РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2015Справа №910/14498/15

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській Г.С.

розглянувши справу № 910/14498/15

за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними

інвестиціями «Десна»;

до товариства з обмеженою відповідальністю «Трансбуд Лтд»

про стягнення 56 793,24 грн.

Представники сторін:

від позивача: Шевчик В.В., директор, наказ № 1-К від 20.03.2009р.;

від відповідача: не з'явився.

обставини справи:

До Господарського суду міста Києва звернулось сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Десна» (надалі - позивач) з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Трансбуд Лтд» (надалі - відповідач) про стягнення 56 793,24 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору поставки № 110 від 16.03.2015р. у визначений строк повністю не поставив товар, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 40 080,00 грн. Крім того, у зв'язку з порушенням строків поставки товару, позивач, на підставі п. 8.3. договору, просить стягнути з відповідача пеню в сумі 16 173,24 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.06.2015р. порушено провадження у справі № 910/14498/15 та призначено її розгляд на 25.06.2015р.

Присутнім у судовому засіданні 25.06.2015р. представником позивача підтримано позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали від 09.06.2015р. не виконав, витребувані документи, в тому числі відзив на позов, суду не надіслав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.06.2015р. розгляд справи було відкладено на 16.07.2015р., у зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача та неподанням витребуваних доказів.

Присутнім у судовому засіданні 16.07.2015р. представником позивача підтримано позовні вимоги, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові, та надано витребувані судом докази.

Представник відповідача в судове засідання вдруге не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали від 25.06.2015р. не виконав, витребувані документи, в тому числі відзив на позов, суду не надіслав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України, ухвалу про порушення провадження у справі від 09.06.2015р. та ухвала від 25.06.2015р. були надіслані відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві. Місцезнаходження відповідача за адресою, зазначеною в позовній заяві, підтверджується Спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Оскільки про поважні причини неявки в судове засідання представника відповідача суд не повідомлений; клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, тому суд вважає, що, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, без участі представника відповідача, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в засіданні суду була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16.03.2015р. між позивачем (за договором - покупець) та відповідачем (за договором - постачальник) було укладено Договір поставки № 110, за умовами якого постачальник зобов'язується поставити покупцеві продукцію виробничо-технічного призначення, номенклатура, обсяги, строки поставки та ціни якої вказані у специфікації, доданих до договору, які є його невід'ємною частиною, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити поставлений товар.

Відповідно до п. 2.3. договору, строк поставки товару становить - протягом 2 робочих днів з моменту отримання на поточний рахунок попередньої оплати 100%, якщо інше не обумовлено сторонами у специфікації та/або рахунку на оплату.

Згідно з п. 4.1. договору, ціна товару узгоджується сторонами в специфікаціях та оплачується згідно виставленого рахунку. Ціна договору визначається сумою укладених сторонами специфікацій.

У п. 4.3. договору сторони визначили, що оплата товару, що поставляєься, здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на умовах 100% передплати, якщо інше не обумовлено сторонами у специфікації та/або рахунку на оплату.

Як вбачається з матеріалів справи, соронами було укладено Додаток № 1 (Специфікація) до договору № 110, в якому встановлено, що відповідач зобов'язується поставити селітру аміачну марки Б 34,4%N (ГОСТ 2-85) у кількості 22,000 т загальною вартістю, з урахуванням ПДВ, 216480,00 грн. Строк поставки товару: протягом 2 робочих днів з моменту отримання на поточний рахунок попередньої оплати 20% від суми, вказаної в рахунку № ТР-10144 від 16.03.2015р. Залишок у розмірі 80% перераховується на розрахунковий рахунок постачальника не пізніше, ніж на наступний день після отримання товару.

На виконання умов договору та згідно з рахунком-фактурою відповідача № № ТР-10144 від 16.03.2015р., позивач платіжним дорученням № 111 від 16.03.2015р. перерахував в якості попередньої оплати за товар кошти в розмірі 45 000,00 грн.

Проте, відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань поставив позивачу товар лише у кількості 500 кг, що підтверджується накладною № 4 від 18.03.2015р. Вартість поставленого товару становить 4920,00 грн. з ПДВ, виходячи з ціни, визначеної у Додатку № 1 (Специфікація) до договору № 110.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позиваем на день розгляду справи, яка виникла внаслідок порушення умов Договору поставки № 110 від 16.03.2015р., становить 40 080,00 грн.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі- продажу.

Між позивачем та відповідачем 16.03.2015р. укладений Договір поставки № 110, згідно умов якого відповідач зобов'язується поставити, а позивач прийняти та оплатити товар на загальну суму 216 480,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач приступив до виконання умов договору, перерахувавши на рахунок відповідача попередню оплату в сумі 45 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 111 від 16.03.2015.

Приписами ст. 663 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з Додатку № 1 (специфікація) до договору, сторони визначили, що поставка товару відбувається протягом 2-х робочих днів з моменту отримання на поточний рахунок 20 % попередньої оплати.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Проте, відповідач не виконав свого зобов'язання за договором у повному обсязі, товар у кількості та строки, встановлені договором, станом день розгляду справи позивачу не передав, суму коштів не повернув.

В силу ч. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На час розгляду спору у господарському суді відповідачем не заперечено факт отримання від позивача попередньої оплати на суму 45 000,00 грн., проте не надано доказів поставки товару у кількості та строки, визначені умовами договором, відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 40 080,00 грн. є обґрунтованою, документально підтвердженою, а тому підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 8.3 договору передбачено, що у випадку несвоєчасної поставки товару постачальник сплачує покупцеві пеню у розмірі 0,1 % від вартості несвоєчасно поставленого товару за кожний день затримки його поставки.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За розрахунком позивача, який є арифметично вірним, розмір пені за несвоєчасну поставку товару за період з 19.03.2015р. по 05.06.2015р., становить 16 713,24 грн.

Таким чином, виходячи з вищевикладених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Трансбуд Лтд» (04111, м. Київ, вул. Щербакова, 53; ) на користь сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Десна» (15532, Чернігівська область, Чернігівський район, с. Боромики, вул. Нова, 2-а; ) 40 080,00 грн. - боргу, 16 713 грн. 24 коп. - пені, 1827,00 грн. - витрат по сплаті судового збору. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 21.07.2015р.

Суддя А.І. Привалов