ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2015 р. Справа № 917/693/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гончар Т. В. , суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Томіній І.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 за довіреністю б/н від 23.07.2013 р.

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу СТОВ імені Духова (вх. № 3786П/3-11) на рішення господарського суду Полтавської області від 16.06.2015 р. у справі № 917/693/15

за позовом ФОП ОСОБА_2

до СТОВ імені Духова

про стягнення 54057,16 грн.

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2015 р. розглядається позовна заява Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення з Сільськогосподарського товариства імені Духова 54 057,16 грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного між сторонами 20.08.2014 р. договору № ТЕО-14/320-ПНСХ-ДХВ про надання транспортно-екпедиторських послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом, з яких: 43 250,22 грн. основний борг, 8 004,69 грн. інфляційні втрати за період з 01.11.2014 р. по 20.03.2015 р., 342,42 грн. три проценти річних за період з 13.12.2014 р. по 20.03.2015 р. та 2 459,83 грн. пеня за період з 13.12.2014 р. по 20.03.2015 р.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 16.06.2015 р. у справі № 917/693/15 (суддя Ківшик О.В.) позов задоволено частково.

Стягнуто з СТОВ імені Духова на користь ФОП ОСОБА_2 8 004,69 грн. інфляційних втрат, 342,42 грн. три проценти річних та 2 459,83 грн. пені, в дохід Державного бюджету України 1 827,00 грн. судового збору. В частині позовних вимог ФОП ОСОБА_2 про стягнення з СТОВ імені Духова 500,00 грн. основного боргу у позові відмовити. Припинено провадження в частині позовних вимог ФОП ОСОБА_2 про стягнення з СТОВ імені Духова 42 750,22 грн. основного боргу.

Відповідач з зазначеним рішенням не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив оскаржуване рішення змінити та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Так, в своїй апеляційній скарзі відповідач зазначає, що позивачем не доведено факту отримання від позивача оригіналів визначених п. 2.3 Договору документів та дати підписання актів приймання-передачі послуг, в зв'язку з цим у суду були відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 15.07.2015 р. прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 29.07.2015 р.

Позивач надав 29.07.2015 р. за вх. № 11296 для залучення до матеріалів справи заяву з додатком, а саме копією рішення господарського суду Полтавської області від 12.05.2015 р. у справі № 917/616/15.

Позивач 29.07.2015 р. надав за вх. № 11297 відзив на апеляційну скаргу, в якому проти апеляційної скарги відповідача заперечує, просить її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджені усі фактичні обставини справи, яким надана належна правова оцінка.

В судове засідання, призначене на 29.07.2015 р. представник відповідача не з'явився, хоча у відповідності до вимог чинного законодавства про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, будь-яких письмових клопотань (в т.ч. і про відкладення розгляду справи) представником відповідача не заявлено.

Враховуючи належне повідомлення відповідача про час та місце засідання суду, відсутність будь-яких клопотань, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу відповідача за відсутності його представника, за наявними у матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне:

Як свідчать матеріали справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, 26.12.2013 р. між ФОП ОСОБА_2 (виконавець) та СТОВ імені Духова (замовник) було укладено Договір № ТЕО-14/320-ПНСХ-ДХВ про надання транспортно-екпедиторських послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом (а.с. 14-15, надалі - Договір).

При цьому сторони узгодили, зокрема, наступне :

- в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов'язується організувати перевезення вантажу автомобільним транспортом (відповідно із товарно-транспортною накладною) до відповідного пункту призначення у встановлений договором або замовленням строк та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (вантажоодержувачу), а замовник зобов'язується сплатити за організацію перевезення вантажу встановлену цим договором плату (п. 1.1 Договору);

- ціна договору дорівнює сумарній вартості наданих виконавцем та прийнятих замовником послуг, пов'язаних із перевезенням вантажу протягом дії цього договору та відображається в актах приймання-передачі наданих послуг (п. 2.1 Договору);

- плата за послуги здійснюється після їх фактичного надання протягом 10-ти банківських днів з моменту отримання оригіналів документів, вказаних нижче та факту підписання Актів передачі-приймання наданих послуг. При відсутності зауважень щодо наданих послуг за Договором замовник підписує акт передачі - прийняття наданих послуг протягом п'яти банківських днів після його отримання, а також документів, що підтверджують надання послуг, а саме: оригінал товарно - транспортної накладної з відміткою про отримання вантажу вантажоодержувачем, оригінал податкової накладної. У разі наявності претензій щодо наданих послуг замовник протягом п'яти робочих днів з моменту отримання акту передачі - прийняття наданих послуг зобов'язаний направити мотивовану відмову від підписання акту (ч. 1 п. 2.4 Договору);

- датою надання послуг є дата підписання сторонами акту приймання - передачі послуг (п. 2.5 Договору);

- замовник зобов'язаний сплатити виконавцю за надані послуги встановлену суму (пп. 3.3.7 п. 3.3 Договору);

- за порушення термінів оплати замовник виплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, від вартості несвоєчасно виконаного зобов'язання (п. 4.7 Договору).

Як свідчать матеріали справи, до Договору між сторонами було укладено (підписано представниками сторін та скріплено печаткою відповідача), зокрема, Додаток № 2, в якому сторони узгодили тарифи на перевезення кукурудзи та соняшника (копія наявна у матеріалах справи, а.с. 16)

Факт виконання позивачем прийнятих на себе зобов'язань з надання послуг замовнику на загальну суму 175 109,03 грн. підтверджується наявними у справі копіями належним чином оформлених актів приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) (а.с. 17-21), а саме: акт № 39 від 13.10.2014 р. на суму 10 732,38 грн.; акт № 40 від 15.10.2014 р. на суму 11 333,87 грн.; акт № б/н від 24.10.2014 р. на суму 95 200,80 грн.; акт № б/н від 20.11.2014 р. на суму 37 158,01 грн. та акт № 19 від 24.11.2014 р. на суму 20 683,97 грн. (оригінали актів оглянуто судом та встановлено, що наявні у матеріалах справи копії відповідають оригіналам).

З огляду на те, що відповідач протягом тривалого часу не проводив оплату за отримані ним послуги за Договором, на адресу останнього позивачем було направлено вимогу № б/н від 16.02.2015 р. щодо сплати заборгованості у розмірі 175 609,03 грн. (копія наявна у матеріалах справи, а.с. 25). Зазначена вимога була отримана представником відповідача 24.02.2015 р., що підтверджується наявною у матеріалах справи копією повідомлення про вручення поштового відправлення - вимоги (а.с. 26) та залишена відповідачем без реагування.

Як зазначає позивач, 12.12.2014 р. між ФОП ОСОБА_2 (первісний кредитор) та ПАТ "Компанія "РАЙЗ" (новий кредитор) було укладено Договір про уступку вимоги № ПММ/194/008/14 (а.с. 22-23, далі - Договір уступки вимоги), відповідно до умов якого ФОП ОСОБА_2 (первісний кредитор) уступає, а ПАТ "Компанія "РАЙЗ" (новий кредитор) приймає право вимоги виконання зобов'язання СТОВ імені Духова на суму 132 358,81 грн., що існують згідно умови Договору № ТЕО-14/320-ПНСХ-ДХВ.

За даними позивача відповідач зобов'язання по Договору щодо оплати отриманих послуг не виконав, заборгованість останнього складає 43 250,22 грн..

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 54 057,16 грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного між сторонами 20.08.2014 р. договору № ТЕО-14/320-ПНСХ-ДХВ про надання транспортно-експедиторських послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом, з яких: 43 250,22 грн. основний борг, 8 004,69 грн. інфляційні втрати за період з 01.11.2014 р. по 20.03.2015 р., 342,42 грн. три проценти річних за період з 13.12.2014 р. по 20.03.2015 р. та 2 459,83 грн. пеня за період з 13.12.2014 р. по 20.03.2015 р.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи правову природу укладеного договору, кореспондуючи права та обов'язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору про перевезення вантажу.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (ст. 909 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Крім того, згідно ст. 603 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням у разі заміни кредитора.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав зобов'язання за договором.

В свою чергу, відповідач в порушення прийнятих на себе зобов'язань за вищезазначеним Договором та приписів ст. 903 Цивільного кодексу України не сплатив вартість отриманих послуг.

Заборгованість останнього на момент подання позову з урахуванням відступленого ПАТ "Компанія "РАЙЗ" права вимоги за Договором уступки вимоги № ПММ/194/008/14 складала 42750,22 грн. (175109,03 грн. - 132358,81 грн.). Дана обставина відповідачем визнається, визнання відповідачем частини позовних вимог вчинено повноважною особою з дотриманням встановлених правил вчинення вказаної процесуальної дії, не суперечить законодавству, не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, та приймається судом.

Як зазначалося вище, 28.05.2015 р. відповідачем було сплачено на рахунок позивача 42750,22 грн., що підтверджується випискою банку по рахунку та платіжним дорученням № 3824 від 28.05.2015 р., а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про припинення провадження у справі в цій частині позовних вимог, оскільки між сторонами відсутній предмет спору, що згідно п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України є підставою для припинення провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції було правомірно відмовлено у позові в частині стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 500,00 грн. (43 250,22 грн. - 42 750,22 грн.), оскільки вказана сума не знайшла документального підтвердження матеріалами справи (виникла внаслідок допущеної позивачем при розрахунку ціни позову арифметичної помилки).

Колегія суддів також погоджується і з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості стягнення з відповідача 3% річних у сумі 342,42 грн. та 2459,83 грн. пені, 8004,69 грн. інфляційних втрат. Перевіркою наданих позивачем розрахунків встановлено, що вони здійснені у відповідності до вимог чинного законодавства (ст.ст. 610, 611, 625 ЦК України, 232 ГК України), положень договору (а саме п. 4.7 договору) та фактичних обставин справи.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідачем ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції не надано будь-яких доказів на спростування як суми основного боргу так і нарахованих на неї сум річних, інфляційних та пені. Заперечення відповідача фактично зводяться до того, що позивачем не доведено факту отримання від позивача оригіналів визначених п. 2.3 Договору документів та дати підписання актів приймання-передачі послуг, в зв'язку з цим у суду були відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що такі твердження відповідача позбавлені належної переконливості, оскільки, як зазначає позивач, акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) готувалися на СТОВ ім. Духова працівником останнього Пальчинською Л.Г., повноваження якої підтверджується довіреністю № 440 від 26.08.2014 р., відповідно до розпорядження № 45/1 від 26.03.2014 р. "Про закріплення номерних печаток" номерна печатка № 8 закріплена саме за вказаною особою (а.с. 47-52).

Разом з цим, згідно з ч. 4 ст. 62 Господарського Кодексу України однією із ознак підприємства як юридичної особи є наявність печатки зі своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом.

Чинне законодавство України не встановлює уніфікованої форми акту приймання-передачі послуг, покладені в підставу позову акти приймання-передачі послуг відповідають загальним вимогам до первинних бухгалтерських документів згідно ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), оскільки вказані у них відомості дають змогу ідентифікувати юридичну особу - відповідача, що брала участь у здійсненні вказаних господарських операцій, а також містять дату їх підписання. Слід зазначити, що факт надання позивачем та факт отримання відповідачем послуг на загальну суму 175109,03 грн. та наявність заборгованості останнього з оплати їх вартості відповідач визнав.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких інших обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, повністю дослідив обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування або зміни вказаного рішення відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 33, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу СТОВ імені Духова на рішення господарського суду Полтавської області від 16.06.2015 р. у справі № 917/693/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 16.06.2015 р. у справі № 917/693/15 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 03.08.15

Головуючий суддя Слободін М.М.

Суддя Гончар Т. В.

Суддя Гребенюк Н. В.