РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року Справа № 903/456/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Крейбух О.Г.

судді Демидюк О.О. ,

судді Мамченко Ю.А.

при секретарі Михальчук В.К.

за участю представників:

позивача - Коваль О.С.;

відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача товариства з обмеженою відповідальністью "Понінківська картонно-паперова фабрика" на рішення господарського суду Волинської області від 09.06.15 р. у справі № 903/456/15

за позовом товариство з обмеженою відповідальністю "ІМПЕРІАЛ-БУД"

до товариство з обмеженою відповідальністью "Понінківська картонно-паперова фабрика"

про стягнення 39339,06 грн.

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю "ІМПЕРІАЛ-БУД" звернулося до господарського суду Волинської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Понінківська картонно-паперова фабрика" про стягнення 41 339, 06 грн., з яких: 32 795,00 грн. - сума основного зобов'язання за договором, 1 623,35 грн. пені, 266,85 грн. - 3 % річних, 6 653,86 грн. втрат від інфляції /а.с. 3-8/.

09.06.2015 року позивач подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, яка прийнята місцевим господарським судом та згідно якої останній просить стягнути 39 339,06 грн., з них: 30 795 грн. заборгованості за виконані на підставі договору підряду № 28/10/14-44 від 28.10.2014 року роботи, 1 623,35 грн. пені за період з 12.01.2015 року по 20.04.2015 року, 266,85 грн. процентів річних за період з 12.01.2015 року по 20.04.2015 року, 6 653,86 грн. збитків, завданих інфляцією за період січень - березень 2015 року /а.с. 80/.

Рішенням господарського суду Волинської області від 09.06.2015 року у справі № 903/456/15 (суддя Якушева І.О.) позов ТзОВ "ІМПЕРІАЛ-БУД" до ТзОВ "Понінківська картонно-паперова фабрика" про стягнення 39 339, 06 грн. задоволено.

Стягнуто з ТзОВ "Понінківська картонно-паперова фабрика" на користь ТзОВ "ІМПЕРІАЛ-БУД" 30 795 грн. заборгованості, 1 623 грн. 35 коп. пені, 266 грн. 85 коп. процентів річних, 6 653 грн. 86 коп. збитків, завданих інфляцією, а всього 39 339 грн. 06 коп., 1738 грн. 60 коп. витрат, пов'язаних з оплатою судового збору.

Зобов'язано УДКСУ у м. Луцьку повернути ТзОВ "ІМПЕРІАЛ-БУД" з державного бюджету 88 грн. 40 коп. судового збору, сплаченого згідно з платіжним дорученням № 3346 від 20.04.2015 року /а.с. 89-91/.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач ТзОВ "Понінківська картонно-паперова фабрика" звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Волинської області від 09.06.2015 року у справі № 903/456/15 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказує наступне:

- суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що акт № 1 за грудень 2014 року підписаний сторонами згідно договору 31.12.2014 року;

- судом залишено поза увагою пояснення представника ТзОВ «ПКПФ» щодо підписання акту за грудень 2014 року в другій половині січня 2015 року та бухгалтерську довідку від 09.06.2015 року № 1/243, якою підтверджується, що вказаний акт № 1 за грудень 2014 року проведений в бухгалтерському обліку ТзОВ «ПКПФ» 01.02.2015 року;

- в податковій накладній від 31.12.2014 року в графі вид робіт вказано «влаштування бетонного покриття», хоча такий вид робіт не передбачений ані договором, ані додатком до нього, ані актом № 1.

Таким чином, на думку скаржника, правові підстави для задоволення позову відсутні; просить рішення господарського суду Волинської області від 09.06.2015 року у справі № 903/456/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити /а.с. 100-102/.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти доводів та вимог скарги, вказавши, що господарський суд Волинської області при винесенні рішення правомірно застосував норми матеріального та процесуального права, повністю з'ясував обставини справи та дослідив докази у справі, постановив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить оскаржуване рішення залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити /а.с. 142-146/.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 13.07.2015 року апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 29.07.2015 року /а.с. 98-99/.

29.07.2015 року в судовому засіданні позивач повністю підтримав вимоги і доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

29.07.2015 року відповідач участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив; подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням уповноваженого представника в службовому відрядженні в Мукачівському міськрайонному суді Закарпатської області.

Колегією суддів вказане клопотання відхилено з огляду на таке.

Відповідно до п.3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

Одночасно, застосовуючи у відповідності до част.1 ГПК України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи част.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Оскільки ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 13.07.2015 року явка представників сторін в судове засідання 29.07.2015р. обов'язковою не визнавалась, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

28.10.2014 року між ТзОВ "ІМПЕРІАЛ-БУД" (надалі - виконавець, позивач) та ТзОВ "Понінківська картонно-паперова фабрика" (надалі - замовник, відповідач, скаржник) укладено договір підряду № 28/10/14-44 на виконання робіт (надалі - Договір), відповідно до п.1.1 якого виконавець зобов'язується своїми силами і засобами виконати якісно роботи по виготовленню фундаментів під стійки транспортера (6 шт.) та приямків (З шт.); демонтаж монтаж склад-ангара; ваги автомобільної ТВА, а замовник зобов'язується прийняти роботи та оплатити їх вартість у строки та на умовах, що визначаються цим договором /а.с. 20-23/.

Відповідно до п.1.2 Договору, склад, обсяг та вартість робіт, що будуть виконуватися виконавцем, визначаються у затвердженій у встановленому порядку договірній ціні, що є обов'язковим додатком до цього договору (додаток № 1).

Згідно з п.2.1 Договору, вартість передбачуваних робіт включає в себе вартість виконання робіт, що доручається виконавцю, за даним договором складає: загальна вартість з ПДВ 20 % - 180 000 грн., в тому числі ПДВ 20 % - 30 000 грн., згідно з договірною ціною до договору (додаток 1), що є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до п.2.2 Договору, встановлена договірна ціна може змінюватися по письмовій згоді сторін у наступних випадках:

- при зміні обсягів та видів робіт;

- при зміні цін на матеріально-технічні ресурси.

Відповідно до п.3.1 Договору, всі взаєморозрахунки по цьому договору здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на р/р виконавця тільки в національній валюті України з отриманням передоплати: по 30 % від вартості робіт кожних наступних 15 днів; остаточний розрахунок фактично виконаних робіт замовник перераховує протягом 3-ох банківських днів з моменту підписання акту здачі-приймання виконаних робіт.

Відповідно до п.3.2 Договору, всі взаєморозрахунки по цьому договору здійснюються за фактично виконані роботи з урахуванням авансового платежу.

Даний Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до моменту його остаточного виконання (п.9.1. Договору).

На виконання п.3.1 Договору, сторонами складено акт № 1 за грудень 2014 року форми КБ-2в, згідно якого позивач виконав, а відповідач прийняв підрядні роботи на суму 132 795,00 грн. /а.с. 28-30/.

Вказаний акт скріплений підписами та печатками сторін:

- зі сторони ТзОВ "ІМПЕРІАЛ-БУД" - Мельничук О.О., директором товариства/переданий замовнику Тесленком В.Г. - робітником товариства;

- зі сторони ТзОВ «ПКПФ» - Коренєвим С.М.

Згідно пояснень позивача від 25.05.2015 року, акт виконаних робіт № 1 за грудень 2014 року був підписаний та переданий ТзОВ «ПКПФ» на адресу ТзОВ "ІМПЕРІАЛ-БУД" 31.12.2014 року. Після отримання даного акту роботи були відображені в бухгалтерському обліку та, відповідно, на підставі акту позивачем було сплачено податкові зобов'язання /а.с. 74/.

Матеріали справи місять податкову накладну від 31.12.2014 року, порядковий № 24, складену на підставі договору підряду від 28.10.2014 року № 28/10/14-44 на суму 32 795,00 грн.; номенклатура послуг продавця «влаштування бетонного покриття» /а.с. 82/.

Водночас, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що бетонне покриття є різновидом фундаментних основ, які були виготовлені виконавцем підрядних робіт згідно акту № 1, зокрема, улаштування бетонних фундаментів з збиранням і розбиранням дерев'яної опалубки, армування бетонних фундаментів з виготовленням арматурних каркасів, улаштування бетонної підготовки. Тобто, «влаштування бетонного покриття» є ширшим поняттям та включає в себе перелічені в акті роботи. Тому посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, щодо відсутності в договорі, додатку до нього та акті № 1 такого виду робіт як «влаштування бетонного покриття» є безпідставним.

Послуги надані згідно Акту № 1 співпадають з найменуванням послуг, визначених у Додатку № 1 до Договору /а.с. 24-27/.

Відповідач, на виконання умов договору, оплатив надані позивачем послуги частково в сумі 100 000,00 грн. в якості авансового платежу, що підтверджується наступними платіжними дорученнями:

- № 6812 від 21.11.2014 року на суму 50 000,00 грн. /а.с. 32/;

- № 1408 від 08.12.2014 року на суму 50 000,00 грн. /а.с. 33/;

- № 871 від 08.06.2015 року на суму 2 000, 00 грн. (часткова оплата здійснена після звернення позивача з позовом до суду - 24.04.2015 року) /а.с. 86/.

26.03.2015 року позивачем направлено на адресу відповідача претензію № 2303/2 від 23.03.2015 року з вимогою погасити решту заборгованості за договором підряду № 28/10/14-44 від 28.10.2014 року в сумі 32 795 грн. /а.с. 36-38/.

Вказана претензія отримана відповідачем 02.04.2015 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення /а.с. 40/.

Претензія залишена відповідачем без відповіді та реагування.

Неналежне виконання умов договору щодо оплати наданих позивачем послуг слугувало підставою для звернення ТзОВ "ІМПЕРІАЛ-БУД" з позовом до суду про стягнення з ТзОВ "Понінківська картонно-паперова фабрика" 30 795, 00 грн. суми основного боргу (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 09.06.2015 року).

При прийнятті рішення, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться.

У відповідності до част.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (част.1 ст.628 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відтак, позовні вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги у сумі 30 795,00 грн. є такими, що підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню на підставі ст.ст.526, 530, 628, 629 Цивільного кодексу України.

Позивач просить стягнути 1623,35 грн. пені за період прострочення з 12.01.2015 року по 20.04.2015 року.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (част.1 ст.546 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (част.1, 3 ст.549 ЦК України).

Відповідно до част.1 ст.547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до п.6.2 Договору, у випадку несвоєчасної оплати робіт, замовник зобов'язаний виплатити виконавцю пеню в розмірі 0,05 % від несплаченої суми за кожен день прострочки.

Згідно ст.ст.1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Тобто пунктом 6.2. Договору, сторони погодили відповідальність замовника за несвоєчасне проведення розрахунку за надані позивачем послуги у вигляді сплати пені у розмірі 0,05 % від несплаченої суми за кожен день прострочки. При цьому розмір пені, передбачений договором, не перевищує подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня - з 12.01.2015 року по 20.04.2015 року.

Колегією суддів перевірено розрахунок пені, здійснений позивачем, за період з 12.01.2015 року по 20.04.2015 року у розмірі 1 623,35 грн. та визнано його вірним.

Позивач просить стягнути 266,85 грн. процентів річних за період з 12.01.2015 року по 20.04.2015 року та 6 653,86 грн. збитків, завданих інфляцією за період січень - березень 2015 року.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегією суддів перевірено розрахунок 3 % річних за період з 12.01.2015 року по 20.04.2015 року у сумі 266,85 грн. та інфляційних за період січень - березень 2015 року в розмірі 6 653,86 грн. та визнано його вірним.

За наведеного, несвоєчасне виконання відповідачем обов'язку по оплаті наданих позивачем послуг має місце, тому позовні вимоги про стягнення 30 795 грн. основного боргу, 1 623,35 грн. пені, 266,85 грн. процентів річних та 6 653,86 грн. інфляційних є підставними та підлягають задоволенню.

Водночас, колегія суддів не бере до уваги доводи скаржника про помилкове врахування податкової накладної № 24 від 31.12.2014 року як доказ підписання акту виконаних робіт, з огляду на ст.201.4 Податкового кодексу України, згідно якої податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань продавця.

Відповідно до п.187.1 ст.187 ПК України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Таким чином, складання позивачем податкової накладної, яка підтверджує податкові зобов'язання позивача, що виникли внаслідок виконання робіт для відповідача при непідписаному акті виконаних робіт та неоплати вказаних робіт відповідачем було неможливим.

Податкова накладна № 24 була виписана в день отримання підписаного акту виконаних робіт №1 за грудень 2014 року та підтверджує виникнення податкових зобов'язань позивача внаслідок підписання акту виконаних робіт для відповідача 31.12.2015 року.

Крім того, колегією суддів залишено поза увагою доводи скаржника щодо неправильності обрахування строку для оплати виконаних робіт, з огляду на таке.

Згідно п.3.1 Договору, остаточний розрахунок фактично виконаних робіт замовник перераховує протягом 3-ох банківських днів з моменту підписання акту здачі-приймання виконаних робіт.

Відповідач в апеляційній скарзі вказує, що позивачем невірно визначено три дні, протягом яких повинні бути перераховані кошти за виконані роботи, а саме: 08.01.2015 року, 09.01.2015 року та 10.01.2015 року.

Відповідно до листа НБУ від 08.12.2014 року № 25-205/73085 "Про регламент роботи в період завершення звітного року" та розпорядження КМУ від 12.11.2014 року № 1084-р "Про перенесення робочих днів у 2015 році", робочими днями у січні 2015 року для банків та банківських установ були 06.01.2015 року, 08.01.2015 року та 09.01.2015 року.

Оскільки акт виконаних робіт був підписаний 31.12.2014 року, а оплата мала бути здійснена протягом 3-ох банківських днів, позивачем, з урахуванням новорічних свят, розпочато обрахування строку для нарахування 3 % річних, пені та інфляційних втрат з 12.01.2015 року. А тому, доводи апелянта є безпідставними.

Відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона належними і допустимими доказами повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі є безпідставними, документально необґрунтованими та такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді справи. Рішення господарського суду Волинської області у даній справі ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Волинської області від 09.06.15 р. у справі № 903/456/15 залишити без змін, апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністью "Понінківська картонно-паперова фабрика" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу № 903/456/15 повернути господарському суду Волинської області.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Мамченко Ю.А.