РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2015Справа №910/12340/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Цілісний майновий комплекс 103" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дагар"

про стягнення заборгованості

Суддя Комарова О.С.

Представники сторін в судове засідання не з'явились.

В судовому засіданні 28 липня 2015 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Цілісний майновий комплекс 103", 14.05.2015 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою № 33 від 28.04.2015 року до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Дагар", м. Київ, про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як орендар, не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за договорами, зокрема, у визначені відповідними договорами строки не здійснив оплату заборгованості по орендній платі за фактичне користування приміщенням, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Ухвалою суду від 18.05.2015 року (суддя Комарова О.С.) порушено провадження у справі № 910/12340/15 та призначено розгляд справи на 09.06.2015 року.

Через відділ діловодства суду 09.06.2015 року представником відповідача було подано клопотання про відкладення розгляду справи для отримання можливості ознайомлення з її матеріалами.

В судове засідання 09.06.2015 року представники сторін не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, вимог ухвали не виконали, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 09.06.2015 розгляд справи № 910/12340/15 відкладено на 14.07.2015 року у зв'язку з неявкою представників сторін у судове засідання, в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 14.07.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення по суті спору, також документи на виконання вимог ухвали суду, та відповідною заявою підтвердив наявність боргу відповідача перед позивачем в розмірі, зазначеному в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні 14.07.2015 року заперечив проти задоволення позовних вимог, надав пояснення по суті спору, а також заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи.

Також в судовому засіданні 14.07.2015 року представники сторін подали спільне письмове клопотання про продовження процесуальних строків для розгляду спору на 15 днів.

Відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.07.2015 року судом, за клопотанням представників сторін, у відповідності до положень ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, продовжено строк вирішення спору на 15 (п'ятнадцять) днів, в судовому засіданні оголошено перерву до 28.07.2015 року.

В судове засідання 28.07.2015 року представники сторін не з'явились.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на тому, що застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

У відповідності до п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01 вересня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Цілісний майновий комплекс 103" (далі - позивач, орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дагар" (далі - відповідач, орендар) (разом - сторони) було укладено договір оренди № 01/09/13-46 (належним чином засвідчена копія договору міститься в матеріалах справи, по тексту - Договір) відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 1.3 даного договору орендодавець зобов'язується передати орендарю в тимчасове платне користування нежиле приміщення, розташоване за адресою: Україна, м. Київ, проспект Відрадний, будинок 103, (складське приміщення з рампою, далі - приміщення), площа приміщення, що передається орендарю, складає 288 кв. м.

Пунктом 2.1 Договору сторони визначили, що приміщення передається орендарю на підставі акту приймання-передачі приміщення, в якому повинні бути зазначені опис його технічного стану, розмір площі, вказівки про наявність систем забезпечення, місце розташування.

Пунктом 2.2 Договору передбачено, що Акт приймання-передачі приміщення складається і підписується сторонами на дату фактичної передачі приміщення в оренду.

За приписами розділу 7 Договору усі належні за даним Договором платежі орендар сплачує орендодавцю у формі безготівкових банківських розрахунків, шляхом перерахування відповідних сум коштів на поточний рахунок орендодавця, зазначений в даному Договорі, чи інший рахунок орендодавця, про який орендар сповіщений належним чином. Нарахування платежів за Договором починається з дня підписання сторонами Акту приймання-передачі приміщення. Усі платежі здійснюються в національній валюті України - гривні.

Умовами розділу 9 встановлено, що розмір орендної плати за місяць складає: 6000,00грн., крім того ПДВ 20% 1200,00 грн., загальна сума до сплати з ПДВ - 7200,00 грн. Нарахування суми податку на додану вартість здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України. Якщо інше не передбачено даним Договором, оплата за користування приміщенням сплачується орендарем один раз на місяць, не пізніше 10-го числа поточного місяця, за який здійснюється оплата. Для зручності орендаря орендодавець до 5-го числа кожного місяця виставляє рахунок Орендареві. Якщо до настання зазначеного вище терміну оплати орендної плати відповідний рахунок не буде отриманий орендарем, орендар повинен оплатити за оренду приміщення згідно договору. Неотримання орендарем рахунка (несвоєчасне його отримання) не є підставою для несплати або затримки оплати орендної плати за Договором.

Відповідно до акту приймання-передачі від 01.09.2013 року орендодавець передав, а орендар прийняв в тимчасове платне користування складське приміщення з рампою за адресою: Україна, м. Київ, проспект Відрадний, будинок 103.

Як встановлено судом, з жовтня 2013 року по жовтень 2014 року позивач виставляв відповідачу акти виконаних робіт, які були прийняті та підписані орендарем на загальну суму 93 600,00 грн., проте відповідач суми вказані в актах не сплатив, у зв'язку з чим і виникла заборгованість у відповідача перед позивачем (копії актів містяться в матеріалах справи).

У зв'язку із неможливістю відповідача здійснювати оплату за оренду приміщення вищевказаний договір було припинено 31.10.2014 року, що підтверджується додатковою угодою № 2 до Договору, підписаною обома сторонами (копія додаткової угоди наявна в матеріалах справи).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Як вже було встановлено судом, 01 вересня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Цілісний майновий комплекс 103" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дагар" було укладено договір оренди № 01/09/13-46 відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 1.3 даного договору орендодавець зобов'язується передати орендарю в тимчасове платне користування нежиле приміщення, розташоване за адресою: Україна, м. Київ, проспект Відрадний, будинок 103, площа приміщення, що передається орендарю, складає 288 кв. м.

Актами здачі-прийняття робіт від 01.09.2013 року підтверджено, що орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду приміщення відповідно до договору оренди. Водночас, через неоплату орендних платежів відповідачем, договір оренди було припинено 31.10.2014 року. Таким чином, відповідач користувався вищезазначеним приміщення з 01.09.2013 року по 31.10.2014 року включно, суд, проаналізувавши матеріали справи, дійшов висновку, що орендна плата дорівнює сумі заборгованості відповідача за фактичне користування приміщенням та складає 93 600,00 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що орендарем був надісланий лист орендодавцеві від 01.10.2014 року, в якому відповідач просить позивача, у зв'язку із важким фінансовим становищем на підприємстві, призупинити тимчасово нарахування орендної плати. Зазначений доказ свідчить про визнання відповідачем заборгованості по орендним платежам.

Відповідно до абз. 4 п. 5.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна", з урахуванням положень статей 653, 795 Цивільного кодексу України та умов договору, якщо останніми передбачено, що після закінчення або дострокового розірвання договору оренди нарахування орендної плати за фактичне користування майном припиняється з моменту підписання акта приймання-передачі приміщень орендодавцеві, нарахування орендної плати за відповідний період є правомірним.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 651 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Таким чином, встановлюючи наявність обставин для розірвання договору у разі істотного порушення договору другою стороною, судом, на вимогу однієї із сторін, договір може бути змінено або розірвано, при цьому, суд повинен дослідити існуючі та вказані стороною (позивачем) обставини та підстави для такого розірвання, і зокрема, щодо істотного порушення договору другою стороною.

За приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як встановлено судом, відповідач не скористався наданими йому ст.22 Господарського процесуального кодексу України правами, жодного доказу на спростування доводів позивача щодо невиконання ним зобов'язань за договором або відсутності правових підстав для їх виконання суду не надав.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 1 827,00 грн. відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 34, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дагар" (код ЄДРЮОФОП 34833610, адреса: 03164, м. Київ, вул. УБОРЕВИЧА, будинок 18, квартира 33) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Цілісний майновий комплекс 103" (ЄДРЮОФОП 38526690, адреса: 02081, м. Київ, вул. ДНІПРОВСЬКА НАБЕРЕЖНА, будинок 19-А), на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, грошові кошти: основний борг - 93 600,00 грн. (дев'яносто три тисячі шістсот гривень) та судовий збір - 1 827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень). Видати наказ.

3. Направити копію рішення сторонам у справі № 910/12340/15.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та в строки, передбачені нормами ст.ст. 91, 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 31.07.2015 року.

Суддя О.С. Комарова