КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2015 р. Справа№ 927/363/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Тарасенко К.В.

Суліма В.В.

секретар судового засідання - Пугачова А.С.,

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 04.08.2015 року по справі № 927/363/15 (в матеріалах справи)

розглянувши у відкритому судовому засіданні публічного акціонерного товариства "Полікомбанк" на рішення господарського суду Чернігівської області від 06.05.2015 року (оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України 12.05.2015 року) у справі № 927/363/15 (суддя - Михайлюк С.І.)

За позовом публічного акціонерного товариства "Полікомбанк"

до публічного акціонерного товариства "Слов'янські шпалери -

КФТП"

треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача

товариство з обмеженою відповідальністю "Ельбрус"

ОСОБА_2

про стягнення 1 424 940,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Полікомбанк" звернулось до господарського суду Чернігівської області з позовом до публічного акціонерного товариства "Слов'янські шпалери - КФТП" про стягнення з відповідача 1 424 940,00 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником відповідача під час виконання ним трудових (службових) обов'язків.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 06.05.2015 року у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням обласного суду, позивач, публічне акціонерне товариство "Полікомбанк", звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційну скаргу скаржник мотивує тим, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та має місце невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого суду обставинам справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.06.2015 року по справі № 927/363/15 апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Полікомбанк" прийнято до провадження і призначено перегляд рішення на 04.08.2015 року.

У зв'язку з перебуванням судді Куксов В.В. та Ільєнок Т.В. у відпустці розпорядженням секретаря палати Київського апеляційного господарського суду від 04.08.2015 року здійснено заміну судової колегії та для розгляду апеляційної скарги по справі № 927/363/15 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Яковлєв М.Л., судді Сулім В.В. та Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.08.2015 року прийнято до свого провадження апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Полікомбанк" на рішення господарського суду Чернігівської області від 06.05.2015 року (оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України 12.05.2015 року) у справі № 927/363/15 зазначеною колегією.

Публічним акціонерним товариством "Слов'янські шпалери - КФТП" на підставі ст. 96 ГПК України надано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить рішення господарського суду Чернігівської області від 06.05.2015 року у справі № 927/363/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Полікомбанк" - без задоволення.

03.08.2015 року від позивача надішли додаткові документи.

Представник позивача був присутнім в судовому засіданні та надав свої пояснення, якими підтримав доводи, що викладені в апеляційній скарзі та просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення господарського суду Чернігівської області від 06.05.2015 року скасувати та прийняти нове, яким у позові відмовити повністю.

Представники відповідача в судовому засіданні надали свої пояснення та просили рішення господарського суду Чернігівської області від 06.05.2015 року залишити без змін, а апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Полікомбанк" - без задоволення.

Представник третіх осіб в судове засідання не з'явились, причини неявки не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Враховуючи викладене, а також наявність в матеріалах справи всіх необхідних для перегляду рішення доказів, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутністю представників третіх осіб, проти чого також не заперечують представники сторін, присутні у судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, виступ представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду Чернігівської області від 06.05.2015 року по справі № 927/363/15 - слід залишити без змін, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Слід зазначити, що відповідно ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

15.05.2009 року між закритим акціонерним товариством "Полікомбанк" (банк, позивач), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "Полікомбанк" та товариством з обмеженою відповідальністю "Ельбрус" (позичальник, третя особа) було укладено кредитний договір № 183.

Відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит у сумі 2 250 000,00 грн.; строком повернення кредиту до 02.03.2010 року для поточної діяльності та поповнення обігових коштів; зі сплатою 28% річних (п.п.1.1.1., 1.1.2., 1.1.4., 1.1.5. кредитного договору).

З метою забезпечення належного виконання зобов'язань, що випливають із вищевказаних кредитного договору, 15.05.2009 року між відкритим акціонерним товариством "Корюківська фабрика технічних паперів", яке згідно із рішенням загальних зборів акціонерів від 02.03.2011 року було перейменовано у публічне акціонерне товариство "Слов'янські шпалери - КФТП" було укладено договір поруки № 184 (договір поруки).

Згідно із п. 1.1 договору поруки, поручитель зобов'язується перед кредитором солідарно відповідати за виконання товариством з обмеженою відповідальністю "Ельбрус" всіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору від 15.05.2009 року № 183, укладеного між кредитором та боржником.

Пунктом 1.2. договору поруки передбачено, що поручителю відомі всі умови договору, в тому числі: сума кредиту: 2 250 000,00 грн.; строк повернення кредиту: 02.03.2010 року; дати і порядок повернення кредиту; процентної ставки річних; порядок сплати процентів; сплата пені у разі порушення строку повернення кредиту та сплати процентів.

Відповідальність боржника і поручителя перед кредитором, відповідно до п. 1.4. договору поруки № 184 від 15.05.2009 року, є солідарною.

Згідно із п. 2.1. договору поруки, в разі невиконання боржником своїх зобов'язань по кредитному договору від 15.05.2009 року № 183, кредитор протягом 5-х робочих днів направляє відповідне повідомлення поручителю (листом, факсом, телеграмою).

Пунктом 2.2. договору поруки встановлено що поручитель не пізніше наступного робочого дня після одержання такого повідомлення перераховує кредитору на рахунок № 29099021 в Полікомбанку, код банку 353100, код за , або на рахунки простроченої заборгованості суму заборгованості боржника перед кредитором.

Позивачем умови договору кредиту виконано належним чином шляхом надання позичальнику 2 250 000,00 грн., однак позичальник умови договору виконав лише частково погасивши кредит в сумі 853 000,00 грн.

У зв'язку з невиконанням позичальником зобов'язань за кредитивним договором від 15.05.2009 року № 183 поручитель погасив борг позичальника у сумі 1 397 000,00 грн.

Разом з тим, рішенням господарського суду Чернігівської області від 11.11.2013 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.01.2014 року та постановою Вищого господарського суду України від 18.09.2014 року, визнано недійсним з моменту укладення договір поруки № 184 від 15.05.2009 року та стягнуто з ПАТ "Полікомбанк" на користь ПАТ "Слов'янські шпалери - КФТП" 1 397 000,00 грн. в рахунок повернення одержаного за недійсним правочином № 184 від 15.05.2009 року та 29013,00 грн. судового збору.

Після чого, ПАТ "Полікомбанк" звернувся до суду з позовом про стягнення з ТОВ «Ельбрус» заборгованості у сумі 1 397 000,00 грн. Рішенням господарського суду Хмельницької області від 25.11.2014 року вказаний позов задоволено та видано відповідний наказ.

16.02.2015 року заступником начальника ВПВР УДВС ГУЮ у Хмельницькій області Лабчуком Р.М. винесено постанову про повернення виконавчого документу у зв'язку з тим, що проведеними заходами примусового виконання майна та грошових коштів, на які можливо звернути стягнення для погашення заборгованості, не виявлено.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, вироком Менського районного суду Чернігівської області від 29.05.2013 року у справі №2512/2803/2012 №провадження 1-кп/738/1/2013 встановлено, що ОСОБА_2, працюючи на посаді фінансового директора ПАТ "Слов'янські шпалери - КФТП", з метою заволодіння коштами товариства підробила договір поруки № 184 від 15.05.2009 року укладений між ВАТ "Корюківська фабрика технічних паперів" в особі заступника генерального директора Мурая П.М. та ЗАТ "Полікомбанк" в особі голови правління Тарасовця М.П., шляхом виконання підпису від імені поручителя в особі заступника генерального директора Мурая П.М. та скріпила договір печаткою № 2, якою користувалася. Крім того, в період з 30.09.2009 року по 30.09.2010 року ОСОБА_2, використовуючи своє службове становище, з метою заволодіння грошовими коштами ВАТ "Корюківська фабрика технічних паперів", здійснила перерахування грошових коштів на загальну суму 1 027 000 грн. з рахунку ВАТ "Корюківська фабрика технічних паперів" на рахунок ПАТ "Полікомбанк" в погашення простроченого кредиту ТОВ "Ельбрус" згідно договору поруки № 184 від 15.05.2009 року. Службовим підробленням договору поруки № 184 від 15.05.2009 року ВАТ "Корюківська фабрика технічних паперів" спричинені тяжкі наслідки та заподіяно збитки товариству на суму 1 027 000,00 грн.

У зв'язку з чим, публічне акціонерне товариство "Полікомбанк" звернулось до господарського суду Чернігівської області з позовом до публічного акціонерного товариства "Слов'янські шпалери - КФТП" про стягнення з відповідача 1 424 940,00 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_2, які були вчинені нею під час виконання трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Для виникнення обов'язку відшкодування шкоди за цією нормою необхідна наявність загальних умов відшкодування шкоди, визначених статтею 1166 ЦК України, таких як: 1) протиправна поведінка особи, 2) настання шкоди, 3)причинний зв'язок між ними та 4) вина заподіювача шкоди.

Крім того, необхідні спеціальні умови, такі як: 1) наявність трудових (службових відносин) між особою, яка завдала шкоду, і юридичною або фізичною особою, на яку покладається обов'язок відшкодування шкоди; 2) завдання шкоди працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності.

У Постанові від 28.01.2015 року № 6-229цс14 Верховний Суд України зазначив, що під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов'язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною чи фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов'язків працівника.

Згідно з посадовою інструкцією директора фінансового ПІ 80014-01, редакція 1-2008, затвердженої генеральним директором відповідача 15.04.2008 року, директор фінансовий проводить організацію фінансової діяльності підприємства, спрямованої на забезпечення фінансовими ресурсами виконання планів виробництва та матеріального забезпечення, збереження і ефективного використання основних фондів і обігових коштів, трудових і фінансових ресурсів; забезпечує своєчасне надходження доходів, оплату рахунків постачальників та підрядників, оформлення за встановленими термінами фінансово-розрахункових та банківських операцій, погашення позик, виплату заробітної плати працівникам підприємства, проводить перерахунок платежів в установи банків, проводить своєчасні платежі по зобов'язаннях у державний бюджет, включаючи здійснення операцій з використанням системи "Клієнт-банк", контролює правильність і достовірність проведення банківських операцій та достовірне їх відображення в бухгалтерському обліку, аналізує фінансово-господарську діяльність; організовує подання встановленої фінансової звітності. При цьому інструкцією визначено, що директор фінансовий має право, зокрема отримувати від керівників структурних підрозділів підприємства та фахівців інформацію та документи, необхідних для виконання своїх посадових обов'язків; вимагати від посадових осіб сприяння у виконанні обов'язків і реалізації прав, що передбачені цією посадовою інструкцією; давати вказівки з питань належної організації та ведення фінансової роботи.

З наведеного випливає протиправність поведінки директора фінансового ПАТ "Слов'янські шпалери - КФТП" під час виконання трудових (службових) обов'язків, яка виразилася у підробці договору поруки № 184 від 15.05.2009 року.

Колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Також, чинним законодавством визначено, що правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Разом з тим, за приписами ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України вирок суду з кримінальної справи, що набрав законної сили, є обов'язковим для господарського суду при вирішенні спору з питань, чи мали місце певні дії та ким вони вчинені.

Отже, є правомірними висновки суду першої інстанції про те, що договір з боку ПАТ "Слов'янські шпалери - КФТП" було підписано не уповноваженою особою, та без відома керівництва вказаного господарюючого суб'єкта.

Згідно положень ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною 1 ст. 1172 Цивільного кодексу визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

З урахуванням наведених правових положень колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого суду про те, що оскільки матеріалами справи доведено, що ОСОБА_2, працюючи на посаді фінансового директора ПАТ "Слов'янські шпалери - КФТП", при підписанні договору поруки та оплати кредитного боргу позичальника за таким договором діяла без відома керівництва ПАТ "Слов'янські шпалери - КФТП" та з перевищенням своїх службових повноважень, а також те, що спірна сума грошових коштів фактично була переведена саме фінансовим директором, як фізичною особою, а не ПАТ "Слов'янські шпалери - КФТП", то згідно вимог ст.ст. 1166, 1212 Цивільного кодексу України особою, що завдала шкоду у спірних правовідносинах є саме ОСОБА_2, та в контексті диспозиції ст. 1172 Цивільного кодексу України ПАТ "Слов'янські шпалери - КФТП" не може нести відповідальність за вказану особу.

Крім того, як було зазначено вище рішенням господарського суду Хмельницької області від 25.11.2014 року з ТОВ "Ельбрус" на користь ПАТ "Полікомбанк" стягнута заборгованість у розмірі 1 397 000грн., 27 940грн. витрат по оплаті судового збору.

На виконання рішення від 25.11.2014 року господарським судом Хмельницької області 09.12.2014 року виданий відповідний наказ. Постановою відділу примусового виконання рішення управління ДВС Головного управління юстиції у Хмельницькій області від 16.02.2015 року наказ господарського суду Хмельницької області від 09.12.2014 року № 924/1495/14 про стягнення з ТОВ "Ельбрус" на користь ПАТ "Полікомбанк" 1 397 000грн. заборгованості та 27 940грн. судового збору повернутий стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" у зв'язку з тим, що проведеними державним виконавцем заходами примусового виконання майна та грошових коштів, на які можливо звернути стягнення для погашення заборгованості, не виявлено.

Відповідно до ч. 5 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

У постанові про повернення виконавчого документа стягувачеві від 16.02.2015 року також зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлений для виконання в строк до 16.02.2016 року.

При цьому слід зазначити, що згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відомості про перебування юридичної особи (ТОВ "Ельбрус") у процесі припинення відсутні, також відсутні дані про перебування юридичної особи у процесі провадження у справі про банкрутство, санації, зокрема відомості про розпорядника майна, санатора, дата та номер запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи, підстава для його внесення відсутні.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку щодо ненастання шкоди, оскільки не втрачена можливість повернути надані ТОВ "Ельбрус" кредитні кошти шляхом виконання рішення суду. Неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури має бути визнана господарським судом (ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

Отже, оскільки позивачем не доведено наявності шкоди завданої відповідачем, то у суду відсутні підставі для задоволення позовних вимог.

Внаслідок цього, доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення місцевого суду.

За правилами ст. 4-7 ГПК України, судове рішення приймається колегіально за результатами обговорення усіх обставин справи.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та подати до суду відповідні докази.

Як встановлено ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 року "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Виходячи з викладеного вище, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду Чернігівської області від 06.05.2015 року у справі № 927/363/15 залишається без змін.

З огляду на вищезазначене, керуючись ст. ст. 4-7, 33, 43, 49, 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Полікомбанк" на рішення господарського суду Чернігівської області від 06.05.2015 року (оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України 12.05.2015 року) у справі № 927/363/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Чернігівської області від 06.05.2015 року у справі № 927/363/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 927/363/15 повернути до господарському суду Чернігівської області.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного господарського суду за наслідками перегляду відповідно до ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді К.В. Тарасенко

В.В. Сулім