ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2015 р. Справа№ 914/2002/15

За позовною заявою: DORSET UNION LTD, United Kingdom

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк", м. Львів

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Приватне підприємство "Шива", м. Львів

про: визнання дій незаконними та зобов'язання до вчинення дій

Суддя Ділай У.І.

За участю представників:

Від позивача: Карплюк Р.П., Авдєєнко В.В. - представник (Довіреність б/н від 26.05.2015р.)

Від відповідача: Шабат Ю.В. - представник (довіреність б/н від 03.04.2014р.)

Від третьої особи: не з'явився

Права і обов'язки передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України роз'яснено. Здійснюється фіксування судового процесу за допомогою програмно-апаратного комплексу "Оберіг".

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглядається справа за позовом DORSET UNION LTD, United Kingdom до відповідача Публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк", м. Львів, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Приватне підприємство "Шива", м. Львів про визнання дій незаконними та зобов'язання до вчинення дій

Ухвалою суду від 22.06.2015р. за даним позовом порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 14.07.2015р.

03.07.2015р. від відповідача до відділу обліку та документального забезпечення суду поступило Клопотання б/н від 02.07.2015р. про залучення до участі у справі третіх осіб і здійснення фіксування судового процесу. Відповідач просив залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ПАТ "Кредобанк" та Національний банк України.

Окрім того, 03.07.2015р від відповідача поступив Відзив (б/н від 02.07.2015р.) в якому відповідач просить суд припинити провадження у даній справі, вважаючи що даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах. Окрім того, відповідач зазначив, що відмова відповідача у видачі довідки та інших документів ПП "Шива", жодним чином не порушує і не впливає на права та законні інтереси позивача.

В судовому засіданні 14.07.2015р. до початку розгляду справи по суті, представник відповідача заявив подане до суду Клопотання про припинення провадження у справі, просив суд клопотання задоволити.

Представник позивача в судовому засіданні 14.07.2015р. заперечив проти поданого відповідачем клопотання та просив суд розгляд справи відкласти для надання можливості письмово обґрунтувати та подати заперечення.

Третя особа в судове засідання 14.07.2015р. явку повноважного представника не забезпечила, причин неявки та невиконання вимог ухвали суду від 22.06.2015р. не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.

Ухвалою суду від 14.07.2015р. розгляд справи відкладено на 23.07.2015р.

22.07.2015р. від представника відповідача до відділу обліку та документального забезпечення суду поступило Клопотання про витребування в позивача оригіналу довіреності від 26.05.2015р. разом з апостилем, виданої позивачем представнику Ростиславу Карплюку, копія якої додана до позовної заяви, а також оригінал здійсненого в установленому порядку на момент звернення позивача до суду з позовною заявою перекладу даної довіреності на українську мову. Окрім того, витребувати в позивача докази того, що позивач має статус юридичної особи, яка належним чином зареєстрована і здійснює свою діяльність за законодавством Великобританії, - для дослідження та встановлення юридичного статусу позивача та можливості виступати позивачем у господарських судах України.

22.07.2015р. від представника відповідача до відділу обліку та документального забезпечення суду поступило (Клопотання б/н від 21.07.2015р.) про долучення документів до справи.

23.07.2015р. від представника позивача до відділу обліку та документального забезпечення суду поступили Письмові пояснення (б/н від 22.07.2015р.), в яких позивач зазначив, що доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву, є надуманими, а зазначені правові норми такими, що не підлягають до застосування у спірних правовідносинах.

Ухвалою суду від 23.07.2015р. розгляд справи відкладено на 28.07.2015р.

Представники позивача в судовому засіданні 28.07.2015р. підтримали позовні вимоги, з підстав наведених у позовній заяві та з посиланням на матеріали справи.

Представник відповідача в судовому засіданні 28.07.2015р. проти задоволення позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні.

В процесі розгляду матеріалів справи суд -

встановив:

25 лютого 2015 року між позивачем та ПП «Шива» укладено додатковий договір №25/02-15 про заміну кредитора у кредитному договорі №04/07-11 від 04.07.2011р., укладеному між компанією NEWARK MARKETING LLP та ПП «Шива» на суму 2 000 000,00 доларів США.

20 квітня 2015 року між позивачем та ПП «Шива» укладено додатковий договір №20/04-15 про внесення змін до кредитного договору №04/07-11 від 04.07.2011р., згідно із якою передбачено зміну розміру процентної ставки за користування кредитом, а саме було встановлено, що за користуванням кредитом позичальник сплачує кредитору 5% річних, які нараховуються на фактично отримані кредитні кошти, а також встановлено, що з 01.05.2015р. до 31.12.2015р. проценти за отриманий кредит нараховуються та сплачуються позичальником щомісячно не пізніше останнього банківського дня поточного місяця. Позичальник зобов'язується повернути отриманий кредит до 31.12.2020р. Та починаючи з 01.05.2015р. до 31.12.2015р. щомісячно сплачувати проценти за користування фактично отриманими кредитними коштами щомісячно не пізніше останнього банківського дня поточного місяця.

Листом вих.№61 від 30.04.2015р. ПП «Шива» повідомило позивача, що черговий платіж за кредитним договором №04/07-11 від 04.07.2011р. з урахуванням умов додаткового договору №20/04-15 від 20 квітня 2015 року, ПП «Шива» зобов'язується перерахувати до « 31» травня 2015 р. на суму 466 700,00 доларів США в рахунок погашення процентів за користування кредитом.

08.06.2015р. листом вих.№73 ПП «Шива» повідомлено позивача про те, що у зв'язку із переходом на обслуговування у ПАТ «КРЕДОБАНК», підприємство звернулося до ПАТ «ВіЕс Банк» у порядку п. 3.6. постанови Правління Національного банку України №270 від 17.06.2004р. «Про затвердження Положення про порядок отримання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів і надання резидентами позик в іноземній валюті нерезидентам» із вимогою №58 від 20.04.2015р. про надання довідки про заборгованість по кредиту та процентах станом на 20 квітня 2015 р., надходження та повернення коштів за договором кредиту №04707-11 від 04.07.2011р., додатком №1 та №2 до договору кредиту, додатковим договором №25702-15 до кредитного договору №04707-11 від 04.07.2011 р. про заміну кредитора, укладеному між резидентом ПП «Шива» та нерезидентом-позивачем, а також надати копії форм статистичної звітності №503, 504 станом на 01.04. 2015р..

Листом №06-1/9232 від 05.05.2015р. відповідач повідомив ПП «Шива» про неможливість надання довідки за його зверненням від 20.04.2015р., оскільки у ПАТ «ВіЕс Банк» знаходиться на обслуговуванні договір позики №04/07-11 від 04.07.2011р., укладений між ПП «Шива» та компанією NEWARK MARKETING LLP.

На думку позивача, відмова ПАТ «ВіЕс Банк» є незаконною, оскільки прийнята в порушення постанови Правління Національного банку України №270 від 17.06.2004р. та необґрунтованою, оскільки ПАТ «ВіЕс Банк» було проведено реєстрацію договору про заміну кредитора у зобов'язанні за кредитним договором №04/07-11 від 04.07.2011р., підтвердженням чого є повідомлення НБУ у Львівській області №13-024/1376 та №13-024/1397 від 16.03.2015 р. про реєстрацію змін до договору, а саме додаткового договору №25/02-15 до кредитного договору №04/07-11 від 04.07.2011р. про заміну кредитора.

За твердженням позивача, через вказані порушення відповідачем, ПП «Шива» не може здійснити погашення існуючої заборгованості за кредитним договором через ПАТ «КРЕДОБАНК», оскільки відсутність довідки про заборгованість по кредиту та процентах, а також форм статистичної звітності №503, 504 перешкоджає можливості прийняття ПАТ «КРЕДОБАНК» кредитного договору на обслуговування.

З метою оскарження дій ПАТ «ВіЕс Банк», ПП «Шива» звернулося до Управління Національного банку України у Львівській області. Листом Управління Національного банку України у Львівській області №13-012/2318 від 19 травня 2015 р., ПП «Шива» було повідомлено, про те, що НБУ позбавлений можливості втручатись у відносини між банком та клієнтом, однак, дії банку можуть бути оскаржені у судовому порядку.

Окрім того, ПП «Шива» повідомило позивача, що листом ПАТ «ВіЕс Банк» №09-3/10609 від 21.05.2015 р. підприємству було відмовлено у реєстрації змін до додаткового договору №20/04-15 від 20 квітня 2015 р. до договору кредиту №04/07-11 від 04.07.2011р.. Зокрема, вказана відмова аргументована посиланням на пп. 1 п. 6 постанови правління НБУ №160 від 03.03.2015 р. про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», а саме ПАТ «ВіЕс Банк» зазначено, що укладений додатковий договір не може бути зареєстрований, у зв'язку із забороною дострокового погашення заборгованості у кредитах з нерезидентами.

Як зазначив позивач, станом на 18 червня 2015 року зобов'язання по додатковій угоді невиконані.

За таких обставин, у зв'язку із незаконними діями обслуговуючого банку контрагента позивача, а саме через відмову у видачі довідки та непроведення реєстрації змін до кредитного договору ПП «Шива» за відсутності своєї вини не здійснює погашення існуючої заборгованості та не виконує взятих на себе зобов'язань. Отже у зв'язку із неправомірними діями відповідача позивач зазнає збитків у зв'язку із тим, що не отримує грошові кошти, які повинна була отримати за кредитним договором №04/07-11 від 04.07.2011р. з урахуванням умов додаткової о договору №20/04-15 від 20 квітня 2015 року.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, просив суд припинити провадження у даній справі, вважаючи що даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах. Також відповідач зазначив, що відмова відповідача у видачі довідки та інших документів ПП "Шива", жодним чином не порушує і не впливає на права та законні інтереси позивача.

При прийнятті рішення суд виходить і наступного:

Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодекс) України та статті 20 Господарського кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписами ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, Інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих па запобігання правопорушенням.

Конституційний Суд України в рішенні у справі за конституційним зверненням громадян Проценко Раїси Миколаївни, Ярошенко Поліни Петрівни та інших громадян щодо офіційного тлумачення статей 55, 64. 124 Конституції України (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води) від 25 грудня 1997 року дав офіційне тлумачення такого змісту.

«частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод;

відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене:

частину другу статті 124 Конституції України необхідно розуміти так, що юрисдикція судів, тобто їх повноваження вирішувати спори про право та інші правові питання, поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі».

Окрім того, Конституційний Суд України в мотивувальній частині цього рішення зазначив, що частина перша статті 55 Конституції України містить, загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Відповідно із заявленими позовними вимогами позивач просив:

1. Визнати незаконними дії ПАТ «ВіЕс Банк» щодо відмови у видачі довідки ПП «Шива» про заборгованість по кредиту та процентах станом на 20 квітня 2015 р.. надходження та повернення коштів за договором кредиту №04/07-11 від 04.07.2011р., додатком №1 та №2 до договору кредиту, додатковим договором №25/02-15 до кредитного договору №04/07-11 від 04.07.2011р. про заміну кредитора, укладеному між резидентом ПП «Шива» та нерезидентом компанією DORSET UNION LTD, та надати копії форм статистичної звітності №503, 504 станом на 01.04.2015р. та щодо відмови у реєстрації додаткового договору №20/04-15 від 20.04.2015р. до договору кредиту №04/07-11 від 04.07.2011р.

2. Зобов'язати ПАТ «ВіЕс Банк» видати довідку ПП «Шива» про заборгованість по кредиту та процентах станом на момент її видачі, надходження та повернення коштів за договором кредиту №04/07-11 від 04.07.2011р., додатком №1 та №2 до договору кредиту, додатковим договором №25/02-15 до кредитного договору №04/07-11 від 04.07.2011р. про заміну кредитора, укладеному між резидентом ПП «Шива» та нерезидентом компанією DORSET UNION LTD, і надати копії форм статистичної звітності №503, 504 станом на момент видачі довідки та зареєструвати додатковий договір №20/04-15 від 20.04.2015р. до договору кредиту №04/07-11 від 04.07.2011.

Згідно ст. 2 ГПК України, господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є, зокрема, забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України..

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

В даному випадку, як було встановлено судом, виходячи із змісту позовної заяви та її прохальної частини, позивач вважає, що відповідач порушив його інтереси, хоча належних доказів про порушення саме прав та інтересів компанії DORSET UNION LTD до позовної заяви не долучено та суду не надано.

Відповідно до п. 3.12 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18, підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Враховуючи, що за обставинами справи відповідач відмовив третій особі: ПП «Шива», а позивач не надав доказів, якими порушується його право відповідачем, відтак є відсутнім порушення суб'єктивного права позивача, що підлягає судовому захисту у даному спорі.

За вказаних обставин, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову у зв'язку із не доведенням позивачем порушення його суб'єктивного права зі сторони відповідача.

Відповідно до ч.2 сі.4-3 та ст.33 ПІК України кожна сторона повинна довести ТІ обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (сі.43 ПІК України).

Судовий збір покладається на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись вимогами ст.ст. 16 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 28, 33. 34. 44. 48, 49. 82-84 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 30.07.2015р.

Суддя Ділай У.І.