ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31.07.2015 Справа № 907/601/15

Розглянувши матеріали справи

За позовом Публічного акціонерного товариства "Закарпаттяобленерго", с. Оноківці, Ужгородський район

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер", м. Виноградів

про стягнення 11 852,91 грн.

Головуючий суддя Якимчук Л.М.

За участю представників сторін:

від позивача - Ландовська М. В., довіреність від 14.04.2015 № 43;

від відповідача - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ :

Позивач, Публічне акціонерне товариство „Закарпаттяобленерго", с.Оноківці, Ужгородський район, звернувся до суду з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер", м. Виноградів, про стягнення 11 852,91 грн., з яких 4 908,35 грн. за спожиту активну електроенергію, 4025,98 грн. за перевищення договірної величини, 2724,13 грн. інфляційні нарахування та 194,45 грн. 3% річних.

У ході судового розгляду представник позивача позовні вимоги підтримала повністю з підстав наведених у позовній заяві.

Вказує, що заборгованість відповідача підтверджена матеріалами справи, зокрема, копіями договору про постачання електричної енергії від 14.04.2008 № Р06/02-0235, розрахунком заявленої до стягнення суми, рахунками та доказами про їх вручення відповідачу (споживачу).

У ході судового розгляду справи відповідач надав суду заперечення на позов від 15.06.2015 № б/н, в яких позовні вимоги не визнає та вважає їх необґрунтованими і такими, що не можуть бути задоволені. Просить суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Стверджує, що у позивача невірна інформація стосовно того, чи дійсно відповідач використовував електроенергію у селі Неветленфолу (Дякове) Виноградівського району. Наголошує на тому, що ТОВ „Лідер" з 2003 року перенесло своє виробництво до м. Виноградова та взагалі не проводить жодної діяльності за адресою, вказаною у позовній заяві.

Чотирнадцятого липня 2015 року представник ПАТ "Закарпаттяобленерго" надала суду заперечення на відзив ТОВ „Лідер" від 15.06.2015 №б/н, в якому доводи відповідача вважає безпідставними, невмотивованими та необґрунтованими. Зокрема, зазначає, що між Виноградівським РЕМ Публічного акціонерного товариства "Закарпаттяобленерго" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лідер" укладено договір про постачання електричної енергії від 14.04.2008 № Р06/02-0235. Відповідно до п. 9.4 договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання і укладається до 31 грудня 2008 року. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії даного договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

На момент пред'явлення позову до суду, жодна із сторін не заявила про припинення дії договору або про перегляд його умов. Тобто станом на момент пред'явлення позову він є діючим.

Крім того, наголошує на тому, що сторони зобов'язалися письмово повідомляти про зміну реквізитів (місцезнаходження, найменування, організаційно-правової форми, банківських реквізитів тощо) не пізніше ніж через 10 днів після настання таких змін (п.2.6 договору). Таких повідомлень від відповідача не надходило.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши

пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Виноградівським РЕМ ПАТ "Закарпаттяобленерго", с. Оноківці, Ужгородський район (постачальник за договором, позивач у спорі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лідер", м. Виноградів (споживач за договором, відповідач у спорі) укладено договір про постачання електричної енергії від 14 квітня 2008 року № Р06/02-0235, відповідно до умов якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, які є його невід'ємною частиною (пункт 1).

Згідно з підпунктом 2.3.3 пункту 2 договору обов'язками споживача є, зокрема, оплата постачальнику електричної енергії вартості електричної енергії згідно з умовами додатку 7 „Порядок розрахунків" та Додатку 8 „Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії".

У свою чергу, правами постачальника є, зокрема, одержання від споживача плати за поставлену електричну енергію за роздрібними тарифами, розрахованими згідно з Умовами та правилами здійснення підприємницької діяльності; визначати у порядку, передбаченому розділом 5 договору, величини споживання електричної енергії та потужності.

Так, пунктом 5.1. договору встановлено, що для визначення договірних величин споживання електричної енергії та потужності на наступний рік споживач не пізніше 1 жовтня поточного року надає постачальнику відомості про розмір очікуваного споживання електричної енергії.

Відповідно до п. п.2.3.2 договору, що кореспондується з абз. 22 п.10.2. ПКЕЕ споживач зобов'язується дотримуватися режиму споживання електричної енергії згідно з умовами розділу 5 цього договору та режиму роботи електроустановки.

Відповідно до умов п.п.4.2.2 договору, що кореспондується з абз. 7 п.8.1 ПКЕЕ та ст. 26 Закону України „Про електроенергетику" за перевищення договірних величин споживання електричної енергії, визначених згідно з вимогами розділу 5 договору, споживач сплачує постачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої та договірної величин.

Разом з тим, згідно п. 4.2 ПКЕЕ, у разі ненадання споживачем зазначених відомостей у встановлений договором термін розмір очікуваного споживання електричної енергії на наступний рік установлюється постачальником електричної енергії за фактичними обсягами споживання у відповідних періодах поточного року, що минули, та у відповідних періодах минулого року, які відповідають майбутнім періодам поточного року.

Станом на 01.10.2012 ТОВ „Лідер" не було подано відомостей про розмір очікуваного споживання електричної енергії з помісячним розподілом на 2013 рік, а також станом на 01.10.2013 року не було подано відомостей про розмір очікуваного споживання електричної енергії з помісячним розподілом на 2014 рік.

У зв'язку із зазначеним, позивачем було встановлено обсяги споживання електричної енергії на 2013 та 2014 роки ТОВ „Лідер" на рівні обсягів фактичного споживання відповідних періодів поточного року, що минули, тобто 2012 року та 2013 року.

Оскільки, фактичне споживання ТОВ „Лідер" за розрахунковий період серпня 2012 року склало 0 кВт/год. (договірна величина вересня 2012 року 0 кВт. год), а фактичне споживання за розрахунковий період серпня 2013 року склало 3848 кВт/год. (договірна величина серпня 2013 року 0 кВт. год.), то ТОВ „Лідер" було перевищено договірну величину споживання електричної енергії на 3 848 кВт/год.

У зв'язку з цим, позивачем було виписано рахунок за перевищення договірної величини споживання еклектичної енергії в розмірі 3 838,08 грн.

Оскільки фактичне споживання ТОВ „Лідер" за розрахунковий період січня 2013 року склало 0 кВт (договірна величина січня 2013 року 0 кВт. год.), а фактичне споживання за розрахунковий період січня 2014 року склало 182 кВт/год (договірна величина січня 2014 року 0 кВт/год), то ТОВ „Лідер" було перевищено договірну величину споживання електричної енергії на 182 кВт/год.

У зв'язку з цим, позивачем було виписано рахунок за перевищення договірної величини споживання електричної енергії в розмірі 187,90 грн.

За змістом п. 7 Додатку 7 до договору від 14.04.2008 „Про порядок розрахунків" та п. 6.11 ПКЕЕ споживач зобов'язаний провести оплату виставлених йому рахунків протягом 5 операційних банківських днів, рахуючи від дати отримання рахунку.

Однак, відповідач (споживач) своє зобов'язання щодо оплати виставлених рахунків не виконав, у зв'язку з чим за листопад 2008 року, квітень, серпень, жовтень 2013 року утворився борг у сумі 4908,35 грн. за спожиту активну електроенергію та 4025,98 грн. за перевищення договірної величини споживання електроенергії, чим порушено вимоги пункту 10.2 ПКЕЕ, яким визначено, що споживач зобов'язаний, зокрема, оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих правил та умов договору (копії актів містяться в матеріалах справи).

Позивач додав до позову рахунки, виписані відповідачу, зокрема, від 15.11.2008 за спожиту активну електроенергію у листопаді 2008 року на суму 77,17 грн., від 15.08.2013 №235/8/1 за спожиту активну електроенергію у квітні та серпні 2013 року на суму 4605,70, від 15.08.2013 №235/8/2 на суму 3838,08 грн. - двократна вартість різниці між фактично спожитою електроенергією і договірною величиною, від 15.01.2014 №235/1/1 за спожиту активну електроенергію у жовтні 2013 року на суму 225,48 грн., від 15.01.2014 №235/1/2 на суму 187,90 грн. - двократна вартість різниці між фактично спожитою електроенергією і договірною величиною. Разом з тим, вони надіслані відповідачу 16.01.2014 про що у справі містяться належні докази (квитанція пошти про надіслання рекомендованого листа від 16.01.2014 №6276).

У підтвердження наявності зазначеної заборгованості у відповідача позивач надав до матеріалів справи копії завдання на відключення від 28.10.2008 та 25.09.2013 №564, акта контрольного огляду засобу обліку від 29.03.2013 №121/2013 та від 10.07.2013 №214/2013.

Суд дійшов висновку, що позов належить задоволити повністю з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України господарське зобов'язання (зобов'язання) має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що за певних умов звичайно ставляться.

Матеріалами справи встановлено, що зобов'язання позивача (постачальника) щодо виконання договору виконані в повному обсязі. Проте, всупереч існуючим зобов'язанням за договором, відповідач не виконував належним чином умови договору, що призвело до виникнення заборгованості.

Сума основного боргу за спожиту активну електроенергію в розмірі 4908,35 грн. та 4025,98 грн. за перевищення договірної величини споживання електроенергії підлягають задоволенню в повному обсязі на підставі наведених норм та встановлених доказів.

Позивач також просить стягнути з відповідача суму 2 724,13 грн. інфляційних та 194,25 грн. 3% річних нарахованих за період лютий 2014 року - травень 2015 року.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Пунктом 4.2.1 договору встановлено, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.2.3-2.2.4 договору з порушенням термінів, визначених відповідним додатком (Додатком 7 „Порядок розрахунків"), споживач сплачує позичальнику пеню у розмірі 0,05 за кожний день прострочення платежу , враховуючий день фактичної оплати, а також 3 % річних за користування коштами постачальника та відсоток встановленого індексу інфляції за весь час прострочення заборгованості, при цьому обмеження або припинення електропостачання споживача не припиняє вищевказані нарахування боргу, що виник за використану електроенергію до моменту повного відключення споживача постачальником.

Отже, заборгованість у частині стягнення 2724,13 грн. інфляційних за період лютий 2014 року - травень 2015 року та 194,45 грн. 3% річних за аналогічний період повністю підтверджена матеріалами справи, її нарахування перевірено судом, а відтак також підлягає до стягнення на підставі наведеної норми права.

Таким чином, з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер", м. Виноградів, належить стягнути на користь позивача суму 11 852 грн. 91 коп., з яких 4 908,35 грн. заборгованість за спожиту активну електроенергію, 4025,98 грн. нарахування за перевищення договірної величини споживання електроенергії, 2724,13 грн. інфляційні нарахування та 194,45 грн. 3% річних.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що ще з 2003 року виробництво (заготівельний цех) перенесено з с. Неветленфолу у м. Виноградів і з того часу електроенергія ним не споживалася, оскільки договір на постачання електроенергії укладений між сторонами у спорі 14.04.2008. Крім того, пунктом 2.5. договору встановлено, що у разі звільнення споживачем займаного приміщення, реорганізації, ліквідації, (у тому числі шляхом банкрутства), відчуження у будь-який спосіб займаного приміщення споживач зобов'язаний повідомити постачальника за 20 діб до дня зміни займаного приміщення і в цей самий термін здійснити сплату всіх видів платежів, передбачених цим договором до дня зміни платника приміщення включно, а постачальник зобов'язаний припинити постачання електричної енергії з дня звільнення споживачем приміщення.

Згідно п. 2.6 договору сторони зобов'язуються письмово повідомляти про зміну реквізитів (місцезнаходження, найменування, організаційно-правової форми, банківських реквізитів тощо) не пізніше ніж через 10 днів після настання таких змін.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач належними та допустимими доказами підтвердив позовні вимоги, натомість відповідач їх не спростував.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у розмірі 1827 грн. слід покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер", (90300, м. Виноградів, вул. Меденція, 4, ) на користь Публічного акціонерного товариства „Закарпаттяобленерго" (89412, , Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці, вул. Головна, 57, ) суму 11 852 (одинадцять тисяч вісімсот п'ятдесят дві) грн. 91 коп., з яких 4 908,35 грн. заборгованість за спожиту активну електроенергію, 4025,98 грн. - за перевищення договірної величини споживання електроенергії, 2724,13 грн. інфляційні нарахування та 194,45 грн. 3% річних, а також суму 1827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім грн. 00 коп.) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 05.08.2015.

Суддя Л. М. Якимчук