ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2015 р.Справа № 922/4324/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жигалкіна І.П.

при секретарі судового засідання Кісельовій С.М.

розглянувши справу

за позовом УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Харкова, м. Харків
до Публічне АТ "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" м. Харків
про стягнення 15693,69 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Гребець К.Г.,

відповідача - Тюменцев В.Ю.

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року позивач - Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе", відповідача, про стягнення 15 693,69 грн. заборгованості за липень, серпень та вересень 2014 року по відшкодуванню суми витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" і сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 15.12.2014 року у справі № 922/4324/14 (суддя Сальнікова Г.І.) позов задоволено повністю; вирішено стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по відшкодуванню суми витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" і сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів за липень, серпень та вересень місяці 2014 року в сумі 15 693,69 грн.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18 лютого 2015 року (судді: Слободін М.М. - головуючий, Гончар Т.В., Гребенюк Н.В.) рішення Господарського суду Харківської області від 15 грудня 2014 року у справі № 922/4324/14 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 15 квітня 2015 року у справі №922/4324/14 касаційну скаргу задоволено частково. Скасовано постанову Харківського апеляційного господарського суду від 18 лютого 2015 року та рішення Господарського суду Харківської області від 15 грудня 2014 року. Справу направлено до Господарського суду Харківської області на новий розгляд в іншому складі суду.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу справи від 29 квітня 2015 року справу призначено для розгляду судді-доповідачу Жигалкіну І.П.

Ухвалою суду від 05.05.2015 р. справу призначено до розгляду в судовому засіданні, зобов'язавши позивача та відповідача надати суду додаткові документи.

Ухвалами суду від 14.05.15 р. та 09.06.15 р. відкладено розгляд справи, в зв'язку з невиконанням вимог суду.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі, надав суду копії установчих документів відповідача.

Відповідач проти позову заперечує в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву від 07.11.2014 року. В судовому засіданні надав письмові пояснення, в яких зазначає про неможливість виконати вимоги суду по наданню Статуту підприємства в редакції 1997 р., в зв'язку з його відсутністю.

Згідно ст.4-2 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників процесу перед законом і судом.

Згідно ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як свідчать матеріали справи, господарським судом створені належні умови всім учасникам судового процесу для виконання ними вказаного обов'язку по доведенню своєї правової позиції, в зв'язку з чим, суд згідно зі статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Позивач, Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова, звернувся до господарського суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" на свою користь суму заборгованості за липень, серпень та вересень 2014 року по відшкодуванню суми витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" і сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів. Відповідно вимог позовної заяви, заявлена до стягнення сума заборгованості становить 15693,69 грн.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 22.09.14 р. у відношенні ПАТ «ХТЗ ім. С.Орджонікідзе» порушено справу про банкрутство № Б-39/109-07.

Проте, відповідно до системи «Діловодство спеціалізованого суду», ухвалою господарського суду від 24.10.2014 р. по справі №Б-39/109-07 затверджено мирову угоду та припинено провадження у справі про банкрутство ПАТ «ХТЗ ім. С.Орджонікідзе». Зазначена ухвала міститься в Єдиному реєстрі судових рішень.

Як свідчать матеріали справи, відповідач - ПАТ "Харківський тракторний завод ім. С.Орджонікідзе", зареєстрований як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та платник єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в управлінні Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова за реєстраційним номером № 0747.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

За приписом ст. 10 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсійне забезпечення відповідно до цього Закону здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Порядок призначення пенсій конкретизовано постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно зі ст. 49 Кодексу Законів про працю України (в редакції від 01.08.2001р.) власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, час роботи і розміру заробітної плати.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" держава встановлює для наукових (науково-педагогічних) працівників, які мають необхідний стаж наукової роботи, пенсії на рівні, що забезпечує престижність наукової праці та стимулює систематичне оновлення наукових кадрів. Перелік посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до цієї статті, затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням положень ст.22-1, 22-2 цього Закону.

Як свідчать матеріали справи, ПАТ "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" своїм колишнім науковим працівникам видало довідки про їх науково-технічну діяльність в період роботи на Харківському тракторному заводі ім. С. Орджонікідзе, а саме: Гришин І.Я. - видана довідка 27.07.2001 року, Ким П.С. - видана довідка 05.06.2002 року, Кальченко Б.І. - видана довідка 09.07.2002 року, Васильченко В.В. - видана довідка 19.11.2002 року, Шабадаш Б.І. - видана довідка 10.12.2002 року, Торбаков Б.О. - видана довідка 12.12.2002 року, Родіонов Ю.М. - довідка видана без дати та номера (наукова пенсія призначена 09.01.2003 року), Скрипник І.А. - видана довідка 30.01.2003 року, Кравець В.С. - видана довідка 24.04.2003 року, Гніденко А.С. - видана довідка 28.05.2003 року, Яковлєва Н.М. - видана довідка 16.10.2003 року, Дмитренко Н.О. - видана довідка 26.08.2004 року. В довідках про науково-технічну діяльність колишніх працівників відповідача вказано, що об'єм науково-технічної діяльності складав не менше ніж 75-90% загального об'єму робіт наукової діяльності підприємства, що надавало право на призначення пенсії відповідно до ст. 24 Закону України "Про наукову та науково-технічну діяльність".

Вищий господарський суд України постановою від 15.04.15 р. скасовуючи рішення господарського суду від 15.12.14 р. (суддя Сальникова Г.М.) та постанову апеляційної інстанції від 18.02.15 р. (суддя Слободін М.М., Гончар Т.В., Гребенюк Н.В.), звернув увагу на те, що під час прийняття рішень, суди не встановили періоду, в який здійснено призначення пенсій за спірними правовідносинами, не дослідили порядку оскарження відповідних розпоряджень ПФУ та чітко не зазначили, які саме норми законодавства та в якій редакції повинні застосовуватися в даному випадку. Крім того, судами не досліджено положення Статуту ПАТ «ХТЗ ім. С. Орджонікідзе», які були чинні на момент видачі пенсійних довідок та прийняття розпоряджень про призначення пенсій, в тому числі обставини щодо правонаступництва відповідача.

У відповідності до ст. 111-12 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Виконуючи приписи ст. 111-12 ГПК України, господарський суд зазначає, що Рішенням Конституційного Суду України від 09.02.1999 р. у справі № 1-7/99 за конституційним зверненням НБУ щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 58 Конституції України (про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) встановлено, що положення частини першої статті 58 Конституції України треба розуміти так, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

Згідно ч. 9 Інформаційного листа ВГСУ від 24.11.11 № 01-06/1642/2011 визначена правова позиція Верховного Суду України у вирішенні питань, пов'язаних з дією закону у часі, яка полягає в тому, що дія нормативно-правового акта починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події чи факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (постанова ВСУ від 20.06.2011 р. № 17/241).

Згідно ст. 24 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" (в редакції чинній на час призначення пенсій, а саме від 16.05.2000 року з моменту набрання чинності Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" №1646) перелік посад наукових (науково-педагогічних) працівників державних підприємств, установ, організацій, перебування на яких дає право на призначення пенсій та виплати грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до цієї статті, затверджується Кабінетом Міністрів України. Право на призначення пенсій відповідно до цього Закону поширюється і на осіб, які на момент звернення за призначенням пенсії працюють на будь-яких посадах на підприємствах, в установах, організаціях усіх форм власності та мають стаж наукової роботи, передбачений ч. 4 цієї статті.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22.11.2001 року №1571 "Про затвердження переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників державних підприємств, установ, організацій, перебування на яких дає право на призначення пенсій та виплати грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до ст. 24 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" (чинній на час призначення пенсій, а саме з 22.11.2001 року по 04.03.2004 року) також увійшли підприємства, виробничі об'єднання, заклади охорони здоров'я, інші установи, організації, не зазначені в пунктах 1-3 цього переліку.

Суд зазначає, що вище перелічені працівники займали посади, які входять до переліку наукових посад, затвердженого Постановою КМУ №1571 від 22.11.2001 р.

Відповідно до ст. 81 Закону України "Про пенсійне забезпечення" призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України. Тому на підставі наданих відповідачем довідок органи Пенсійного фонду, виносили розпорядження про призначення наукових пенсій відповідно до ст. 24 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність".

Щодо доводів відповідача стосовно того, що Завод не підпадає під перелік осіб, визначених ст. 24 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", і тому на нього не розповсюджується дія Порядку фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам, господарський суд зазначає наступне.

По-перше. Відповідно до Указу Президента України від 15.06.1993 року №210/93 "Про корпоратизацію державних підприємств", ПАТ "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" засновано згідно з наказом Міністерства машинобудування, військово-промислового комплексу і конверсії України від 22.12.1994 року №1656 шляхом створення на базі державного підприємства Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе відкрите акціонерне товариство «Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе».

Відповідно до Розпорядження виконкому Орджонікідзевської райради народних депутатів №347 від 30.12.1994 р. ВАТ "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" зареєстроване як правонаступник державного підприємства «Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе».

Як свідчить наданий суду Статут ВАТ «Харківський тракторний завод ім. С.Орджонікідзе» (п. 4.1), засновником Товариства є держава в особі Міністерства машинобудування військово-промислового комплексу та конверсії України.

Пунктом 3.11. Статуту визначено, що у період до прийняття рішення про продаж акцій Товариства, що є у державній власності, Товариство користується нормами чинного законодавства, встановленими для державних підприємств.

Таким чином, ПАТ «Харківський тракторний завод ім. С.Орджонікідзе» є правонаступником усіх майнових і інших прав та обов'язків Державного підприємства «Харківський тракторний завод ім. С.Орджонікідзе».

По-друге, суд звертає увагу відповідача на те, що ст. 24 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" регулює в цілому питання пенсійного забезпечення та соціального захисту наукових працівників, тобто в ній, окрім порядку фінансування різниці пенсії, зазначаються принципи і засади пенсійного забезпечення наукових працівників у їх системному взаємозв'язку.

В редакції, чинній на момент призначення пенсій колишнім працівникам Відповідача, принципи фінансування різниці пенсії науковим працівникам передбачені частиною 9 ст. 24 Закону, зокрема: різниця між сумою пенсії, призначеної за цим Законом, та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Щодо посилань відповідача на ч. 33 ст. 24 зазначеного Закону, суд звертає увагу, що ця норма не встановлює імперативний перелік суб'єктів, а лише доповнює його і оскільки дана частина стосується врегулювання пенсійних правовідносин, тому визначає додаткове коло тих суб'єктів (наукових працівників), які мають право на призначення спеціальної пенсії, а не визначає адміністративні правовідносини між Фондом і Відповідачем.

При цьому доводи відповідача про те, що законодавством України не передбачено стягнення з недержавних підприємств у зв'язку з тим, що вони не є науковою установою з відповідним рівнем акредитації, судом не береться до уваги, з огляду на те, що публічне акціонерне товариство "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" є правонаступником усіх майнових і інших прав та обов'язків Державного підприємства Публічне акціонерне товариство "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе". Такої ж правової позиції дотримується Вищий господарський суд у своїй постанові від 02.02.2015 р. у справі № 922/2468/14.

Відповідно до п. 3 Порядку фінансування та виплати різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних бюджетних установ і організацій, науковим (науково-педагогічним) працівникам державних не бюджетних підприємств і організацій згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2000 року №1826 (постанова втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України №372 від 24.03.2004 року, але діяла на час призначення наукових пенсій) - фінансування витрат на виплату різниці у розмірі пенсії працівникам державних не бюджетних підприємств і організацій здійснюється за рахунок коштів цих підприємств і організацій, які сплачують Пенсійному фонду кошти на виплату зазначеної різниці. Окрім того, п. 6 вказаного Порядку №1826 передбачає, що у разі ліквідації або зміни власника підприємства, установи, організації фінансування різниці у розмірі пенсії здійснюється за рахунок коштів їх правонаступників.

24.03.2004 року Постановою Кабінету Міністрів України №372 було затверджено Порядок фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних не бюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи, де п. 2 передбачено, що за рахунок коштів державного бюджету фінансується 50% різниці у розмірі пенсії наукових (науково-педагогічних) працівників державних не бюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації у розрахунку на одну особу. Інша частина фінансується за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів.

Згідно з п.5 Порядку фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних не бюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи, розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії за рахунок коштів державних не бюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації визначається у розрахунку на рік органами Пенсійного фонду до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з дня призначення пенсії відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", про що відповідному підприємству, установі організації або закладу відразу надсилається повідомлення за зразком, що додається. Зазначені підприємства, установи, організації та заклади самостійно визначають суму, що підлягає до сплати у розрахунку на місяць, та щомісяця до 25 числа перераховують органу Пенсійного фонду за своїм місцезнаходженням відповідні кошти для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у минулому та поточному роках.

Відповідно до Порядку, у разі порушення строку сплати коштів, які спрямовуються на фінансування різниці у розмірі пенсії, органи Пенсійного фонду стягують відповідні суми у порядку, визначеному законодавством.

Матеріалами справи підтверджено та встановлено судом, що Фондом були вручені Відповідачу повідомлення про суму витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", і сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, а саме: повідомлення за липень місяць 2014 року в сумі 5231,23 грн.; повідомлення за серпень місяць 2014 року в сумі 5231,23 грн.; повідомлення за вересень місяць 2014 року в сумі 5231,23 грн.

Проте, Відповідач, отримавши дані повідомлення, добровільно заборгованість не відшкодував.

Згідно статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і не спростовані відповідачем, в зв'язку з чим підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, у разі задоволення позовних вимог, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 10, 81 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст. 24 Закону України "Про наукову і науково - технічну діяльність", ст. 49 Кодексу Законів про працю України (в редакції від 01.08.2001 року), статтями 1, 4-2, 4-3, 12, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" (пр. Московський, 275, м. Харків, 61007, р/р 4805 в АКІБ "УкрСиббанк", МФО 351005, ) на користь Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова (вул. 2-ї П'ятирічки, 36, м. Харків, 61089, р/р 91 в ФХОУ АТ "Державний ощадний банк" м. Харків, МФО 351823, ) заборгованість по відшкодуванню суми витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" і сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів за липень, серпень та вересень місяці 2014 року в сумі 15 693,69 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" (пр. Московський, 275, м. Харків, 61007, р/р 4805 в АКІБ "УкрСиббанк", МФО 351005, ) на користь Державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби у Дзержинському районі м. Харкова, вул. Бакуліна 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) 1827,00 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 21.07.2015 р.

Суддя І.П. Жигалкін