УХВАЛА

30.07.2015Справа № 910/17906/15

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Проект-А»

До відповідача публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватне акціонерне товариство «Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн»

Про стягнення 18597583,44 грн.

Суддя Ковтун С.А.

Представники учасників процесу:

від позивача Степаненко Р.О. (за дов.)

від відповідача Ткачук О.В. (за дов.)

від третьої особи не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду міста Києва звернулося з позовом товариство з обмеженою відповідальністю «Проект-А» до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про стягнення 18597583,44 грн..

Позовні вимоги мотивовані наступними обставинами.

26.09.2008 між товариством з обмеженою відповідальністю «Проект-А» та акціонерним товариством закритого типу «Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн» укладено інвестиційно-підрядний договір, за умовами якого позивач отримав у власність адміністративно-побутовий комплекс за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи, 12, Літера С.

24.02.2010 Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ТОВ «Проект-А» видано свідоцтво серії САС за № 922050 про право власності на адміністративно-побутову будівлю загальною площею 18405, кв.м., розташовану за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи, 12, Літера С (далі - нерухоме майно).

ТОВ «Проект-А», як єдиний власник нерухомого майна, від свого імені уклало та із власних коштів сплатило виконання договорів, предметом яких було обладнання цього нерухомого майна.

Загальна сума коштів, сплачена ТОВ «Проект-А» на виконання вказаних договорів складає 18597583,44 грн..

Однак, позивач дізнався, що адміністративно-побутовий комплекс, до складу якого, серед іншого, входить нерухоме майно позивача, право власності на яке останній набув та зареєстрував у встановленому законом порядку, є предметом іпотеки - засобом забезпечення у зобов'язанні перед ПАТ «Укрсоцбанк».

Так, рішенням господарського суду міста Києва № 5011-66/7999-2012 від 10.09.2012, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.11.2012 та Вищого господарського суду України від 26.02.2013, за ПАТ «Укрсоцбанк» в рахунок часткового погашення заборгованості за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 18/062-КН від 13.06.2007, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ПрАТ «Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн» звернуто стягнення на предмет іпотеки за двома іпотечними договорами від 13.06.2007 та від 24.01.2008 та визнано право власності, серед іншого, на нежитловий будинок загальною площею 18405,00 кв., розташований за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи, 12, Літера С.

Крім того, рішенням господарського суду міста Києва № 5011-14/7961-2012 від 07.09.2012, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.10.2012 та постановою Вищого господарського суду України від 26.02.2013, задоволено позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання недійсним інвестиційно-підрядного договору від 26.09.2008.

З огляду на викладене, позивач вважає, що у нього як добросовісного набувача виникло право на відшкодування здійснених ним витрат у сумі 18597583,44 грн. за період з 24.02.2010 по 28.02.2013.

Ухвалою суду від 15.07.2015 порушено провадження у справі № 910/17906/15.

Від позивача надійшло клопотання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту в межах суми позову (18597583,44грн.) на кошти відповідача.

Клопотання мотивоване тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Обґрунтовуючи наявність даних обставин позивач посилається на розрахунки показників фінансової звітності ПАТ «Укрсоцбанк» за ІІ квартал 2015 року, що є відкритою та розповсюдженою інформацією на веб-сайті банку https: //ru.unicredit.ua/ip_quartrep/ (згідно із статтею 69 Закону України «Про банки та банківську діяльність»), відповідно до з початку року збитки банку становлять діяльність банку є збитковою (збитки понад 8 млрд. грн.), активним операціям банку притаманний високий кредитний ризик; сума сформованих резервів від знецінення кредитів за друге півріччя збільшилася майна на 9,8 млрд. грн., водночас сума виданих кредитів збільшилась на 7,4 млрд. грн., тобто у банку виросла негативно класифікована кредитна заборгованість; сума сформованих резервів станом на 01.07.2015 дорівнює 22 млрд. грн. та складає 42% від кредитного портфелю банку, що дає підстави вважати, що операції з кредитування становлять реальну загрозу для ліквідності і платоспроможності банку. Також, на думку позивача, викликає занепокоєння ріст адміністративних та інших витрат, які незважаючи на негативну тенденцію у діяльності банку, збільшилися у порівнянні з аналогічним періодом минулого року на 1,3 млрд. гривень. Таким чином, фінансовий результат відповідача за ІІ півріччя 2015 року складають збитки у сумі 10,7 млрд. гривень, що в три рази перевищує зареєстрований статутний капітал банку, та дає підстави вважати, що банк не зможе розрахуватися з кредиторами банку.

Відповідач проти задоволення клопотання заперечив, посилаючись на те, що банк не вчиняє жодних дій направлених на ухилення від виконання зобов'язань після подання позивачем позову до суду, позивачем не наведено достатніх аргументів, що майно банку може зникнути, вартість активів банку становить понад 45 млрд. грн.. Також відповідач зазначив, що відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність», забороняється накладати арешт на кореспондентські рахунки банку.

Згідно зі статтею 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до ст. 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві;

забороною відповідачеві вчиняти певні дії;

забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до постанови Вищого господарського суду від 26.12.2011 № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Одночасно п. 7.1 постанови Вищого господарського суду від 26.12.2011 № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» передбачено, що у позовному провадженні піддані арешту кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат. Накладення господарським судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але господарський суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат. Відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

Заходи забезпечення позову у вигляді арешту коштів є пов'язані з предметом позову - стягнення заборгованості. Вирішуючи питання наявності обставин, які свідчать можливість утруднення виконання рішення, суд виходить з офіційної фінансової звітності відповідача щодо наявності збитків від його діяльності у поточному році у розмірі грн.. Враховуючи, що розгляд даної справи пов'язаний з проведенням експертних досліджень, які впливають на його тривалість, є досить обґрунтованим припущенням ускладнення виконання рішення суду у разі задоволення позову при наявності даної тенденції збитковості відповідача. З огляду на цю обставину доводи банку про значні активи (понад 45 млрд. грн.) не враховуються судом. Також суд виходить з того, що арешт коштів в межах ціни позову не впливає на розмір активів банку, не позбавляє останнього права володіти ними та не має наслідком навіть часткове припинення господарської діяльності відповідача, тобто не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості. Вказане свідчить про адекватність даного заходу забезпечення позову.

Отже, враховуючи мотиви, викладені позивачем, пов'язаність предмету спору з заходами забезпечення позову, можливість утруднення або унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову та невжиття заходів забезпечення, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання позивача шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача в сумі 18597583,44 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 66, 67, 86 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

З метою забезпечення позову накласти арешт на грошові кошти у межах суми позову у розмірі 18597583 (вісімнадцять мільйонів п'ятсот дев'яносто сім тисяч п'ятсот вісімдесят три) грн. 44 коп., які належать публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк» (03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29, код 00039019).

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття 30.07.2015 та може бути оскаржена в установленому законом порядку. Оскарження даної ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред'явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку протягом року з дати її прийняття.

Стягувачем за даною ухвалою є: товариство з обмеженою відповідальністю «Проект-А» (03038, м. Київ, вул. М. Грінченка, 4, код 33835197).

Боржником за даною ухвалою є: публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29, код 00039019).

Суддя С.А. Ковтун