ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2015 року Справа № 904/5857/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя: судді:Алєєва І.В. (доповідач), Данилова М.В., Рогач Л.І.
за участю представників:
від позивача:не з'явився;
від відповідача:Іващук П.В., дов. №11 від 31.12.2014р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Азоврітейл"
на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.05.2015р.
у справі господарського суду№904/5857/14 Дніпропетровської області
за позовомДніпродзержинської міської ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Азоврітейл"
простягнення збитків у сумі 41 514,75грн.
В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2014р. у справі №904/5857/14 у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.05.2015р. у справі №904/5857/14 вищезазначене судове рішення місцевого господарського суду скасовано та прийнято нове рішення, яким задоволено позовні вимоги. Стягнуто з відповідача на користь позивача збитки у сумі 41 514,75грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Азоврітейл", з прийнятою постановою апеляційної інстанції не погодився та звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову апеляційного господарського суду та залишити без змін судове рішення місцевого господарського суду.

Обґрунтовуючи підстави звернення до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, скаржник посилається на порушення господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Розпорядженням заступника секретаря другої судової палати Вищого господарського суду України від 23.07.2014р. №03-05/1301 у зв'язку з перебуванням у відпустці судді Дроботової Т.Б., для вирішення питання щодо можливості прийняття касаційної скарги до провадження у справі №904/5857/14 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Алєєва І.В. (доповідач), судді - Данилова М.В., Рогач Л.І.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 27.07.2015р. зазначена касаційна скарга прийнята до провадження та призначена до розгляду.

Заявлене скаржником клопотання в порядку приписів ст. 1211 ГПК України судовою колегією касаційної інстанції відхиляється, оскільки у відповідності до ст. 1211 ГПК України зупинення виконання судового рішення є правом, а не обов'язком суду касаційної інстанції.

В призначеному судовому засіданні касаційної інстанції 04.08.2015р. представник відповідача підтримав вимоги касаційної скарги. Позивач уповноваженого представника не направив. Явка не визнавалась обов'язковою.

Перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм процесуального та матеріального права, проаналізувавши доводи з цього приводу, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Азоврітейл" підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно №2893308 від 25.04.2013р., за ТОВ "Азоврітейл" зареєстровано право власності на майновий комплекс "Кінотеатр "Комсомолець" за адресою: проспект Комсомольський, 13, м. Дніпродзержинськ, що виникло у останнього на підставі договору купівлі-продажу ВКТ №387792, ВКТ №387793 та зареєстровано в реєстрі 10.10.2008р. за №2654

26.02.2009р. між ТОВ "Азоврітейл" та ДВ УДНВІ "Укргеоінформ" укладений договір №2 для підготовки необхідної документації.

На підставі наданих ТОВ "Азоврітейл" документів Дніпродзержинська міська рада 29.07.2011р. прийняла рішення №156-10/VI, відповідно до якого останньому надано право користування земельною ділянкою за адресою: просп. Комсомольський, 13, площею 0,5881 га для фактичного розміщення майнового комплексу "Кінотеатр "Комсомолець".

На виконання рішення міської ради від 29.07.2011р. №156-10/VІ відділом земельних відносин був підготовлений проект договору оренди, який був складений згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004р. №220 "Про затвердження Типового договору оренди землі".

24.04.2013р. Управлінням земельних відносин Дніпродзержинської міської ради проведено перевірку щодо дотримання вимог земельного законодавства під час використання відповідачем земельної ділянки, розташованої за адресою: проспект Комсомольський, 13, м. Дніпродзержинськ, за результатами якої складений акт обстеження стану та дотримання умов використання земельної ділянки від 24.04.2013р., за змістом якого, встановлено, що відповідно до рішення міської ради від 24.12.2008р. №557-3 І/V вилучено із користування попереднього землекористувача гр. Кучми А.В. земельну ділянку за адресою: пр. Комсомольський, 13, площею 0,5881 га у зв'язку з продажем майнового комплексу "Кінотеатр "Комсомолець" та зобов'язано ТОВ "Азоврітейл" оформити документи на землекористування земельною ділянкою. Документи на право користування не оформлені, що не відповідає вимогам ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

Місцевим та апеляційним господарськими судами досліджено, що листом від 13.04.2013р. №01-09вих/4/89 представник ТОВ "Азоврітейл" запрошувався на проведення обстеження земельної ділянки, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення листа, але на проведення обстеження не з'явився.

24.04.2013р. на адресу відповідача направлено лист-попередження №01-09вих/4/103 про надання акту обстеження від 24.04.2013р. та повідомлено про необхідність оформлення документів на землекористування або звільнення земельної ділянки.

Господарський суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог зазначив про відсутність у діях відповідача складу цивільного правопорушення, як обов'язкової умови настання цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Скасовуючи судове рішення місцевого господарського суду та задовольняючи позовні вимоги, апеляційна інстанція виходила з того, що відповідач користується землею без правових підстав, а тому позовні вимоги про стягнення збитків у вигляді не отриманої орендної плати є обґрунтованими.

Проте, судова колегія касаційної інстанції не може погодитись з таким висновком апеляційного господарського суду з огляду на таке.

Відповідно до п. 3.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011р. "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" при вирішенні спорів за позовами органів державної влади або місцевого самоврядування про стягнення з особи, яка набула у власність житловий будинок, будівлю або споруду і не переоформила право користування земельною ділянкою, шкоди у вигляді упущеної вигоди (зокрема у розмірі неодержаної плати за оренду земельної ділянки), господарські суди, крім спеціальних норм, повинні брати до уваги загальні положення ст. 22 ЦК України, ч. 2 ст. 224 ГК України. Для застосування такого заходу відповідальності слід встановлювати наявність у діях відповідача усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками і вини).

У розгляді таких справ господарські суди мають докладно з'ясовувати причини неоформлення чи несвоєчасного оформлення відповідного землекористування та обставини, пов'язані із вжиттям господарюючими суб'єктами усіх залежних від них заходів щодо одержання документів, які посвідчують право землекористування. При цьому суду слід враховувати вимоги ч. 2 ст. 120 ЗК України, якою передбачено що у разі коли жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Якщо у розгляді справи буде з'ясовано факт правомірного набуття особою права на нерухоме майно за наявності у попереднього власника належно оформленого права на земельну ділянку, на якій воно розміщене, і що суб'єкт господарювання вживав необхідних заходів до оформлення свого права землекористування, то відсутність у нього переоформлених на його ім'я правовстановлюваних документів на земельну ділянку не може розцінюватися як правопорушення.

Пунктом 3.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011р. "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" визначено, що у разі встановлення факту правомірного набуття особою права на нерухоме майно за наявності у попереднього власника належно оформленого права на земельну ділянку, на якій воно розміщене, необхідно враховувати, що така особа набула права на відповідну земельну ділянку. З виникненням прав власності на будівлю чи споруду у юридичної особи виникає право одержати земельну ділянку в користування, а розглянути таке питання та прийняти відповідне рішення в строки, встановлені законом, зобов'язаний відповідний повноважний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, у відповідача виникло право власності на нерухомість, яка знаходиться на спірній земельній ділянці, на підставі цивільно-правової угоди.

Відповідно до п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011р. "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" господарським судам необхідно досліджувати, чи передбачено спеціальним законом отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку для розміщення певних об'єктів, причини відсутності таких документів у особи, що використовує земельну ділянку, наявність у особи права на отримання земельної ділянки у власність чи в користування, вжиття нею заходів до оформлення права на земельну ділянку тощо.

Місцевим господарським судом встановлено, що в матеріалах справи наявні докази вчинення саме відповідачем передбачених чинним законодавством дій щодо узаконення користування земельною ділянкою, тобто зазначене виключає наявність вини з боку останнього. Крім того, господарським судом першої інстанції встановлено, що відповідачем сплачувався земельний податок, що в свою чергу додатково підтверджує відсутність протиправної бездіяльності з боку відповідача.

Беручи до уваги вищевикладене, на відміну від апеляційного господарського суду, місцевий господарський суд дійшов до вірного та обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на не доведеність наявності складу цивільного правопорушення в діях відповідача, як обов'язкової умови настання цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 1115 ГПК України у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням.

Касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

Приписами ст. 1117 ГПК України встановлено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити в силі одне із раніше прийнятих рішень або постанов.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла до висновку, що постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.05.2015р. у справі №904/5857/14 підлягає скасуванню, а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2014р. у справі №904/5857/14 - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Азоврітейл" - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.05.2015р. у справі №904/5857/14 - скасувати.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2014р. у справі №904/5857/14 - залишити без змін.

Головуючий суддя (доповідач) І.В. Алєєва
Суддя М.В. Данилова
Суддя Л.І. Рогач