ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2015 р. Справа № 914/988/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого - судді Скрипчук О.С.

Суддів Дубник О.П.

Гнатюк Г.М.

При секретарі судового засідання Лагутіні В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Валмі Інвест» б/н від 04.06.2015 року

на рішення Господарського суду Львівської області від 25.05.2015 року

у справі № 914/988/15

за позовом: Товариства з обмеженою діяльністю «Валмі Інвест», м. Київ

до відповідача: Приватного підприємства «Фарммаркет», м. Львів

про стягнення компенсації по сплаті орендної плати в сумі 152 211,48 грн.

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Пашковський Д.В. - довіреність б/н від 15.07.2015 року;

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «Валмі Інвест» звернулось до Господарського суду Львівської області із позовом до Приватного підприємства «Фарммаркет» про стягнення компенсації по сплаті орендної плати в сумі 152211,48 грн.

Рішенням Господарського суду Львівської області у справі № 914/988/15 (суддя Березяк Н.Є) в позові ТзОВ «Валмі Інвест» відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням ТзОВ «Валмі Інвест» подало апеляційну скаргу б/н від 04.06.2015 року, в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 25.05.2015 року скасувати, прийняти нове, яким позов задоволити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального права. А саме скаржник стверджує, що оскільки об'єкт нерухомості, який придбаний відповідачем, розташований на земельній ділянці, орендну плату за яку сплачує позивач, то відповідач зобов'язаний сплатити компенсацію по сплаті орендної плати.

Відповідачем не подано відзиву на апеляційну скаргу.

Позивач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 21.07.2015 року було змінено склад колегії суддів.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.03.2006 року між ТзОВ «Валмі Інвест» (орендар) та Дніпропетровською міською радою (орендодавець) було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 10 років. Згідно умов договору орендодавець зобов'язався надати, а орендар прийняти в строкове платне користування земельну ділянку яка знаходиться в м. Дніпропетровськ, вул. Ульянова, 26-А.

В п. 1.2. договору сторони погодили, що цільове використання земельної ділянки - оптова торгівля та складське господарство.

На зазначеній земельній ділянці знаходяться об'єкти нерухомого майна, інші об'єкти інфраструктури, зазначені в акті приймання-передачі (п. 2.2. договору).

Пізніше, 23.07.2008 року позивачем було продано ТзОВ «Віа-Інвест» будівлі та споруди, які находяться за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Ульянова, 26-А, що підтверджується договором купівлі-продажу від 23.07.2008 року.

Судом встановлено, що об'єкти нерухомості, розташовані на земельній ділянці в м. Дніпропетровськ по вул. Ульянова, 26-А. неодноразово відчужувались.

Так, 30.05.2013 року ПП «Фарммаркет» було придбано у власність об'єкти нерухомості за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Ульянова,26-А, що підтверджується договором купівлі-продажу будівель і споруд №514.

З матеріалів справи вбачається, що об'єкти нерухомості за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Ульянова,26-А (власником якого є відповідач - ПП «Фарммаркет») знаходиться на земельній ділянці, орендну плату за яку сплачує ТзОВ «Валмі Інвест» згідно договору оренди від 28.03.2006 року.

Позивач при зверненні до суду першої інстанції просить стягнути з відповідача компенсацію по сплаті орендної плати в сумі 152211,48 грн., яку ТзОВ «Валмі Інвест» сплатило Дніпропетровській міській раді по договору оренди земельної ділянки №1339 від 28.03.2006 року.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач сплачував орендні платежі на виконання умов договору оренди земельної ділянки, яка знаходиться в м. Дніпропетровськ, вул. Ульянова,26-А, укладеного 28.03.2006 року між Дніпропетровською міською радою та ТзОВ «Валмі Інвест».

Судом встановлено, що позивач сплачував орендні платежі по зазначеному вище договору оренди земельної ділянки, як орендар земельної ділянки, якою фактично користується відповідач для обслуговування будівель, розташованих на ній та придбаних ним по договору купівлі-продажу від 30.05.2013 року, укладеному між громадянкою Постол Н.М. (продавцем) та ПП «Фарммаркет» (покупцем).

03.03.2015 року ПП «Фарммаркет» було скеровано на адресу Дніпротетроської міської ради лист б/н від 03.03.2015 року щодо надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Ульянова,26-А.

Згідно ст.. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Аналогічні положення містяться у ст. 377 ЦК України (в редакції станом на 23.07.2008 року, коли позивач відчужив об'єкти), відповідно до яких до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Аналіз положень ст. 377 ЦК України та ст. 120 Земельного кодексу України дає підстави для висновку, що вони диспозитивно унормовують перехід при відчуженні нерухомості до її набувача права користування землею, яке виникло у продавця нерухомого майна на підставі договору оренди землі з її власником і не встановлюють автоматичного переходу права на оренду, оскільки таке право, на відміну від права власності або постійного користування, не може бути передане за цивільно-правовими угодами одночасно з об'єктом нерухомості, а визначається згідно з договором оренди.

В законі не передбачено автоматичний перехід до набувача майна права користування земельною ділянкою на умовах оренди від відчужувача майна, так як виникнення такого права у набувача можливе лише за рішенням власника землі, що перебуває у державній або комунальній власності, яким є Дніпропетровська міська рада.

Згідно Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 травня 2011 року N 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" у частині другій статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на житловий будинок (будівлю, споруду), що знаходяться на земельній ділянці, наданій у користування, до набувача переходить право користування відповідною земельною ділянкою в тому ж обсязі, що був у попереднього землекористувача. Отже, якщо попередній власник житлового будинку (будівлі, споруди) користувався земельною ділянкою, на якій розміщено відповідне нерухоме майно на підставі договору оренди, новий власник може вимагати переоформлення права користування земельною ділянкою на своє ім'я шляхом укладення договору оренди.

Таким чином правочини, що тягнуть перехід права власності на об'єкт нерухомості, водночас є підставою для переходу права на землю; оформлення такого права здійснюється у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст.7 Закону України "Про оренду землі" до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Відповідно до ст. 34 Закону України "Про оренду землі" у разі припинення або розірвання договору оренди землі, орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

Як вбачається з матеріалів справи, об'єкти нерухомого майна розташовані на орендованій позивачем земельній ділянці, були відчужені ним ТзОВ «Віа-Інвест» ще 23.07.2008 року, а відтак, у позивача виникло право на припинення договору оренди земельної ділянки під такими об'єктами на підставі добровільної заяви про припинення в цій частині такого права користування (ст. 141 ЗК України).

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивач не звертався до Дніпропетровської міської ради із заявою щодо припинення дії договору оренди від 28.03.2006 року, у зв'язку із відчуженням об'єкта нерухомості, а продовжував платити оренду плату.

Враховуючи вищенаведене та те, що станом на даний час договір оренди землі від 08.03.2006 року укладений між Дніпропетровською міською радою та ТзОВ «Валмі Інвес», не припинив свою дію, а між сторонами у справі не було укладено договору про компенсацію витрат по сплаті орендних платежів, у суду відсутні підстави щодо стягнення з відповідача на користь позивача компенсації по орендних платежах. А відтак, суд першої інстанції правомірно відмовив ТзОВ «Валмі Інвест» в задоволенні позову.

Отже, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення Господарського суду Львівської області від 25.05.2015 року відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1.Рішення Господарського суду Львівської області від 25.05.2015 року у даній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Справу направити в Господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови складено та підписано 27.07.2015 року

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

Суддів Дубник О.П.

Гнатюк Г.М.