РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2015Справа №910/16906/15

За позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»

До приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія»

Про стягнення 2585,44 грн.

Суддя Ковтун С.А.

Представники сторін:

від позивача Городецький А.К. (за дов.)

від відповідача не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду міста Києва звернулося з позовом приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» до приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення 2585,44 грн., з яких: 1768,82 грн. пов'язаних зі страховим випадком, 31,26 грн. 3% річних, 785,36 грн. інфляційних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що страхувальнику позивача було завдано майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась через порушення правил дорожнього руху водієм, цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем.

Ухвалою суду від 03.07.2015 порушено провадження у справі № 910/16906/15 та витребувано у Моторного (транспортного) бюро України дані щодо особи-страховика обов`язкової цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу-автомобіля «OPEL VECTRA», державний номер ВН5019ВО, та умови страхування (строк, франшиза, тощо) станом на 11 жовтня 2014 року.

Відповідач відзиву на позов не надав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

29.10.2013 між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» (страховиком) та товариством з обмеженою відповідальністю «Ілта» (страхувальником) укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-01407/1092 (далі - Договір-1), за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля «Шкода», державний номер АА9138ОС.

10.03.2014 між приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія» та Совою Олександром Анатолійовичем укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом № АІ/1037001 (далі - Договір-2), за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля «OPEL VECTRA», державний номер ВІ5019ВО.

Сума франшизи за Договором-2 склала 510,00 грн.

11.10.2014 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Шкода», державний номер АА9138ОС, та автомобіля «OPEL VECTRA», державний номер ВІ5019ВО, під керуванням Сови О.А.

Згідно з постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.11.2014 особою, винною в скоєнні адміністративного правопорушення, є водій Сова О.А..

Зазначена подія, відповідно до норм чинного законодавства України, була визнана страховим випадком, про що складено страховий акт № ДККА-40573 від 21.10.2014, за якими до виплати підлягало 2278,82 грн..

Платіжним дорученням № 26561 від 30.10.2014 страхувальнику виплачені 2278,82 грн. страхового відшкодування.

Позивач звернувся до відповідача з регресною вимогою від 28.11.2014 на суму 2278,82 грн..

Відповідач вказану вимогу не задовольнив.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачається, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Згідно з ст. 38.2.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страховика, якщо забезпечений транспортний засіб, що заподіяв шкоду, було встановлено та страховик був зобов'язаний, але не виплатив страхове відшкодування у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладенні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Позивач заявив до стягнення 1768,82 грн. (2278,82-510).

З огляду на викладене вимоги про стягнення 1768,82 грн. в порядку регресу правомірні та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов'язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми.

За розрахунком позивача, прийнятим судом як вірний, до стягнення з відповідача підлягає 785,36 грн. інфляційних (2554,18 грн. - борг з урахуванням встановленого індексу інфляції) та 31,26 грн. трьох процентів річних.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов'язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивачем належним чином доведене порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (01133, м. Київ, вул. Саксаганського, 77, код 22945712) на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (03038, м. Київ, вул. Федорова Івана, 32 літ. «А», код 30859524) 2554,18 грн. боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, 31,26 грн. трьох процентів річних, 1827,00 грн. судового збору.

Рішення підписано 29.07.2015.

Суддя С. А. Ковтун