ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2015 року Справа № 904/2597/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Величко Н.Л. -доповідача

суддів: Іванова О.Г., Подобєда І.М.

при секретарі судового засідання: Погорєлова Ю.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Черемисіна Е.О., довіреність №46-2 від 21.04.15, представник;

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод", м. Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпопетровської області від 10.06.2015 року у справі №904/2597/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СР ЛТД", м. Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод", м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості у сумі 127 761,64 грн.

ВСТАНОВИВ:

1.Стислий виклад суті рішення місцевого господарського суду

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 10.06.2015р. у справі №904/2597/15 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СР ЛТД" про стягнення заборгованості у сумі 127 761,64 грн. задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" (далі - ПАТ «Інтерпайп НТЗ») на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СР ЛТД" (далі - ТОВ "СР ЛТД") основний борг у розмірі 71 877,60 грн., пеню у розмірі 2 081,50 грн., 3% річних у розмірі 2823,90 грн., втрати від інфляції у розмірі 50 954,03 грн. та судовий збір у розмірі 2554,74 грн. Повернуто ТОВ "СР ЛТД" з державного бюджету України надмірно сплачений судовий збір в розмірі 16,65 грн.

В задоволенні заяви ПАТ Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" про розстрочення виконання рішення суду - відмовлено у повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у встановленій судом загальні сумі 127 737, 03 грн. є правомірними і підлягають задоволенню. Разом з тим, в задоволенні заяви ПАТ Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" про розстрочення виконання рішення суду відмовлено з огляду на те, що скрутне, на думку відповідача фінансове становище, яке утворилось внаслідок його господарської діяльності, не є тією виключною обставиною, яка дає підстави для розстрочки виконання судового рішення. Зважаючи на те, що сторони по справі знаходяться в рівнозначних економічних умовах, надання відповідачеві можливості тимчасово не виконувати рішення суду (розстрочка) буде порушенням права позивача.

2. Підстави, з яких порушене питання про перегляд рішення

Відповідач вважає рішення від 10.06.2015р. по справі №904/2597/15 незаконним та необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідністі висновків, викладених у рішенні господарського суду обставинам справи; порушення та неправильного застосування норм процесуального та матеріального права.

Апелянт вважає, що в порушення норм ч.1 ст.43 ГПК суд першої інстанції не дослідив належним чином матеріали справи, у зв'язку з чим прийняв рішення, що суперечить нормам чинного законодавства.

Скаржник вважає, що господарський суд Дніпропетровської області при винесенні рішення по справі 904/2597/15 не врахував пояснення Відповідача викладені у відзиві на позовну заяву №24-1-364 від 12.05.2015р. стосовно того, що Позивач звертаючись до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою №28/09-1 від 19.02.2015р. пропустив спеціальний строк позовної давності передбачений ст.258 ЦК України стосовно нарахування пені по Договору №560131731 від 02.10.2013р, вказуючи на те, що строк позовної давності у Позивача для звернення до суду по стягненню пені закінчився 20.01.2015р. по сумі 33 566,40 грн. та 21.01.2015 р. по сумі 38 311,20грн.

Крім того, на думку відповідача суд першої інстанції відмовляючи ПАТ «Інтерпайп НТЗ" у розстрочці виконання рішення строком на три місяці з оплатою рівними частинами до 30 числа кожного місяця, не врахував викладених відповідачем в заяві №24-1-365 від 12.05.2015р, і доданому до неї балансі підприємства станом на 31.03.2015р об'єктивних обставин, наявних у господарській діяльності підприємства, які підтверджують скрутне фінансове становище і збитковість підприємства. Зокрема, суд не прийняв до уваги доводи ПАТ «Інтерпайп НТЗ", про те, що звернення стягнення на майно Відповідача, призведе до зупинення діяльності підприємства Відповідача, невиплату заробітної плати працівникам підприємства, несплату податків та інших обов'язкових платежів.

3. Доводи, викладені в запереченнях на апеляційну скаргу

Позивач вважає рішення господарського суду Дніпропетровської області 10.06.2015р. №904/2597/15 законним і обгрунтованим, прийнятим у повній відповідності з нормами матеріального і процесуального права, а апеляційну скаргу Відповідача безпідставною.

ТОВ «СР ЛТД» не погоджується з доводами апелянта про те, що суд першої інстанції не належним чином дослідив матеріали справи, у зв'язку з чим прийняв рішення, яке в частині стягнення з Відповідача пені у розмірі - 2 081,50 грн суперечить нормам чинного законодавства, бо не врахував пояснення Відповідача викладені у відзиві на позовну заяву №24-1-364 від 12.05.2015р. стосовно застосування згідно ст. 258 ЦК України спеціальної позовної давності в один рік з дати виникнення зобов'язання при нарахуванні пені по Договору №560131731 від 02.10.2013 р.

На спростування такого твердження скаржника, позивач зазначає, що акти приймання виконаних будівельних робіт на суму 71877,60 грн. було підписано сторонами 06.11.2013р. Згідно п.4.1. Договору розрахунки за виконані роботи здійснюються на протязі 75-ти календарних днів після підписання сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт, за наявності рахунку і податкової накладної. Тобто відповідач повинен був здійснити розрахунок за договором №560131731 від 02.10.2013р. до 20 січня 2014р.

Зважаючи на те, що позовна давність стосовно пені підлягає обчисленню за кожен день нарахування, то право на позов про стягнення пені за 27 березня 2014 року виникає наступного дня 28 березня 2014 року і триває рік-до 27 березня 2015 року. Оскільки позовна заява подана Позивачем 27 березня 2015 року, то строк позовної давнини в один рік, щодо стягнення пені по Договору Позивачем не був пропущений.

ТОВ «СР ЛТД» вважає, що суд справедливо встановив, те, що сторони по справі знаходяться в рівнозначних економічних умовах, а наведені Відповідачем підстави для розстрочки виконання судового рішення, зокрема, фінансове становище, не є тими виключними обставинами, які дають підстави для розстрочки виконання рішення.

4.Апеляційною інстанцією встановлено:

02.10.2013 року між ТОВ "СР ЛТД" (підрядник) ПАТ «Інтерпайп НТЗ» (замовник) був укладений договір підряду № 560131731 (далі - Договір), за умовами п.1.1. якого підрядник приймає на себе зобов'язання виконати роботи по капітальному ремонту пресспрокатної лінії КПЦ і насосної високого тиску КПЦ - наладка електроустаткування, інв. №№ 10424308, 10422645, у об'ємі згідно кошторисної документації, що додається, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконані роботи відповідно до узгоджених договірних цін, які є невід'ємною частиною Договору.

В п. 8.1. Договору, передбачено, що він набирає чинності з моменту фактичного підписання його повноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2013 року. Закінчення терміну дії Договору не звільняє сторони від виконання зобов'язань, що залишилися невиконаними.

Сума Договору складає 60 000,00 грн., окрім того ПДВ 12 000,00 грн. Всього сума Договору складає 72 000,00 грн. (п. 2.1. Договору).

Згідно п. 3.1. Договору термін виконання робіт складає 25 діб з дати підписання акту прийому-передачі.

Відповідно до п.3.2. Договору приймання виконаних робіт здійснюється шляхом підписання акту здачі-приймання виконаних робіт КБ-2в уповноваженими представниками сторін. У разі потреби заміни запасних часток, механізмів, підрядник зобов'язаний передати демонтовані запасні частки і механізми замовникові по акту прийому-передачі.

Розрахунки за Договором здійснюються шляхом перерахування замовником на розрахунковий рахунок підрядника вартості виконаних робіт на протязі 75-ти календарних днів після підписання сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт, за наявності рахунку та податкової накладної (п.4.1. Договору).

За умовами Договору позивач виконав роботи на загальну суму 71 877,60 грн.

Факт виконання ТОВ «СР ЛТД» своїх зобов'язань за договором підтверджується, наданим Позивачем Актом прийому виконаних будівельних робіт № 1 від 05.11.2013 року на суму 33 566,40 грн. та Акт прийому виконаних будівельних робіт № 2 від 06.11.2013 року на суму 38 311,20 грн (а.с.18-21)

Наведені Акти містить підписи з боку позивача та з боку відповідача, які скріплені печатками підприємств.

Позивач виставив відповідачу рахунки за виконані роботи, а саме: рахунок № 11215 від 05.11.2013р. на суму 33 566,40 грн. та рахунок № 11217 від 06.11.2013р. на суму 38 311,20 грн., а також податкові накладні, які підтверджують дані щодо виконаних робіт (а.с. 22-25)

Враховуючи умови п.4.1. Договору, а також факт того, що підтвердженням виконаних позивачем робіт є Акт прийому виконаних будівельних робіт № 1 від 05.11.2013р. та Акт прийому виконаних будівельних робіт №2 від 06.11.2013р., відповідно строк оплати товару є таким, що настав 20.01.2015р.

Відповідач у визначений Договором строк вартість виконаних робіт не сплатив, у зв'язку з чим в нього виникла заборгованість перед позивачем у 71 877 грн. 60 коп, яка стала підставою для звернення ТОВ «СР ЛТД» 27.03.2015 до суду з позовною заявою №28/09-1 від 19.02.2015р про стягнення заборгованості.

12.05.15р. ПАТ «Інтерпайп НТЗ» звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з заявою про розстрочення виконання рішення у справі №904/2597/15 на 3 місяці з оплатою рівними частинами до 30 числа кожного місяця, посилаючись на складне фінансове становище, викликане ситуацією на ринку металопродукції, підвищенням оподаткування, збитковістю підприємства, в підтвердження чого надав Баланс підприємства станом на 31.03.2015р. (а.с.65-66).

20.05.2015р. ТОВ «СР ЛТД» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою про збільшення позовних вимог в частині інфляційних втрат на суму 30 483,29 грн. і 3% річних на 443,08 грн, визначивши загальну суму заборгованості згідно нового розрахунку у розмірі 127 761,64 грн.

У оскаржуваному рішенні від 10.06.2015р., задоволені заяви ТОВ «Інтерпайп НТЗ» про розстрочення виконання рішення господарським судом Дніпропетровської області було відмолено.

5. Мотиви, за якими апеляційна інстанція виходила при прийнятті постанови

Статтями 526, ч.1 ст. 548, 546 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч.1,3 ст.549, ст.551 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст.232 Господарського кодексу України вимогу щодо сплати штрафних санкцій за господарське правопорушення може заявити учасник господарських відносин, права чи законні інтереси якого порушено, а у випадках, передбачених законом, - уповноважений орган, наділений господарською компетенцією.

Відповідно до ст.610, 612, ч.1,2 ст.625 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 258 Цивільного кодексу до пені застосовується спеціальна позовна давність в один рік. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Отже для нарахування пені застосовується строк у шість місяців, а для її стягнення позовна давність в один рік.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, заслухавши у судовому засіданні представників сторін колегія суддів, дійшла висновку, що суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку, визнавши грошові вимоги Позивача правомірними та відхиливши доводи Скаржника про безпідставність стягнення з нього пені, інфляційних втрат та 3% річних з огляду на наступне.

З огляду на вищезазначене та на обставини, встановлені під час розгляду спору, вбачається, що зобов'язання у розмірі 71 877,60 грн (основне зобов'язання) ТОВ «Інтерпайп НТЗ» по оплаті послуг ТОВ «СР ЛТД» за виконані робіт по капітальному ремонту пресспрокатної лінії КПЦ і насосної високого тиску КПЦ - наладка електроустаткування, інв. №№ 10424308, 10422645, яке виникло на підставі договору підряду № 560131731 від 02.10.2013р. є грошовим та мало бути виконаним до 20.01.2014р.

Наявність вказаної заборгованості Відповідач не заперечує. В той же час з матеріалів справи вбачається, що ні на момент строку виконання зобов'язання, ні на момент винесення оскаржуваного рішення, відповідачем не надано доказів сплати суми основного зобов'язання за договором. Вказані обставини підтверджують правомірність заявлених Позивачем вимог про стягнення неустойки (пені) у розмірі облікової ставки НБУ за кожен прострочення оплати, передбаченої п.5.2 договору, та застосування заходів відповідальності за невиконання зобов'язання передбачених ст. 625 ЦК України.

Відповідно до законодавства та умов договору судом першої інстанції правильно визначено, що період нарахування штрафних санкцій за невиконання ПАТ «Інтепрайп НТЗ» оплати за виконані роботи становить з 21.01.2014р по 20.07.2014р., роз'яснивши, що пеня нараховується окремо за кожен день прострочення, а сплив позовної давності в один рік відраховується для кожного дня прострочення окремо, господарський суд Дніпропетровської області прийняв правильне рішення щодо задоволення вимоги ТОВ «СР ЛТД» про стягнення з Апелянта пені за період з моменту подачі позовної заяви 27.03.2014р до моменту перерахунку позовних вимог 13.05.2015р.

Суд першої інстанції правильно відхилив заперечення Апелянта про неможливість нарахування на суму його заборгованості інфляційних втрат та 3% річних, визнавши неправильним обґрунтування його позиції спеціальною нормою ч.3 ст. 692 ЦК України, зазначивши що в даному випадку підлягає застосуванню загальна норма ст. 625 ЦК України, якою передбачена відповідальність за порушення грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до п.7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України": підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

З вищезазначеного вбачається, що законодавець пов'язує розстрочку виконання судового рішення у судовому порядку з об'єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Враховуючи те, що Господарський процесуальний кодекс України не містить вичерпного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, як і не містить переліку виняткових випадків відстрочки або розстрочки виконання рішення, у кожному конкретному випадку це згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України є оцінкою судом доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В якості підстави для розстрочки виконання судового рішення, Апелянт посилається на скрутне фінансове становище, в підтвердження чого додає звіт про фінансові результати станом на 31.03.2015 року та зазначає, що стягнення всієї суми може призвести до погіршення фінансового стану підприємства та нездатності продовжувати фінансове забезпечення діяльності, невиплати заробітної плати працівникам підприємства, несплату податків та інших обов'язкових платежів та, як наслідок, до невиконання цього рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 42 ГКУ підприємництво ? це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що фінансове становище відповідача, яке на думку самого Відповідача є скрутним, утворилось внаслідок його господарської діяльності, а не в силу якихось об'єктивних, незалежних від відповідача обставин.

У зв'язку з цим Апеляційний суд вважає, що доводи Відповідача про особливості здійснення його господарської діяльності вірно не взяті місцевим судом до уваги, оскільки порядок господарювання підприємства не свідчить про винятковість цієї обставини, як такої, що перешкоджає виконанню рішення суду.

Колегія суддів також погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що сторони знаходяться в рівних економічних умовах, а зважаючи на інфляційні процеси у економіці держави, невиконання протягом тривалого часу рішення суду порушує матеріальні інтереси Позивача та може призвести до негативних наслідків для нього, так як даний спір виник з вини Відповідача і спірна сума заборгованості не погашається Апелянтом протягом тривалого часу.

Отже, суд першої інстанції правильно застосував процесуальний закон, що регулює спірні правовідносини та оцінивши обставини, якими Відповідач обґрунтовував заяву про розстрочку виконання рішення і дійшов правильних висновків про відсутність правових підстав для цього.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.06.2015р. відповідає обставинам справи та вимогам закону, у зв'язку з чим має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод", м. Дніпропетровськ - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.06.2015 року у справі № 904/2597/15 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний тест постанови виготовлено 31.07.2015 року.

Головуючий суддя Н.Л. Величко

Суддя О.Г. Іванов

Суддя І.М. Подобєд