Додаток № 1 до Договору, в якому наведений календарний план (специфікація) закупівлі (надання) послуг, відповідно до якого відповідач зобов`язався надати МОУ послуги з ремонту ЗЗТП у декілька етапів, а саме: 1 етап - 52 одиниці у строк до 15.08.2014 р., 2 етап - 235 одиниць у строк до 01.10.2014 р., 3 етап - 37 одиниць у строк до 20.12.2014 р. Також сторонами в подальшому внесено зміни до Договору шляхом підписання Додаткових угод № 1 від 05.08.2014р., № 2 від 09.10.2014р., № 3 від 06.11.2014р., № 4 від 17.11.2014р., № 5 від 15.12.2014р.

Судом першої інстанції було встановлено, що на виконання умов договору позивач сплатив відповідачеві грошові кошти в сумі 26 369 442,06 грн., що стверджується рахунками-фактурами, платіжними дорученнями та актом звіряння розрахунків. Натомість, відповідач взяті на себе за Договором обов`язки виконав неналежним чином. Так, згідно Акту № 2 приймання наданих послуг 1 етап робіт ДП 45 ЕМЗ виконало 30.09.2014 р. (за додатком №1 до Додаткової угоди №2 до 15.08.2014 р.), 2 етап робіт, згідно Акту № 4 приймання наданих послуг 16.12.2014 р. (за додатком №1 до Додаткової угоди № 2 до 01.12.2014р.). 3 етап робіт відповідач виконав вчасно, що стверджується Актом № 5 приймання наданих послуг.

Також, судом першої інстанції було прийнято до уваги клопотання відповідача, відповідно до якого останній просить суд, зважаючи на скрутний матеріальний стан в якому опинилось підприємство (надавши копії фінансових звітів за 2013 та 2014р.р., копію довідки від 25.05.2015р. б/н ДФІ у Вінницькій області), ступінь виконання ним свого зобов`язання перед позивачем та причини його не виконання, зменшити розмір заявлених штрафних санкцій.

При вирішенні спірних правовідносин, судом першої інстанції було враховано відповідні положення Господарського та Цивільного кодексів України, а також роз`яснення, наведені у п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України".

З урахуванням досліджених у справі обставин, користуючись правом, наданим у порядку ст.551 ЦК України, 233 ГК України та ст.83 ГПК України, суд першої інстанції дійшов висновку про зменшення розміру заявлених до стягнення пені та штрафу, у зв`язку з чим стягнув з відповідача 108490,90 грн. штрафу та 232953,22 грн. пені.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, Державне підприємство "45 експериментальний механічний завод" звернулось з апеляційною скаргою до Рівненського апеляційного господарського суду, відповідно до якої просить рішення господарського суду Вінницької області від 16.06.2015 р. у справі №902/587/15 скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Скаржник вважає, що рішення господарського суду є незаконним та таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На підтвердження своїх доводів, скаржник вказує, зокрема, наступне:

згідно календарного плану (специфікації) (додаток 1 до Договору) постачальниками ремонтного фонду були визначені на першому етапі: військова частина НОМЕР_1 м. Біла Церква, а на другому етапі: військова частина НОМЕР_2 м. Лубни, які зобов`язані були надати в ремонт відповідну кількість техніки, а саме: 52 од. та 235 од.;

головними чинниками, які визначали терміни виконання ремонту були: своєчасне надання військовими частинами ремонтопридатної (відповідно до умов Договору) техніки в ремонт, наявність до кожної одиниці техніки повного комплекту супроводжувальних документів, визначених керівними документами та технологічний час ремонту виробів;

на першому етапі Договору, з терміном виконання ремонту 15.08.2014 р., військова частина НОМЕР_1 м. Біла Церква повинна була надати в ремонт 15 одиниць АТМЗ-5-4320, 13 одиниць АЦ-5.5-4320 та 24 одиниці ПЦ-6.7-8925. Останні одиниці техніки були надані в ремонт у терміни: 6 од. АТМЗ-5-4320 24.06.2014 р. та 4 од. 25.06.2014 р.; 4 одиниці АЦ-5.5- 4320 - 26.06.2014 р., 2 од. - 02.07.2014 р. та 1 од. 03.07.2014 р.; 4 одиниці ПЦ-6.7-8925 - 01.07.2014 р., 3 од. - 03.07.2014 р.; на другому етапі Договору, з терміном виконання ремонту 01.10.2014 р., військова частина НОМЕР_2 м. Лубни повинна була надати в ремонт 27 одиниць АТМЗ-5-4320, 117 одиниць АЦ-5.5-4320 та 91 одиницю ПЦ-6.7-8925. Останні одиниці техніки були надані в ремонт у терміни: 19 од. АТМЗ 5-4320 з 15.10.2014р. до 08.11.2014р.; 27 одиниць АЦ 5.5.-4320 з 06.10.2014р. до 05.11.2014р.; 39 одиниць ПЦ 6.7-8925 з 01.10.2014р. до 05.11.2014р. Наведене вказує, що значна кількість техніки, як на першому етапі, так і на другому етапі була надана в ремонт зі значним запізненням навіть уже після закінчення термінів етапів;

необхідно також враховувати, що згідно Договору терміном здачі техніки фактично є не день здачі її військовому представництву, а дата документального закриття, тобто отримання від військового представництва посвідчення прийняття техніки, висновку та перевірки розрахунково-калькуляційних матеріалів виконаних робіт. Зазначена процедура ще додатково зайняла 2 тижні;

техніка для відправки в ремонт в частинах не готувалася і не відповідала вимогам Наказу Міністра оборони України №505 від 31.07.2012 р. «Про затвердження Інструкції про порядок передачі озброєння, військової техніки і майна в ремонт», згідно п. 2.2. якого передбачено відповідність військового майна, яке відправляється в ремонт чи отримується з ремонту, за типом, конструкцією, технічним станом та комплектністю вимогам державних стандартів, технічним умовам, експлуатаційній документації, технологічним процесам за відповідною номенклатурою військового майна на здавання та приймання з ремонту, а також відповідність документального оформлення здавання в ремонт і приймання з ремонту військового майна вимогам з обліку військового майна у Збройних Силах України;

договір № 294/14/7 укладено 26.06.2014 року, а перший аванс перераховано підприємству лише через місяць - 24.07.2014 р., тобто протягом місяця підприємство за рахунок власних обігових коштів (використано близько 1,5 млн. грн.) організовувало та проводило ремонт ЗЗТП. Незважаючи на вищевикладене, відремонтована техніка не приймається військовим представництвом 4277, посилаючись на некомплектність та з інших причин, які не залежать від підприємства. В свою чергу, не приймання військової техніки військовим представництвом 4277 призвело до затримки розрахунків Міністерства оборони України із підприємством;

в межах виконання державного замовлення по виконанню робіт в напрямку обороноздатності Держави, фінансування, що отримується ДП „45 ЕМЗ спрямовується лише на виплату заробітної плати персоналу, сплату поточних платежів до бюджету, закупівлю матеріалів та комплектуючих для виконання замовлень МО України, а також сплату за спожиті енергоносії. При цьому ДП „45 ЕМЗ підприємство не має достатнього фінансування, щоб забезпечити погашення боргів попередніх періодів, які передалися на баланс підприємства у результаті злиття двох юридичних осіб;

відповідно до наказу органу управління Державного концерну «Укроборонпром» №119 від 23.04.2013 року «Про затвердження плану реструктуризації ДП « 45 ЕМЗ» передбачаються заходи із погашення боргових зобов`язань за рахунок реалізації майна, що вивільнено на підприємстві внаслідок оптимізації його виробничих потужностей, а також визначений перелік майна, яке не має перспективи подальшого використання та підлягає відчуженню. Реалізація надлишкового майна дасть змогу підприємству погасити виниклу значну заборгованість не тільки перед ДПІ, а і Пенсійним Фондом, яка на даний час постійно збільшується за рахунок нарахування штрафних санкцій та пені.

З огляду на викладені вище аргументи на підтвердження своєї правової позиції, відповідач вважає, що суд першої не в повній мірі зважив на скрутний матеріальний стан, в якому опинилось підприємство, та не звернув увагу на ступінь виконання ним свого зобов`язання перед позивачем та причини його невиконання, а відтак відсоток зменшення судом розміру заявлених позивачем штрафних санкцій не відповідає дійсним обставинам справи, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції слід скасувати.

Позивач та прокурор не скористалися своїм правом подачі відзиву на апеляційну скаргу, що, у відповідності до ч. 2 ст. 96 ГПК України, не перешкоджає перегляду рішення місцевого господарського суду.

27 липня 2015 року в судовому засіданні Рівненського апеляційного господарського суду прокурор заявив, що з доводами апелянта не погоджується, вважає їх безпідставними, а оскаржуване рішення таким, що відповідає встановленим обставинам справи та нормам закону. З огляду на зазначене, просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Представники позивача та відповідача в судове засідання не з`явилися.

Враховуючи приписи ст.ст. 101,102 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, той факт, що всі учасники судового процесу були належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час та місце судового засідання, про що свідчать поштові повідомлення, направлені останнім, та реєстр Рівненського апеляційного господарського суду на відправку рекомендованої кореспонденції від 14.07.2015р. (Т.2, а.с. 125-127, 130), а також те, що явка представників сторін та прокурора в судове засідання обов`язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представників сторін.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення прокурора, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як підтверджується матеріалами справи, 26 червня 2014 року Міністерством оборони України та Державним підприємством "45 експериментальний механічний завод" укладено договір № 294/14/7 про закупівлю (надання) послуг з ремонтування та технічне обслуговування машин і устаткування спеціальної призначеності за державні кошти (далі по тексту Договір) (Т.2, а.с. 2-12).

За умовами п. 1.1. Договору виконавець (відповідач) зобов`язується у 2014 році надати замовнику послуги в терміни, обсязі та цінами зазначеними в Календарному плані (специфікації) закупівлі (надання) послуг з ремонтування та технічного обслуговування машин і устаткування спеціальної призначеності (регламентований ремонт засобів заправки та транспортування пального з проведенням ремонту базового шасі) (далі ЗЗТП), а замовник прийняти надані послуги та оплатити їх на умовах та у порядку, визначеному цим Договором.

Згідно з п.п.2.2, 2.3. Договору контроль за якістю наданих послуг, своєчасним їх виконанням, здійснюється відділом технічного контролю Виконавця, 4277 військовим представництвом Міністерства оборони України (далі - ВП МОУ). Виконавець сповіщенням встановленої форми (ГОСТ В 15.307-77додаток 4, форма 1) повідомляє ВП МОУ про готовність надання послуг (завершення надання послуг) до приймання.

У п.2.4. Договору визначено, що на прийняті послуги ВП МОУ видають посвідчення (додаток 5 до Договору), яким підтверджується відповідність наданих послуг вимогам, зазначеним у п.1.1 Договору.

У відповідності до п. 2.5.1. Договору виконавець гарантує: безкоштовне утримання ЗЗТП та інших матеріальних цінностей до прийому та передачі їх представника Замовника; відповідність наданих послуг з регламентованого ремонту ЗЗТП вимогам експлуатаційної документації на визначений тип (вид), в тому числі надані послуги співвиконавців (у разі залучення); здійснення ремонту протягом гарантійного терміну.

У п.3.3. Договору сторони погодили, що замовник оплачує виконані та прийняті послуги за договірною ціною встановленою сторонами та зафіксованою у протоколі, а у разі надання послуг частинами - протоколах погодження договірної ціни на виконання послуг, яка відповідає обгрунтованим фактичним витратам, понесеним Виконавцем (згідно даних бухгалтерського обліку) та прийнятих Замовником з урахуванням встановленого Договором рівня прибутку.

Замовник може здійснити попередню оплату, що не перевищує 30% ціни договору на строк не більше одного місяця, відповідно ч.1 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2014 року № 117 "Про бюджетні кошти" у розміри та строки, визначених Графіком фінансування надання послуг, що поставляється за Договором (п.3.6.).

Пунктом 3.6.2. Договору обумовлено обов`язок виконавця у термін до 30 діб з дати надходження попередньої оплати, підтвердити їх використання з наданням Замовнику Актів приймання наданих послуг. У разі ненадання у визначений термін зазначених документів (або/чи не повного використання коштів), кошти попередньої оплати у трьохденний термін повертаються на рахунки Замовника. Авансові платежі для фінансування 2 та 3 етапу Графіку надання послуг, що поставляється за Договором здійснюється у разі своєчасного (місячний термін) підтвердження використання попереднього авансу та надання всього обсягу послуг, передбаченого попереднім етапом (пп.3.6.3.).

На підтвердження виконання зобов`язань з надання послуг, Виконавець повинен надати Замовнику документи, зазначені у п.3.16 Договору (п.3.7.).

При визначенні договірної ціни (в тому числі співвиконавців), прибуток розраховується в розмірі - 15 (п`ятнадцять) відсотків від виробничої собівартості, за винятком витрат на послуги сторонніх організацій, а також покупних та комплектуючих виробів, та в розмірі - 1(одного) відсотка на покупні комплектуючі вироби (п.3.10.).

Згідно з п. 3.12. Договору погодження договірної ціни встановленої сторонами визначається окремим протоколом, що є додатком до Договору (додаток 2 до Договору).

У п. 3.15. Договору сторони погодили, що усі платіжні документи за договором оформлюється з дотриманням вимог законодавства. Виконавець надсилає Замовникові рахунок протягом трьох банківських днів з дня видачі ВП МОУ посвідчення про приймання наданих послуг чи/або затвердження вантажоодержувачем акту прийому у разі завершення надання послуг за Договором.

У п. 4.6. Договору сторони обумовили, що датою надання послуг Виконавцем: щодо виконання надання послуг - є дата підписання Сторонами Акту приймання наданих послуг щодо кожної окремої партії ЗЗТП, складеного на підставі посвідчення ВП МОУ; щодо виконання Договору в цілому - є дата підписання Сторонами Акту приймання-передачі озброєння та військової техніки, який складається на підставі документів визначених пунктом 3.16 Договору, а у частині розрахунків - відповідно до пункту 9.1 Договору.

За умовами п.6.1. Договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором, Сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України та цього Договору.

У розділі 6 Договору передбачена відповідальність сторін.

Так, згідно з п.6.2. Договору встановлено види порушень та санкції за них: за порушення строків надання послуг Виконавцем сплачується пеня у розмірі 0,1 відсотка від ціни ненаданих послуг (з ПДВ) за кожний день прострочення по встановлені Договором строки, а за прострочення понад 30 днів з Виконавця додатково стягується штраф у розмірі 5 відсотків вказаної ціни; сторони домовились, що погоджений розмір збитків, пені та неустойки, який підлягає відшкодуванню Міністерством оборони України за несвоєчасність грошових розрахунків не може бути більшим за суму заборгованості, скоригованої на офіційний індекс інфляції за весь час прострочення. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України та ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановили інший розмір відшкодування - 0 (нуль) відсотків; у разі ненадання Виконавцем у зазначений термін документів, що підтверджують фактичне надання послуг, або неповернення Замовнику залишку невикористаних коштів з урахуванням індексу інфляції, що були отримані у якості попередньої оплати у строк, визначений п. 3.16, до Виконавця застосовують штрафні санкції у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми неповернутих коштів простроченого платежу. Штрафні санкції нараховуються за весь період прострочення; за відмову від надання послуг (чи/або усунення дефектів) з Виконавця стягується штраф у розмірі 5 (п`ять) відсотків ціни Договору. Крім того, Виконавець повертає Замовнику отриману попередню оплату, якщо така попередня оплата була здійснена; сплата неустойки (штрафу, пені) і відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням обов`язків, не звільняють Сторони від виконання зобов`язань за Договором в натурі, крім випадків, передбачених законодавством України та Договором.

Відповідно до п. 9.1. Договору останній набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2014р., а у частині розрахунків до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань. Зміни до Договору можуть бути внесені за взаємною згодою Сторін шляхом оформлення додаткової угоди до Договору.

Згідно з п. 9.2. Договору після повного закінчення надання послуг за цим Договором, Сторони у місячний термін проводять остаточну звірку розрахунків. За умови відсутності заборгованості між Сторонами, підтвердженням повного виконання Сторонами цього Договору є Акт звіряння розрахунків між Міністерством оборони України та Державним підприємством "45 експериментальний механічний завод", за надані послуги з ремонтування та технічного обслуговування машин і устаткування спеціальної призначеності (33.12.2) (регламентованого ремонту засобів заправки та транспортування пального з проведенням ремонту базового шасі) (Додаток 8).

Як стверджується матеріалами справи, 26.06.2014 р. сторонами підписано Додаток №1 до Договору, в якому наведений календарний план (специфікація) закупівлі (надання) послуг, відповідно до якого відповідач зобов`язався надати МОУ послуги з ремонту ЗЗТП у декілька етапів, а саме: 1 етап - 52 одиниці у строк до 15.08.2014 р., 2 етап - 235 одиниць у строк до 01.10.2014 р., 3 етап - 37 одиниць у строк до 20.12.2014 р. (Т.2, а.с.13).

05.08.2014 р. Сторонами підписано Додаткову угоду № 1 до Договору №294/14/7 від 26.06.2014р., в якій Сторони погодилися внести зміни та доповнення до п.3.16., п.4.2. та п.4.3. Договору (Т.2, а.с.25-26).

09.10.2014 р. між позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду № 2 до Договору, якою внесено зміни до п.2.1. та п.3.16. договору. Пункт 3.2.Договору викладено в наступній редакції: Ціна договору, що підлягає оплаті відповідно до п.3.3. з урахуванням податку на додану вартість складає 26 369 442 (двадцять шість мільйонів триста шістдесят дев`ять тисяч чотириста сорок дві) грн. 07 коп. за рахунок коштів резервного фонду бюджетної програми КПКВ 2101710 Державного бюджету України. В Додатку № 1 до Додаткової угоди встановлено новий календарний план (специфікація) закупівлі (надання) послуг, відповідно до якого змінено дати надання послуг 2 та 3 етапів, а саме: 1 етап - 52 одиниці у строк до 15.08.2014, 2 етап - 235 одиниць у строк до 01.12.2014 р., 3 етап - 37 одиниць у строк до 01.12.2014 р. (Т.2, а.с.27).

06.11.2014 р. сторонами підписано Додаткову угоду №3 до Договору, відповідно до якої внесено наступні зміни до Договору: пункт 3.6. викласти у наступній редакції: "Замовник, згідно до належним чином оформленого рішення Міністра оборони України має право здійснити попередню оплату, що не перевищує 50 % ціни договору на строк не більше двох місяців, відповідно абзацу 3 пп. 2 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2014 року №117 "Про здійснення попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти" (зі змінами) у розмірі та строки, визначених Графіком фінансування надання послуг (Додаток 7), що поставляється за Договором"; в пункті 3.6.2. цифру "30" замінити цифрою "60"; пункт 3.6.3. викласти у наступні редакції: "Авансові платежі для фінансування 3 етапу надання послуг здійснюється у разі своєчасного відпрацювання попереднього авансу" (Т.2, а.с. 32-33).

17.11.2014 р. позивачем та відповідачем підписано Додаткову угоду № 4 до Договору згідно якої сторони погодилися внести зміни до Договору стосовно зміни терміну надання послуг за об`єктивно підтверджених документальних обставин (Т.2, а.с. 35). В Додатку №1 до Додаткової угоди встановлено новий календарний план (специфікація) закупівлі (надання) послуг, відповідно до якого змінено дати надання послуг 3 етапу, а саме: 3 етап - 37 одиниць у строк до 20.12.2014 р. (Т.2. а.с. 36).

15.12.2014 р. сторонами підписано Додаткову угоду № 5 до Договору, якою внесено зміни до п.3.6., п.п.3.6.2., 3.6.3 та п.6.2 договору (Т.2, а.с.37-38).

В матеріалах справи містяться копії актів приймання надання послуг за Договором №294/14/7 від 26.06.2014р., а саме № 1 від 27.08.2014р., № 2 від 30.09.2014р., № 3 від 17.11.2014р., № 4 від 16.12.2014р., № 5 від 20.12.2014р., які засвідчені підписами сторін та скріплені відбитками їх печаток (Т.2, а.с. 40-42, 46-49, 52-53, 56).

Наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, рахунками-фактурами, платіжними дорученнями та актом звіряння розрахунків від 23.01.2015р. стверджується той факт, що на виконання умов договору позивач сплатив відповідачеві грошові кошти в сумі 26 369 442,06 грн. (Т.1, а.с. 135, Т.2, а.с. 59-74, 88).

Відповідач взяті на себе за Договором обов`язки, не виконав належним чином.

Так, згідно з Актом № 2 приймання наданих послуг 1 етап робіт ДП 45 ЕМЗ виконано 30.09.2014 р., тоді як додатком №1 до Додаткової угоди № 2 договору №294/14/7 від 26.06.2014р. визначено термін надання послуг для 1 етапу робіт до 15.08.2014 р.

Відповідно до Акта № 4 приймання наданих послуг 2 етап робіт виконано 16.12.2014 р., тоді як додатком №1 до Додаткової угоди № 2 визначено термін надання послуг для ІІ етапу робіт до 01.12.2014р.

Відповідно до Акта № 5 приймання наданих послуг - 3 етап робіт відповідачем виконано 20 грудня 2014року, тобто у встановлені терміни.

З урахуванням того факту, що відповідач не виконав належним чином договірні зобов`язання, прокурор в інтересах держави в особі Міністерства оборони України звернувся з позовом про стягнення з відповідача пені та штрафу у розмірі 682 888, 24 грн. за Договором.

Окрім того, 16.06.2015р. відповідачем подано до суду першої інстанції клопотання, відповідно до якого відповідач, зважаючи на скрутний матеріальний стан, в якому знаходиться підприємство з огляду на копії фінансових звітів за 2013 та 2014рр., копію довідки від 25.05.2015р. б/н ДФІ у Вінницькій області, ступінь виконання боржником зобов`язання перед позивачем та причини його невиконання, просив суд максимально зменшити розмір заявлених штрафних санкцій (Т.2, а.с. 91).

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступні положення діючого законодавства з урахуванням фактичних даних справи.

Судовою колегією суду апеляційної інстанції установлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі укладення договору про надання послуг.

У відповідності до частин 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України та статтею 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Судом встановлено та як стверджується матеріалами справи, позивач на виконання умов Договору сплатив відповідачеві грошові кошти в сумі 26 369 442,06 грн., проте відповідач договірні зобов`язання не виконав належним чином, зокрема, в частині надання послуг по виконанню робіт 3-ого етапу в обумовлені строки.

Отже, наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що відповідач частково прострочив виконання зобов`язання.

Згідно з п. 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 3 статті 549 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Наведені норми свідчать, що за порушення грошового зобов`язання боржник на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити неустойку (штраф, пеню).

В силу дії ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з п. 6.2. Договору за порушення строків надання послуг виконавцем сплачується пеня у розмірі 0,1 відсотка від ціни ненаданих послуг (з ПДВ) за кожний день прострочення по встановлені Договором строки, а за прострочення понад 30 днів з виконавця додатково стягується штраф у розмірі 5 відсотків вказаної ціни.

Окрім того, як убачається з матеріалів справи, відповідач заявив клопотання про зменшення штрафу та пені на підставі ст. 233 ГК України.

З`ясовуючи питання щодо наявності правових підстав для зменшення розміру штрафу та пені, заявлених позивачем до стягнення з відповідача, колегія суддів зважає на таке.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання.

Статтею 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкції. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу; якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з врахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Пунктом 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз`яснено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Разом з тим, вказана процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв`язку з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки, а саме частиною 3 ст. 551 ЦК України і ст. 233 ГК України. Якщо відповідні санкції застосовуються не у зв`язку з порушенням зобов`язання, а з інших передбачених законом підстав, їх розмір не може бути зменшено судом.

Слід зазначити, що законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, дане питання вирішується господарським судом за власним переконанням.

У випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п.6 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України та ч.1 ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

При цьому, суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним з загальнолюдських вимірів права. Добросовісність є наміром належним чином захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. Розумність є вирішення питань регулювання цивільних відносин з урахуванням інтересів всіх учасників.

З матеріалів справи колегія суддів апеляційної інстанції встановила, що належних доказів у розумінні процесуального Закону на підтвердження факту отримання позивачем значних збитків внаслідок порушення відповідачем за позовом грошових зобов`язань позивач суду не надав.

Окрім того, наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що факторами, які обумовили прострочення боржником виконання зобов`язання, є окремі обставини, а саме: документи фінансової звітності відповідача за 2013-2014 рр., які підтверджують заборгованість підприємства по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 5,4 млн. грн.. та податковий борг.

Таким чином, з огляду на ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні та інші фактори, які вплинули на можливість своєчасного виконання відповідачем своїх зобов`язань, оплати відповідачем, колегія суддів відзначає, що наведені факти в сукупності свідчать про наявність виняткових обставин, за яких можливим є зменшення розміру штрафних санкцій.

При цьому, зі змісту наведених вище норм права вбачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з тим, що в даному випадку, зменшивши розмір пені та штрафу на 50% від правомірно нарахованої суми, судом першої інстанції дотримано баланс інтересів сторін та правомірно зменшено суму неустойки у вказаному розмірі.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає вимогам ст. 43 ГПК України.

В силу дії норм ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Натомість, скаржником не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст. ст. 32, 33, 34 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.

Окрім того, скаржником не спростовано того факту, що зі сторони відповідача мало місце прострочення надання послуг по виконанню третього етапу робіт, що стверджується умовами Договору та наявними в матеріалах справи доказами.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та суперечать положенням чинного законодавства, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Отже, рішення господарського суду Вінницької області від 16.06.2015 р. у справі №902/587/15 прийняте за повного з`ясуванням усіх обставин, що мають значення для справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його зміни чи скасування в порядку статті 104 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Вінницької області від 16.06.2015 р. у справі №902/587/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Державного підприємства "45 експериментальний механічний завод" - без задоволення.

2. Справу №902/587/15 надіслати в господарський суд Вінницької області.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Гулова А.Г.

Суддя Маціщук А.В.