КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2015 р. Справа№ 910/8104/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Сухового В.Г.

Жук Г.А.

при секретарі судового засідання Євдокимові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги

Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 03.06.2015

у справі №910/8104/15-г (суддя - Балац С.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПРОВІДНА",

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування",

про стягнення 8 982,36 грн,

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Долбілкін Д.Є. - представник (довіреність від 20.04.2015 №01/с),

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПРОВІДНА" (надалі - ПрАТ СК «Провідна», позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (надалі - ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», відповідач) про стягнення в порядку регресу страхового відшкодування в сумі 8 982,36 грн, виплаченого ним потерпілій особі на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 06/6757722/2408/13 від 05.12.2013 внаслідок настання страхової події.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.06.2015 у справі № 910/8104/15-г позов задоволено частково. Припинено провадження у справі № 910/8104/15-г в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" суми основної заборгованості в розмірі 8 487,32 грн. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" страхове відшкодування в сумі 495,04 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 827,00 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2015 скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним і неповним дослідженням доказів, порушенням судом норм матеріального права, у зв'язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.06.2015 апеляційну скаргу прийнято до апеляційного провадження та призначено в судове засідання на 20.07.2015.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, а рішення суду першої інстанції від 03.06.2015 скасувати та постановити нове рішення, яким у задовленні позову відмовити повністю.

Позивач свого уповноваженого представника у судове засідання не направив, хоча про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення даній особі поштового відправлення.

Вислухавши думку представника відповідача щодо можливості розгляду апеляційної скарги без участі представника позивача, судова колегія, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами та у відсутність позивача.

20.07.2015 в судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, підтримані в судовому засіданні представником скаржника, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 05.12.2013 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія «ПРОВІДНА» (в тексті договору - страховик) та Публічним акціонерним товариством «Звенигородський сироробний комбінат» (в тексті договору - страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу від № 06/6757722/2408/13 (далі - договір).

Відповідно до предмету договору добровільного страхування, позивач застрахував майнові інтереси страхувальника, які пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме "RENAULT Symbol", із державним номерним знаком СА9805ВН (надалі - застрахований ТЗ).

З матеріалів справи, зокрема, довідки ВО ДТП Солом'янського району № 9457271 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що 31.10.2014 о 15:30 на вул. Василенка, 2 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю застрахованого транспортного засобу під керуванням Сайченка В.А. та транспортного засобу "RENAULT MAGNUM", із державним номерним знаком СВ 9701 АЕ, під керуванням Кузьменка В.П. Відомості про дану пригоду були внесені до Журналу реєстрації заяв про злочини (Журнал обліку ДТП) 31.10.2014 за № 62674 (а.с. 21).

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 19.11.2014 у справі № 760/24106/14-п, провадження № 3/760/7211/14, Кузьменка В.П. було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке мало місце 31.10.2014 за участю застрахованого позивачем автомобіля "RENAULT", реєстраційний номер СА 9805 ВН (а.с.22).

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль "RENAULT", реєстраційний номер СА9805ВН було пошкоджено, а його власнику та вигодонабувачу за договором страхування наземного транспорту №06/6757722/2408/13 від 05.12.2013 завдано матеріальної шкоди.

Власник застрахованого транспортного засобу звернувся до позивача із заявою № про виплату страхового відшкодування (а.с.13).

Вартість відновлюваного ремонту автомобіля в результаті його пошкодження у вказаній вище ДТП визначено позивачем на підставі рахунку-фактури від 24.11.2014 №АМСС064167, страхового акту від 15.12.2014 № та становить 9 982,36 грн.

На підставі страхового акту від 15.12.2014 № позивач, на виконання своїх зобов'язань за договором, перерахував на рахунок страхувальника суму страхового відшкодування у розмірі 9 982,36 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 26.12.2014 (а.с.27).

Згідно статті 979 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно з частиною 1 статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до статті 228 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Статтею 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов.

Таким чином, після виплати страхового відшкодування у позивача виникає право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Отже, позивач, виконавши зобов'язання перед страхувальником за договором страхування наземного транспорту №06/6757722/2408/13 від 05.12.2013 шляхом виплати страхового відшкодування, набув права зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Із довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 9457271 вбачається, що автомобіль "RENAULT MAGNUM", із державним номерним знаком СВ9701АЕ, яким спричинено ДТП, належить Ларіній Надії Андріївні та знаходився під керуванням Кузьменка В.П.

Матеріали справи свідчать, що цивільно-правова відповідальність Ларіної Н.А. за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля Renault Magnum, реєстраційний номер СВ9101АЕ, застрахована ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на підставі Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/1075026, згідно якого ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 50 000,00 грн, а франшиза - 1 000,00 грн (а.с.32).

Оскільки винною особою у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди 31.10.2014 визнано Кузьменка В.П., цивільно-правова відповідальність якого на момент настання дорожньої-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», згідно зазначеного вище Полісу, позивач з метою отримання страхового відшкодування в порядку регресу звернувся до відповідача із заявою від 13.01.2015 № 03-17/119 про відшкодування шкоди в порядку регресу (а.с.28).

У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язання, ПрАТ «СК «Провідна» звернулось з позовом до Господарського суду міста Києва про стягнення з відповідача коштів у розмірі виплаченого страхового відшкодування з вирахуванням франшизи в сумі 8 982,36 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що особою, відповідальною за завдані збитки в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є ПрАт «СК «Арсенал Страхування».

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, апелянт зазначає, що ним повністю відшкодовано ПрАТ «СК «Провідна» шкоду в порядку регресу у розмірі 8 487,32 грн з вирахуванням франшизи, передбаченої страховим полісом №АІ/1075026, яка складає 1 000,00 грн, та коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Renault Clio», державний номер СА9805ВН.

Вирішуючи питання про суму стягнення в порядку регресу, судова колегія враховує положення частини 36.6. статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якого страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Твердження відповідача щодо необхідності здійснення розрахунку суми страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу застрахованого позивачем автомобіля відхиляються колегію суддів, оскільки такий розрахунок оцінювачем не здійснювався.

Також колегією суддів враховано, що Законами України "Про страхування" та "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу. Тобто при виплаті суми страхового відшкодування не враховується коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу, оскільки звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Таким чином, страховик має право на відшкодування за рахунок винної особи тієї суми страхового відшкодування, яка фактично виплачена страховиком страхувальнику, тобто в межах суми фактичних витрат страхувальника за вирахуванням франшизи.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України від від 15.04.2015 у справі № 910/7163/14.

Оскільки за полісом № АІ1075026 сторонами встановлено франшизу, яка становить 1 000,00 грн, вимога, що була заявлена позивачем у розмірі 8 982,36 грн (9 982,36 грн - 1 000,00 грн) є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем було здійснено часткову оплату страхового відшкодування, а саме в розмірі 8 487,32 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 02.04.2015 №12401 (а.с.51).

З огляду на те, що відповідачем частково здійснено сплату суми страхового відшкодування після звернення позивача із даним позовом до суду, на підставі якого було порушено провадження у справі, місцевий господарський суд дійшов висновку, що провадження в частині позовної вимоги про стягнення з відповідача основної заборгованості в сумі 8 487,32 грн підлягає припиненню у зв'язку з відсутністю в цій частині предмету спору на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що станом на момент вирішення судом даного спору по суті заборгованість відповідача перед позивачем складає 495,04 грн.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарським судом міста Києва від 03.06.2015 у справі №910/8104/15-г прийнято з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду не спростовують, у зв'язку з чим оскаржуване рішення має бути залишеним без змін, а апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» без задоволення.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на апелянта.

Керуючись статтями 4-3, 32, 33, 43, 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2015 у справі №910/8104/15-г залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2015 у справі №910/8104/15-г залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/8104/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді В.Г. Суховий

Г.А. Жук