ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2015 р.Справа № 5017/3760/2012
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Головея В. М.,

Суддів: Шевченко В.В., Ярош А.І.,

при секретарі судового засідання: Ляшенко М.І.,

за участю представників сторін:

від ПАТ «НАК «Нафтогаз України» - Букоємський Р.В. (за довіреністю),

від ПАТ «Одесагаз» - Єльчібекян І.М. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Одесагаз»

на ухвалу господарського суду Одеської області від 30.06.2015

за заявою Публічного акціонерного товариства «Одесагаз»

про розстрочку виконання судового рішення

у справі № 5017/3760/2012

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Публічного акціонерного товариства «Одесагаз»

про стягнення 36 738 222,43 грн.

та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Одесагаз»

до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

про стягнення 71 488 648,34 грн.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 30.07.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Одесагаз» (далі - ПАТ «Одесагаз») звернулось до господарського суду Одеської області із заявою в якій просить надати розстрочку виконання рішення у даній справі на термін у 180 місяців, зі сплатою суми заборгованості щомісяця рівними платежами та встановити щомісячний платіж починаючи з липня 2015 року.

Заява обґрунтована тим, що ПАТ «Одесагаз» не має інших джерел погашення заборгованості ніж ліцензована діяльність. Повне стягнення приведе до негативних наслідків коли сума, що зазначена у рішенні має бути сплачена за рахунок тарифу, що отримує апелянт від транспортування газу розподільчими газопроводами (інших джерел надходження коштів не існує). За рахунок цих коштів забезпечується надійна, безаварійна та безпечна подача газу споживачам, утримується аварійна газова служба та робітники підприємства, виконуються роботи з капітального та поточного ремонту газопроводів та газового обладнання-газорегуляторних пунктів та штрафних регуляторних пунктів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.06.2015 в задоволенні заяви ПАТ «Одесагаз» про надання розстрочки виконання судового рішення - відмовлено.

Вказаний висновок місцевий суд зробив з посиланням на приписи ст.ст. 33, 121 ГПК України мотивував тим, що боржник належними і достатніми доказами не довів обґрунтованість своєї заяви, вказані ним підстави не є винятковими та такими що, ускладнюють виконання рішення суду чи роблять його неможливим.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду Одеської області, ПАТ «Одесагаз» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати, оскільки остання є такою, що винесена за неповним з'ясування фактичних обставин справи, без додержання норм матеріального та процесуального права, постановити нову, якою надати розстрочку виконання судового рішення на термін у 180 місяців, зі сплатою суми заборгованості щомісяця рівними платежами,

В судовому засіданні 30.07.2015 представник ПАТ «Одесагаз» надав пояснення, якими повністю підтримав вимоги апеляційної скарги та просив задовольнити останню, представник Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - ПАТ «НАК «Нафтогаз України») надав пояснення, якими підтримав доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу та просив суд, ухвалу господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ухвали, колегія суддів встановила наступне.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 22.07.2014 року у даній справі стягнуто з ПАТ «Одесагаз» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» суму основного боргу в розмірі 18 680 000,00 грн., 3% річних - 1 880 996,47 грн., інфляційних втрат - 842 427,24 грн., пені - 4 445 509,89 грн.

29.07.2014 року на виконання вимог вказаної постанови, господарський суд видав відповідні накази.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

У відповідності до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду, набувши законної сили, виконуються в порядку, встановленому цим Кодексом і Законом України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 статті 116 ГПК України передбачено, що виконання рішення господарського суду здійснюється на підставі виданого ним наказу, якій є виконавчим документом.

Згідно приписів ч.1 ст. 121 ГПК України господарський суд має право за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити або розстрочити виконання рішення суду. Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення суду на новий строк, який визначається господарським судом. Розстрочка - це виконання судового рішення по частинам у вказані господарським судом строки.

Як вбачається зі змісту та суті ст. 121 ГПК України, задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення можливе у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. При цьому слід мати на увазі, що ГПК України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, а тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК України.

Згідно п.7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених ст. 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення. Приймаючи оскаржувану ухвалу господарський суд зазначених вимог не врахував.

Відповідно до п. 13 ст. 1, ст. ст. 12, 13 Закону України «Про ціни і ціноутворення» від 21 червня 2012 року № 5007-VI (з наступними змінами та доповненнями) фіксованою ціною є обов'язкова для застосування суб'єктами господарювання ціна, встановлена Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Державні регульовані ціни запроваджуються на товари, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, мають істотну соціальну значущість, а також на товари, що виробляються суб'єктами, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку. Державне регулювання цін здійснюється Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень шляхом установлення обов'язкових для застосування суб'єктами господарювання фіксованих цін.

Згідно п. 7 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» до повноважень національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, належить встановлення тарифів на постачання природного газу та газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом.

Як вбачається з матеріалів справи, Компанією здійснювався продаж природного газу на користь ПАТ «Одесагаз», але не з метою забезпечення особистих споживчих потреб останнього, а тому ПАТ «Одесагаз» не є кінцевим споживачем придбаного на підставі договору газу, що, в свою чергу, свідчить про поставку газу за даним договором за нерегульованим тарифом відповідно до вимог ліцензійних умов з постачання природного газу за нерегульованим тарифом.

Подальша реалізація газу ПАТ «Одесагаз» населенню, відповідно до отриманої останнім ліцензії на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом серії АВ № 597357 від 04.11.2011 року НКРЕ, не перебуває у прямої залежності від необхідності придбання цього газу саме за регульованим тарифом.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку що ПАТ «Одесагаз» як постачальник природного газу за регульованим тарифом здійснюючи відповідну господарську діяльність зобов'язаний дотримуватись вищезазначених ліцензійних умов та забезпечувати продаж газу населенню та іншим кінцевим споживачам виключно за регульованою ціною, яка встановлена компетентним органом державної влади, та не має право змінювати вказані тарифи в сторону їх збільшення з метою отримання прибутку.

При вирішенні заяви сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення судом враховується те, що задоволення вказаних заяв можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Одною з виняткових обставин є те, що ПАТ «Одесагаз» відповідно до отриманої ліцензії на постачання газу за регульованим тарифом постачає природний газ споживачам які його споживають за цінами встановленими державою, а саме населенню, бюджетним установам та організаціями, підприємствам комунальної теплоенергетики які виробляють теплову енергію для населення та бюджетних організацій і відповідно до ліцензійних умов не може займатись іншою діяльністю на ринку газу та постачати газ комерційним підприємствам за регульованим тарифом та отримувати прибуток з цієї діяльності.

Згідно ст. 18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» для проведення розрахунків за спожитий природний газ гарантовані постачальники, їх структурні підрозділи, а також підприємства, що здійснюють продаж природного газу гарантованим постачальникам з метою реалізації природного газу для потреб усіх категорій споживачів, відкривають в установах уповноважених банків поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять як плата за спожитий природний газ від усіх категорій споживачів. Уповноважені банки, які обслуговують поточні рахунки із спеціальним режимом використання, визначаються Кабінетом Міністрів України. Порядок відкриття (закриття) поточних рахунків із спеціальним режимом використання та Порядок проведення розрахунків за спожитий природний газ затверджуються Кабінетом Міністрів України. Забороняється зарахування коштів за природний газ, спожитий усіма категоріями споживачів на інші рахунки. Гарантовані постачальники та їх структурні підрозділи передбачають у відповідному договорі про відкриття банківського рахунку право банку на договірне списання (перерахування) з поточних рахунків із спеціальним режимом використання коштів, що надходять як плата за спожитий природний газ. Гарантовані постачальники та їх структурні підрозділи у двомісячний строк після опублікування в офіційному друкованому виданні Кабінету Міністрів України переліку поточних рахунків із спеціальним режимом використання укладають із споживачами нові договори (додаткові угоди) із зазначенням відповідного поточного рахунку із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, виключно на такий рахунок. Споживачі оплачують вартість спожитого ними природного газу шляхом перерахування коштів виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, відкритий в установах уповноваженого банку гарантованими постачальниками та їх структурними підрозділами. Кошти перераховуються з поточних рахунків із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, відкритих в установах уповноваженого банку гарантованими постачальниками та їх структурними підрозділами, згідно з алгоритмом розподілу коштів виключно на: 1) поточний рахунок із спеціальним режимом використання підприємства, що здійснює продаж природного газу гарантованому постачальнику; 2) поточний рахунок газотранспортного підприємства; 3) поточний рахунок газорозподільного підприємства; 4) поточний рахунок гарантованого постачальника. На кошти, що знаходяться на поточних рахунках із спеціальним режимом використання гарантованих постачальників, їх структурних підрозділів, а також суб'єкта, уповноваженого Кабінетом Міністрів України на формування ресурсу природного газу для споживачів України, що здійснює продаж природного газу гарантованим постачальникам, не може бути звернено стягнення за зобов'язаннями суб'єктів ринку природного газу. На кошти, що обліковуються за цими рахунками, не накладається арешт, а операції за цими рахунками не підлягають зупиненню.

Ліцензіат не має права провадити господарську діяльність з постачання природного газу за нерегульованим тарифом для споживачів, для яких ліцензіат або його споріднені підприємства в установленому порядку визначені гарантованими постачальниками (Постанова Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 12.01.2015, № 9 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом»)

Згідно із балансом (звіт про фінансовий стан на 31.12.2014 року) ПАТ «Одесагаз» за 2014 рік розмір поточних та довгострокових зобов'язань останнього склав 6 128 090,00 грн., відповідно до звіту про фінансові результати за 2014 рік збитки підприємства склали 4 538 400,00 грн., що свідчить про складний фінансовий стан боржника та реальну загрозу його банкрутства.

Вартість (тариф) транспортування газу магістральними та розподільчими газопроводами встановлюється державою (постановами НКРЕ) і таким чином усі підприємства, що забезпечують газом споживачів за регульованим тарифом діють на власний ризик, а відповідно до припису законодавства України.

Таким чином, приймаючи до уваги наведені відповідачем обставини в обґрунтування заяви про розстрочку виконання рішення суду, судова колегія вважає, що такі обставини коли ПАТ «Одесагаз» не має інших джерел погашення заборгованості ніж ліцензована діяльність, дійсно ускладнюють виконання рішення суду у даній справі з огляду на фінансову неспроможність відповідача виконати рішення суду, що в свою чергу вказує на неможливість виконання вказаного рішення суду заявником на теперішній час разовим платежем.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів надаючи оцінку доказам відповідача про неспроможність останнього виконати рішення господарського суду на теперішній час дійшов до висновку, що такі обставини дійсно ускладнюють виконання рішення суду у даній справі з огляду на фінансову неспроможність відповідача виконати рішення суду, що в свою чергу вказує на неможливість виконання вказаного рішення суду ПАТ на теперішній час разовим платежем з незалежних від його волі причин.

Враховуючи вищенаведене, а також враховуючи інтереси сторін, судова колегія вважає, що заява відповідача підлягає частковому задоволенню, оскільки вина боржника у простроченні виконання грошового зобов'язання перед стягувачем пов'язана з тим, що постачання газу за регульованим тарифом не є для ПАТ «Одесагаз» підприємницькою діяльністю оскільки останній не має своєю метою отримання прибутку. За ціною встановленою державою газ подається, збирається плата за його використання і в повному обсязі, згідно встановленого алгоритму розподілу коштів, перераховується підприємствам, які забезпечують газом, при цьому вартість газу отримує ДК «Газ України», транспортування газу магістральними газопроводами отримує ДК «Укртрансгаз», а вартість транспортування газу розподільчими газопроводами отримує ПАТ «Одесагаз

Будь-яких доказів, які б свідчили, що розстрочення виконання рішення суду може привести до негативних наслідків для позивача матеріали справи не містять та в порушення приписів ст. 33 ГПК України останнім таких доказів не надано.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував наведених правових норм, не надав належної правової оцінки поясненням відповідача, у зв'язку з чим оскаржувана ухвала підлягають скасуванню, а заява відповідача про розстрочку виконання рішення частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 99, 101- 106, 121 ГПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Одесагаз» - задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Одеської області від 30.06.2015 - скасувати.

Заяву Публічного акціонерного товариства «Одесагаз» про розстрочку виконання постанови господарського суду Одеської області від 22.07.2014 - задовольнити частково.

Розстрочити виконання постанови господарського суду Одеської області від 22.07.2014 на 90 (дев'яносто) місяців, здійснюючи стягнення з Публічного акціонерного товариства «Одесагаз» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» починаючи з липня 2015 року щомісячно рівними частинами по 287 210,37 грн.

Постанова, згідно ст. 105 ГПК України, набуває законної сили з дня її оголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Головей В.М.

Судді Шевченко В.В.

Ярош А.І.