ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.08.15р. Справа № 904/6034/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" (м. Запоріжжя)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургійний завод "Дніпросталь" (м. Дніпропетровськ)

про стягнення суми пені за порушення строків оплати за поставлені феросплави згідно договору поставки № 11-14/42 від 17.01.2014 у загальному розмірі 286 534 грн. 15 коп.

Суддя Фещенко Ю.В.

Представники:

від позивача: Верба В.В. - юрисконсульт 2 категорії (довіреність № 18-157 від 23.12.2014)

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Запорізький завод феросплавів" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургійний завод "Дніпросталь" (далі - відповідач) пеню за порушення строків оплати за поставлений згідно договору поставки № 11-14/42 від 17.01.2014 товар у розмірі 286 534 грн. 15 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за договором № 11-14/42 від 17.01.2014 в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлений в період з 06.03.2014 по 09.08.2014 товар у встановлений договором строк. Так, за прострочення виконання грошового зобов'язання на підставі пункту 8.6 договору позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню за загальний період прострочення з 05.07.2014 по 23.12.2014 в сумі 286 534 грн. 15 коп.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.07.2015 порушено провадження у справі та її розгляд призначено в засіданні на 03.08.2015.

У судове засідання 03.08.2015 з'явився представник позивача.

Представник відповідача у судове засідання 03.08.2015 не з'явився, причин нез'явлення суду не повідомив, відзиву на позов та інші витребувані судом документи не надав, з приводу чого суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини 1 статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

На підтвердження адреси відповідача судом долучено до матеріалів справи Спеціальний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 10.07.2015, з якого вбачається, що місцезнаходженням відповідача є: 49051, м. Дніпропетровськ, вулиця Винокурова, будинок 4, на вказану адресу і направлялась кореспонденція господарського суду для відповідача.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що поштове відправлення з ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.07.2015 було вручено відповідачу 17.07.2015, що підтверджується поштовими повідомленнями № 558 (№800), яке повернулося з відповідною відміткою про отримання.

Крім того, суд наголошує на тому, що ухвала суду від 10.07.2015 була надіслана відповідачу завчасно, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958. Крім того, суд зауважує, що з моменту отримання її відповідачем пройшло 16 днів, але жодних заперечень на позовні вимоги відповідач не надав.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, оскільки ухвала суду від 10.07.2015 була надіслана на адресу відповідача, яка підтверджена Спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 10.07.2015 та отримана відповідачем завчасно.

При цьому, стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Так, у судовому засіданні 03.08.2015 представником позивача було викладено зміст позову, наведені доводи в його обґрунтування.

Судом також враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Крім цього, відповідно до абзацу 1 пункту 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд дійшов висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті і розгляд справи можливий без присутності представника відповідача.

Враховуючи те, що норми статті 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

У пункті 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 роз'яснено: якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина 1 статті 38 Господарського процесуального кодексу України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Так, справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не заявлялось.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно частин 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

17.01.2014 між Публічним акціонерним товариством "Запорізький завод феросплавів" (далі - постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Металургійний завод "Дніпросталь" (далі - покупець, відповідач) було укладено договір № поставки № 11-14/42 (далі - договір) (а.с.28-32), відповідно до умов якого з метою здійснення господарської діяльності покупець зобов'язався прийняти і сплатити, а постачальник поставити продукцію виробництва Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" (далі - товар).

У пункті 11.1. договору сторони погодили, що договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2014, у всякому разі до повного виконання прийнятих на себе зобов'язань.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм § 3 глави 54 Цивільного кодексу України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

При цьому, у пункті 6.3. договору сторони погодили, що терміни і обсяги поставки товару вказуються в щомісячних специфікаціях, які підписуються двома сторонами і є невід'ємною частиною договору.

Так, між позивачем та відповідачем було підписано наступні специфікації:

- специфікацію № 1 від 30.01.2014 (а.с.33);

- специфікацію № 2 від 05.03.2014 (а.с.34);

- специфікацію № 3 від 08.04.2014 з додатковими угодами № 1 від 10.02.2014, № 2 від 23.04.2014, № 3 від 25.04.2014 (а.с.35-38);

- специфікацію № 4 від 06.04.2014 (а.с.39);

- специфікацію № 5 від 04.06.2014 (а.с.40);

- специфікацію № 6 від 27.06.2014 (а.с.41);

- специфікацію № 7 від 06.08.2014 (а.с.42);

- специфікацію № 8 від 03.10.2014 (а.с.43);

- специфікацію № 9 від 07.11.2014 (а.с.44), в яких сторонами було погоджено, зокрема, найменування товару, його кількість, ціну, термін поставки.

У пункті 2.1. договору сторони визначили, що поставка товару здійснюється за цінами, які визначені у відповідності з умовами поставки, зазначені в специфікаціях і включають в себе всі збори та інші обов'язкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші витрати постачальника, пов'язані з поставкою товару.

В силу приписів статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

У відповідності до пунктів 6.1. та 6.1.1. договору поставка та ціна товару за договором проводиться на умовах СРТ, залізнична станція Нижньодніпровськ, Придніпровської з/д. Датою поставки товару та моментом переходу права власності на товар, при поставці залізничним транспортом, вважається дата штемпеля на залізничній накладній станції Запоріжжя Ліве Придніпровської з/д, згідно з пунктом 6.1.

Згідно з пунктом 6.2.1. договору при поставці товару автотранспортом, датою поставки вважається дата передачі товару покупцеві (найманому їх перевізнику) на складі вантажовідправника, зазначена у накладній на відпуск товару. Моментом переходу права власності на товар є дата поставки товару.

Так, позивач на виконання умов договору поставив відповідачу в період з 06.03.2014 по 09.08.2014 товар на загальну суму 45 154 476 грн. 15 коп., що підтверджується наступними накладними на відпуск матеріалів на сторону:

- накладна № 30030 від 06.03.2014 (а.с.104);

- накладна № 30031 від 06.03.2014 (а.с.105);

- накладна № 46841607 від 10.03.2014 (а.с.106);

- накладна № 46841599 від 10.03.2014 (а.с.107);

- накладна № 30033 від 12.03.2014 (а.с.109);

- накладна № 30034 від 12.03.2014 (а.с.108);

- накладна № 47278593 від 21.03.2014 (а.с.112);

- накладна № 47278650 від 21.03.2014 (а.с.113);

- накладна № 30039 від 21.03.2014 (а.с.114);

- накладна № 30040 від 21.03.2014 (а.с.115);

- накладна № 47399340 від 24.03.2014 (а.с.111);

- накладна № 47399357 від 24.03.2014 (а.с.110);

- накладна № 47657911 від 31.03.2014 (а.с.116);

- накладна № 47657945 від 31.03.2014 (а.с.117);

- накладна № 47657929 від 31.03.2014 (а.с.118);

- накладна № 47657937 від 31.03.2014 (а.с.119);

- накладна № 30061 від 15.04.2014 (а.с.121);

- накладна № 30062 від 15.04.2014 (а.с.120);

- накладна № 45935343 від 08.05.2014 (а.с.122);

- накладна № 45935335 від 08.05.2014 (а.с.123);

- накладна № 30088 від 16.05.2014 (а.с.124);

- накладна № 46249390 від 17.05.2014 (а.с.125);

- накладна № 46219382 від 17.05.2014 (а.с.126);

- накладна № 30108 від 28.05.2014 (а.с.127);

- накладна № 30112 від 30.05.2014 (а.с.128);

- накладна № 30129 від 10.06.2014 (а.с.129);

- накладна № 30128 від 10.06.2014 (а.с.130);

- накладна № 30131 від 11.06.2014 (а.с.131);

- накладна № 30132 від 12.06.2014 (а.с.134);

- накладна № 30133 від 11.06.2014 (а.с.132);

- накладна № 30134 від 12.06.2014 (а.с.133);

- накладна № 30140 від 13.06.2014 (а.с.135);

- накладна № 30139 від 13.06.2014 (а.с.136);

- накладна № 30141 від 13.06.2014 (а.с.137);

- накладна № 30138 від 13.06.2014 (а.с.138);

- накладна № 47194089 від 20.06.2014 (а.с.139);

- накладна № 47371005 від 28.05.2014 (а.с.140);

- накладна № 47371034 від 20.06.2014 (а.с.141);

- накладна № 47509574 від 24.06.2014 (а.с.142);

- накладна № 47500467 від 24.06.2014 (а.с.143);

- накладна № 30157 від 27.06.2014 (а.с.144);

- накладна № 30161 від 27.06.2014 (а.с.145;

- накладна № 47194071 від 15.06.2014 (а.с.146);

- накладна № 30142 від 17.06.2014 (а.с.147);

- накладна № 30156 від 27.06.2014 (а.с.148);

- накладна № 30162 від 27.06.2014 (а.с.149);

- накладна № 30172 від 10.07.2014 (а.с.150);

- накладна № 30173 від 10.07.2014 (а.с.151);

- накладна № 30175 від 10.07.2014 (а.с.152);

- накладна № 30174 від 10.07.2014 (а.с.153);

- накладна № 45143708 від 13.07.2014 (а.с.154);

- накладна № 30178 від 14.07.2014 (а.с.155);

- накладна № 30176 від 14.07.2014 (а.с.156);

- накладна № 30179 від 14.07.2014 (а.с.157);

- накладна № 30177 від 14.07.2014 (а.с.158);

- накладна № 30195 від 28.07.2014 (а.с.159);

- накладна № 30194 від 28.07.2014 (а.с.160);

- накладна № 30193 від 28.07.2014 (а.с.161);

- накладна № 30197 від 29.07.2014 (а.с.162);

- накладна № 30196 від 29.07.2014 (а.с.163);

- накладна № 45115900 від 31.07.2014 (а.с.164);

- накладна № 45725926 від 31.07.2014 (а.с.165);

- накладна № 45125934 від 31.07.2014 (а.с.166);

- накладна № 46041273 від 09.08.2014 (а.с.170);

- накладна № 46041281 від 10.08.2014 (а.с.167);

- накладна № 46041307 від 10.08.2014 (а.с.168);

- накладна № 46041265 від 10.08.2014 (а.с.169).

Крім того, позивачем були виставлені відповідачу рахунки на оплату на загальну суму 45 154 476 грн. 15 коп., копії яких наявні в матеріалах справи (а.с.45-87).

При цьому, відповідно до частин 1 та 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність України" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкованості оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Так, відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справив їх сукупності, керуючись законом.

Так, підписання покупцем накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і відповідає вимогам статті 9 вказаного Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Товар, зазначений у вище вказаних видаткових накладних, прийнято у позивача без будь-яких зауважень до їх оформлення.

Також до матеріалів справи не надано доказів щодо наявності претензій відповідача по кількості, якості, а також по строкам поставки, як це передбачено 7.6. договору, а отже товар вважається прийнятим покупцем.

Так, протягом розгляду справи судом жодних заперечень з приводу отримання товару за зазначеними видатковими накладними відповідачем не заявлено.

З огляду на зазначене, підписання відповідачем спірних накладних без будь-яких заперечень щодо кількості та/або якості поставленого товару свідчить про прийняття відповідачем цього товару та, відповідно, породжує в останнього обов'язок з його оплати у повному обсязі у строки, що погоджені сторонами у договорі.

При цьому, у пунктах 5.1. та 5.2. договору оплата за товар здійснюється покупцем у національній валюті України протягом 120 календарних днів від дати поставки товару. Покупець перераховує грошові кошти постачальнику за реквізитами, зазначеними у розділі 14.

Так, відповідачем умови пункту 5.1. були порушені, отриманий товар був оплачений несвоєчасно наступним чином:

- 08.07.2014 в сумі 2 000 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 7938 від 08.07.2014 (а.с.88);

- 09.07.2014 в сумі 680 212 грн. 37 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 7941 від 09.07.2014 (а.с.89);

- 23.07.2014 в сумі 3 365 019 грн. 21 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 8086 від 23.07.2014 (а.с.90);

- 28.07.2014 в сумі 3 391 477 грн. 34 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 8185 від 28.07.2014 (а.с.91);

- 06.08.2014 в сумі 5 478 685 грн. 85 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 8268 від 06.08.2014 (а.с.92);

- 26.08.2014 в сумі 520 129 грн. 08 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 8497 від 26.08.2014 (а.с.93);

- 15.09.2014 в сумі 2 349 777 грн. 62 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 8809 від 15.09.2014 (а.с.94);

- 25.09.2014 в сумі 3 235 188 грн. 10 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 8978 від 25.09.2014 (а.с.95);

- 29.09.2014 в сумі 895 242 грн. 24 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 9042 від 29.09.2014 (а.с.96);

- 22.10.2014 в сумі 2 531 210 грн. 54 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 9370 від 22.10.2014 (а.с.97);

- 31.10.2014 в сумі 89 285 585 грн. 78 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 9556 від 31.10.2014 (а.с.98);

- 23.10.2014 в сумі 1 413 118 грн. 11 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 9387 від 23.10.2014 (а.с.99);

- 04.11.2014 в сумі 217 грн. 65 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 9611 від 04.11.2014 (а.с.100);

- 17.11.2014 в сумі 5 445 411 грн. 59 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 99763 від 17.11.2014 (а.с.101);

- 28.11.2014 в сумі 5 836 765 грн. 31 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 9966 від 28.11.2014 (а.с.102);

- 23.12.2014 в сумі 5 848 956 грн. 62 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 10249 від 23.12.2014 (а.с.103).

Отже, матеріалами справи підтверджується, що в період з 08.07.2014 по 23.12.2014 відповідачем було оплачено поставлений позивачем товар на загальну суму 52 276 997 грн. 51 коп.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, в порушення умов договору відповідачем поставлений в період з 08.07.2014 по 12.06.2014 товар був оплачений із порушенням строку, визначеного сторонами в пункті 5.1. договору.

Враховуючи вищевикладене, свої зобов'язання щодо своєчасної оплати отриманого товару відповідач порушив.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить також із наступного.

Згідно із частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи визначені контрагентами порядок та строк оплати поставленого товару, приймаючи до уваги отримання покупцем товару за спірним правочином, господарський суд встановив, що строк оплати товару за вказаною вище видатковою накладною настав, у зв'язку з чим суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи також із наступного.

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

При цьому, доказів своєчасної оплати за поставлений товар відповідач не надав, доводи позивача щодо наявності прострочення з оплати поставленого в спірний період товар, шляхом надання належних доказів, не спростував.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору поставки № 11-14/42 від 17.01.2014, положення статей 525, 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України.

Суд зазначає, що правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов'язань передбачені, зокрема, приписами статей 549 - 552, 611, 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності з пунктом 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно зі статтями 1 та 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Так, у пункті 8.6. договору сторони погодили, що у разі порушення покупцем термінів оплати за поставлений товар, передбачених пунктом 5.1., покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідному періоді, за кожен день прострочення оплати.

На підставі вказаного пункту договору, з урахуванням того, що позивачем його зобов'язання за договором були виконані у повному обсязі, а відповідачем порушені, була нарахована пеня за загальний період прострочення виконання грошового зобов'язання відповідачем з 05.07.2014 по 23.12.2014 в сумі 286 534 грн. 15 коп.

Дослідивши здійснений позивачем розрахунок, що доданий до позовної заяви, судом встановлено, що позивачем було невірно визначено періоди прострочення оплати за кожною зі спірних накладних, оскільки позивач не врахував наступне:

- останній день строку для оплати поставленого 21.03.2014, 16.05.2014, 17.05.2014, 30.05.2014, 13.06.2014, 20.06.2014 та 27.06.2014 припадає на вихідний день, а отже з урахуванням положень частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України, днем закінчення строку є перший за ним робочий день, в даному випадку - 21.07.2014, 15.09.2014, 29.09.2014, 13.10.2014, 20.10.2014, 27.10.2014, відповідно;

- день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені (пункт 1.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Так, відповідно до пункту 1.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" з урахуванням пункту 30.1. статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою, а згідно з пунктом 8.1. статті 8 цього Закону банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. При цьому порушення банком, що обслуговує платника (боржника), строку перерахування коштів до банку, який обслуговує кредитора, або несвоєчасне зарахування банками коштів на рахунок кредитора, в зв'язку з чим сталося прострочення виконання грошового зобов'язання, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання цього зобов'язання, однак надає боржникові право звернутися до банку, який його обслуговує, з вимогою щодо сплати пені відповідно до пункту 32.2 статті 32 названого Закону.

Крім того, у розрахунку позивач допустив описку у визначенні суми заборгованості за поставленим 28.05.2014 товаром.

Отже, розрахунок пені, здійснений позивачем, визнається судом необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам законодавства та обставинам справи.

Згідно пункту 1.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" № 14 від 17.12.2013 з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Так, враховуючи визначені судом періоди прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання, застосувавши межі періодів, що визначені позивачем у розрахунку, врахувавши строки оплати поставленого в спірний період товару, здійснивши власний розрахунок пені за вказаними періодами, судом встановлено наступне:

- за поставленим 06.03.2014 товаром на загальну суму 477 585 грн. 12 коп., граничний строк оплати - 04.07.2014, товар був оплачений відповідачем 08.07.2014, а отже в період прострочення з 05.07.2014 по 07.07.2014 пеня складає 745 грн. 82 коп.;

- за поставленим 10.03.2014 товаром на загальну суму 1 660 638 грн. 66 коп., граничний строк оплати - 08.07.2014, товар був оплачений відповідачем частково 08.07.2014 в сумі 1 522 414 грн. 88 коп., залишкова частина в сумі 138 223 грн. 78 коп. погашена відповідачем 09.07.2014, а отже, з урахуванням положень пункт 1.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" пеня не нараховується;

- за поставленим 12.03.2014 товаром на загальну суму 469 463 грн. 03 коп., граничний строк оплати - 10.07.2014, товар був оплачений відповідачем 09.07.2014, а отже прострочення відсутнє та пеня не нараховується;

- за поставленим 21.03.2014 товаром на загальну суму 510 959 грн. 52 коп., граничний строк оплати, з урахуванням положень частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України, - 21.07.2014, товар був оплачений відповідачем частково 09.07.2014 в сумі 72 525 грн. 56 коп., залишкова частина в сумі 438 433 грн. 96 коп. погашена відповідачем 23.07.2014, а отже, 22.07.2014 заборгованість складала 438 433 грн. 96 коп., а пеня в цей період становить 300 грн. 30 коп.;

- за поставленим 21.03.2014 товаром на загальну суму 2 406 229 грн. 32 коп., граничний строк оплати, з урахуванням положень частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України, - 21.07.2014, товар був оплачений відповідачем 23.07.2014, а отже, 22.07.2014 заборгованість складала 2 406 229 грн. 32 коп., а пеня в цей період становить 1 648 грн. 10 коп.;

- за поставленим 24.03.2014 товаром на загальну суму 2 425 274 грн. 14 коп., граничний строк оплати - 22.07.2014, товар був оплачений відповідачем частково 23.07.2014 в сумі 520 355 грн. 93 коп., залишкова частина в сумі 1 904 918 грн. 21 коп. погашена відповідачем 28.07.2014, а отже, в період з 23.07.2014 по 27.07.2014 заборгованість складала 1 904 918 грн. 21 коп., а пеня в цей період становить 6 523 грн. 69 коп.;

- за поставленим 31.03.2014 товаром на загальну суму 968 817 грн. 54 коп., граничний строк оплати - 29.07.2014, товар був оплачений відповідачем частково 28.07.2014 в сумі 966 203 грн. 20 коп., залишкова частина в сумі 2 614 грн. 34 коп. погашена відповідачем 06.08.2014, а отже, в період з 30.07.2014 по 05.08.2014 заборгованість складала 2 614 грн. 34 коп., а пеня в цей період становить 12 грн. 53 коп.;

- за поставленим 31.03.2014 товаром на загальну суму 3 911 554 грн. 28 коп., граничний строк оплати - 29.07.2014, товар був оплачений відповідачем 06.08.2014, а отже, в період з 30.07.2014 по 05.08.2014 заборгованість складала 3 911 554 грн. 28 коп., а пеня в цей період становить 18 754 грн. 03 коп.;

- за поставленим 15.04.2014 товаром на загальну суму 481 996 грн. 44 коп., граничний строк оплати - 13.08.2014, товар був оплачений відповідачем 06.08.2014, а отже прострочення відсутнє та пеня не нараховується;

- за поставленим 08.05.2014 товаром на загальну суму 2 109 803 грн. 76 коп., граничний строк оплати - 05.09.2014, товар був оплачений відповідачем частково 06.08.2014 в сумі 1 082 520 грн. 79 коп., частково 26.08.2014 в сумі 520 129 грн. 08 коп., залишкова частина в сумі 507 153 грн. 89 коп. погашена відповідачем 15.09.2014, а отже, в період з 06.09.2014 по 14.09.2014 заборгованість складала 507 153 грн. 89 коп., а пеня в цей період становить 3 126 грн. 29 коп.;

- за поставленим 16.05.2014 товаром на загальну суму 807 226 грн. 00 коп., граничний строк оплати, з урахуванням положень частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України, - 15.09.2014, товар був оплачений відповідачем 15.09.2014, а отже прострочення відсутнє та пеня не нараховується;

- за поставленим 17.05.2014 товаром на загальну суму 2 128 760 грн. 74 коп., граничний строк оплати, з урахуванням положень частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України, - 15.09.2014, товар був оплачений відповідачем частково 15.09.2014 в сумі 1 035 397 грн. 73 коп., залишкова частина в сумі 1 093 363 грн. 01 коп. погашена відповідачем 25.09.2014, а отже, в період з 16.09.2014 по 24.09.2014 заборгованість складала 1 093 363 грн. 01 коп., а пеня в цей період становить 6 739 грн. 91 коп.;

- за поставленим 28.05.2014 товаром на загальну суму 407 479 грн. 20 коп., граничний строк оплати - 25.09.2014, товар був оплачений відповідачем 25.09.2014, а отже прострочення відсутнє та пеня не нараховується;

- за поставленим 30.05.2014 товаром на загальну суму 407 979 грн. 84 коп., граничний строк оплати, з урахуванням положень частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України, - 29.09.2014, товар був оплачений відповідачем 25.09.2014, а отже прострочення відсутнє та пеня не нараховується;

- за поставленим 10.06.2014 товаром на загальну суму 299 997 грн. 60 коп., граничний строк оплати - 08.10.2014, товар був оплачений відповідачем 25.09.2014, а отже прострочення відсутнє та пеня не нараховується;

- за поставленим 10.06.2014 товаром на загальну суму 302 958 грн. 04 коп., граничний строк оплати - 08.10.2014, товар був оплачений відповідачем 25.09.2014, а отже прострочення відсутнє та пеня не нараховується;

- за поставленим 11.06.2014 товаром на загальну суму 403 451 грн. 04 коп., граничний строк оплати - 09.10.2014, товар був оплачений відповідачем 25.09.2014, а отже прострочення відсутнє та пеня не нараховується;

- за поставленим 11.06.2014 товаром на загальну суму 299 431 грн. 68 коп., граничний строк оплати - 09.10.2014, товар був оплачений відповідачем 25.09.2014, а отже прострочення відсутнє та пеня не нараховується;

- за поставленим 12.06.2014 товаром на загальну суму 397 562 грн. 16 коп., граничний строк оплати - 10.10.2014, товар був оплачений відповідачем частково 25.09.2014 в сумі 20 527 грн. 69 коп., а залишкова частина в сумі 377 034 грн. 47 коп. оплачена відповідачем 29.09.2014, а отже прострочення відсутнє та пеня не нараховується;

- за поставленим 12.06.2014 товаром на загальну суму 295 061 грн. 28 коп., граничний строк оплати - 10.10.2014, товар був оплачений відповідачем 29.09.2014, а отже прострочення відсутнє та пеня не нараховується;

- за поставленим 13.06.2014 товаром на загальну суму 295 655 грн. 52 коп., граничний строк оплати, з урахуванням положень частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України, - 13.10.2014, товар був оплачений відповідачем частково 29.09.2014 в сумі 223 146 грн. 49 коп., залишкова частина в сумі 72 509 грн. 03 коп. погашена відповідачем 22.10.2014, а отже, в період з 14.10.2014 по 21.10.2014 заборгованість складала 72 509 грн. 03 коп., а пеня в цей період становить 397 грн. 31 коп.;

- за поставленим 13.06.2014 товаром на загальну суму 1 194 490 грн. 86 коп., граничний строк оплати, з урахуванням положень частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України, - 13.10.2014, товар був оплачений відповідачем 22.10.2014, а отже, в період з 14.10.2014 по 21.10.2014 заборгованість складала 1 194 490 грн. 86 коп., а пеня в цей період становить 6 545 грн. 16 коп.;

- за поставленим 15.06.2014 товаром на загальну суму 1 402 742 грн. 66 коп., граничний строк оплати - 13.10.2014, товар був оплачений відповідачем частково 22.10.2014 в сумі 1 264 210 грн. 65 коп., залишкова частина в сумі 138 532 грн. 01 коп. погашена відповідачем 31.10.2014, а отже, в період з 14.10.2014 по 21.10.2014 заборгованість складала 1 264 210 грн. 65 коп., а пеня в цей період становить 6 927 грн. 18 коп., а в період з 22.10.2014 по 30.10.2014 заборгованість складала 138 532 грн. 01 коп., а пеня в цей період становить 853 грн. 96 коп.;

- за поставленим 15.06.2014 товаром на загальну суму 1 041 379 грн. 92 коп., граничний строк оплати - 13.10.2014, товар був оплачений відповідачем 31.10.2014, а отже, в період з 14.10.2014 по 30.10.2014 заборгованість складала 1 041 379 грн. 92 коп., а пеня в цей період становить 12 125 грн. 66 коп.;

- за поставленим 17.06.2014 товаром на загальну суму 238 867 грн. 64 коп., граничний строк оплати - 15.10.2014, товар був оплачений відповідачем 31.10.2014, а отже, в період з 16.10.2014 по 30.10.2014 заборгованість складала 238 867 грн. 64 коп., а пеня в цей період становить 2 454 грн. 12 коп.;

- за поставленим 20.06.2014 товаром на загальну суму 1 051 826 грн. 27 коп., граничний строк оплати, з урахуванням положень частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України, - 20.10.2014, товар був оплачений відповідачем 31.10.2014, а отже, в період з 21.10.2014 по 30.10.2014 заборгованість складала 1 051 826 грн. 27 коп., а пеня в цей період становить 7 204 грн. 29 коп.;

- за поставленим 20.06.2014 товаром на загальну суму 1 417 219 грн. 28 коп., граничний строк оплати, з урахуванням положень частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України, - 20.10.2014, товар був оплачений відповідачем 31.10.2014, а отже, в період з 21.10.2014 по 30.10.2014 заборгованість складала 1 417 219 грн. 28 коп., а пеня в цей період становить 9 706 грн. 98 коп.;

- за поставленим 24.06.2014 товаром на загальну суму 1 054 346 грн. 39 коп., граничний строк оплати - 22.10.2014, товар був оплачений відповідачем 31.10.2014, а отже, в період з 23.10.2014 по 30.10.2014 заборгованість складала 1 054 346 грн. 39 коп., а пеня в цей період становить 5 777 грн. 24 коп.;

- за поставленим 24.06.2014 товаром на загальну суму 1 420 818 грн. 28 коп., граничний строк оплати - 22.10.2014, товар був оплачений відповідачем 31.10.2014, а отже, в період з 23.10.2014 по 30.10.2014 заборгованість складала 1 420 818 грн. 28 коп., а пеня в цей період становить 7 785 грн. 31 коп.;

- за поставленим 27.06.2014 товаром на загальну суму 506 180 грн. 05 коп., граничний строк оплати, з урахуванням положень частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України, - 27.10.2014, товар був оплачений відповідачем 31.10.2014, а отже, в період з 28.10.2014 по 30.10.2014 заборгованість складала 506 180 грн. 05 коп., а пеня в цей період становить 1 040 грн. 10 коп.;

- за поставленим 27.06.2014 товаром на загальну суму 422 445 грн. 41 коп., граничний строк оплати, з урахуванням положень частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України, - 27.10.2014, товар був оплачений відповідачем 31.10.2014, а отже, в період з 28.10.2014 по 30.10.2014 заборгованість складала 422 445 грн. 41 коп., а пеня в цей період становить 868 грн. 04 коп.;

- за поставленим 10.07.2014 товаром на загальну суму 543 876 грн. 22 коп., граничний строк оплати - 07.11.2014, товар був оплачений відповідачем 31.10.2014, а отже прострочення відсутнє та пеня не нараховується;

- за поставленим 10.07.2014 товаром на загальну суму 806 498 грн. 40 коп., граничний строк оплати - 07.11.2014, товар був оплачений відповідачем 31.10.2014, а отже прострочення відсутнє та пеня не нараховується;

- за поставленим 13.07.2014 товаром на загальну суму 1 399 917 грн. 47 коп., граничний строк оплати - 10.11.2014, товар був оплачений відповідачем частково в сумі 643 595 грн. 91 коп. 31.10.2014, залишкова частина в сумі 726 321 грн. 56 коп. погашена 23.10.2014, а отже прострочення відсутнє та пеня не нараховується;

- за поставленим 14.07.2014 товаром на загальну суму 808 562 грн. 56 коп., граничний строк оплати - 11.11.2014, товар був оплачений відповідачем частково 23.10.2014 в сумі 686 796 грн. 55 коп., частково 04.11.2014 в сумі 217 грн. 65 коп., залишкова частина в сумі 121 548 грн. 36 коп. погашена відповідачем 17.11.2014, а отже, в період з 12.11.2014 по 16.11.2014 заборгованість складала 121 548 грн. 36 коп., а пеня в цей період становить 456 грн. 22 коп.;

- за поставленим 14.07.2014 товаром на загальну суму 568 592 грн. 28 коп., граничний строк оплати - 11.11.2014, товар був оплачений відповідачем 17.11.2014, а отже, в період з 12.11.2014 по 16.11.2014 заборгованість складала 568 592 грн. 28 коп., а пеня в цей період становить 2 134 грн. 17 коп.;

- за поставленим 28.07.2014 товаром на загальну суму 812 640 грн. 52 коп., граничний строк оплати - 25.11.2014, товар був оплачений відповідачем 17.11.2014, а отже прострочення відсутнє та пеня не нараховується;

- за поставленим 28.07.2014 товаром на загальну суму 286 016 грн. 16 коп., граничний строк оплати - 25.11.2014, товар був оплачений відповідачем 17.11.2014, а отже прострочення відсутнє та пеня не нараховується;

- за поставленим 29.07.2014 товаром на загальну суму 576 594 грн. 02 коп., граничний строк оплати - 26.11.2014, товар був оплачений відповідачем 17.11.2014, а отже прострочення відсутнє та пеня не нараховується;

- за поставленим 31.07.2014 товаром на загальну суму 1 489 758 грн. 55 коп., граничний строк оплати - 28.11.2014, товар був оплачений відповідачем 17.11.2014, а отже прострочення відсутнє та пеня не нараховується;

- за поставленим 31.07.2014 товаром на загальну суму 1 485 529 грн. 79 коп., граничний строк оплати - 28.11.2014, товар був оплачений відповідачем 17.11.2014, а отже прострочення відсутнє та пеня не нараховується;

- за поставленим 09.08.2014 товаром на загальну суму 3 017 365 грн. 16 коп., граничний строк оплати - 08.12.2014, товар був оплачений відповідачем частково в сумі 104 731 грн. 91 коп. 17.11.2014, залишкова частина в сумі 912 633 грн. 25 коп. погашена 28.11.2014, а отже прострочення відсутнє та пеня не нараховується;

- за поставленим 09.08.2014 товаром на загальну суму 2 140 926 грн. 35 коп., граничний строк оплати - 08.12.2014, товар був оплачений відповідачем 28.11.2014, а отже прострочення відсутнє та пеня не нараховується.

Отже, після здійсненого власного розрахунку, судом встановлено, що за загальний період прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання з 05.07.2014 по 16.11.2014 всього пеня складає 102 126 грн. 41 коп.

Враховуючи викладене, вимоги позивача щодо стягнення пені підлягають частковому задоволенню в сумі 102 126 грн. 41 коп.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, судові витрати у справі покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 1, 4-5, 12, 33, 34, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургійний завод "Дніпросталь" (49051, м. Дніпропетровськ, вулиця Винокурова, будинок 4; ідентифікаційний код 33718431) на користь Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" (69035, м. Запоріжжя, вулиця Діагональна, будинок 11; ідентифікаційний код 00186542) - 102 126 грн. 41 коп. - пені, 2 042 грн. 53 коп. частину витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Ю.В. Фещенко