ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"29" липня 2015 р.Справа № 916/2440/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Чубівський комбінат хлібопродуктів";

До відповідача: Приватного сільськогосподарського підприємства „Колос";

про спонукання до виконання мирової угоди;

Суддя Оборотова О.Ю.

В судових засіданнях приймали участь представник

Від позивача: Осокіна Н.В. - довіреність від 12.01.2015р.

Від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю „Чубівський комбінат хлібопродуктів" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватного сільськогосподарського підприємства „Колос" про спонукання до виконання мирової угоди шляхом стягнення товару у вигляді пшениці 3-го классу - 1000 тон на суму 1 500 000 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 17.06.2015р. було порушено провадження по справі №916/2440/15.

15.07.2015р. до господарського суду Одеської області від позивача надійшло клопотання про уточнення позовних вимог, відповідно до якого позивач просить суд зобовязати Приватне сільськогосподарське підприємство „Колос" передати на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Чубівський комбінат хлібопродуктів" товар у вигляді пшениці 3-го классу - 1000 тон на суму 1 500 000 грн.

09.07.2015р. до господарського суду Одеської області від позивача надійшли письмові пояснення.

Представник відповідача у судові засідання з'явився, відзив на позовну заяву та витребувані судом документи не надав, у зв'язку з чим справа розглядається за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

У судовому засіданні 29.07.2015р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10 червня 2014 р. у справі № 916/1352/14 затверджено мирову угоду від 02.06.2014р., укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Чубівський комбінат хлібопродуктів" (Одеська область, Котовський район, ст. Чубівка, ) (надалі - "позивач") та Приватним сільськогосподарським підприємством "Колос" (Одеська область, Красноокнянський район, с. Гавиноси, ) (надалі - "відповідач"), в наступній редакції:"1) Позивач погоджується з метою мирного врегулювання спору прийняти від відповідача товар у вигляді 1000 тон (одна тисяча тон) пшениці 3-го класу, а також грошові кошти в сумі 388950,28 грн. (триста вісімдесят вісім тисяч дев'ятсот п'ятдесят грн. 28 коп.), які складаються з: Пшениця 3-го класу в заліковій вазі 1000 тон (одна тисяча тон) з показниками якості: - вологість - 13%; - сміттєва домішка до 2%. - 218301,37 грн. - пені; - 100000,00 грн. - штрафу; - 70648,91 грн. - судового збору. 2) Відповідач з метою мирного врегулювання спору зобов'язується передати товар у вигляді 1000 тон (одна тисяча тон) пшениці 3-го класу, а також грошові кошти в сумі 388950,28 грн. (триста вісімдесят вісім тисяч дев'ятсот п'ятдесят грн. 28 коп.) у строк до 01 жовтня 2014 року. 3) У разі виконання відповідачем пункту 2 даної мирової угоди позивач не матиме до відповідача будь-яких претензій з предмету позову. 4) Дана мирова угода набуває чинності з дня її затвердження господарським судом і є обов'язковою для позивача та відповідача. 5) Дана мирова угода укладена у трьох примірниках: один примірник залишається в матеріалах справи № 916/1352/14, другий примірник залишається у позивача, третій примірник залишається у відповідача." Провадження у справі припинено.

Позивач зазначає, що у зв'язку з невиконанням Приватним сільськогосподарським підприємством „Колос" умов мирової угоди в строк до 01 жовтня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю „Чубівський комбінат хлібопродуктів" пред'явило ухвалу господарського суду Одеської області від 10.06.2014р. по справі №916/1352/14, яка є виконавчим документом у розумінні п.2 ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження», до виконання у відділ державної виконавчої служби Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області.

Постановою відділу державної виконавчої служби Косовського міжрайонного управління юстиції Одеської області від 27.10.2014р. ВП №45232484 відмовлено у відкритті виконавчого провадження (відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа), а саме в ухвалі суду не вказано заходи примусового виконання рішення, що передбачені ст. 32 Закону України "Про виконавче провадження" та не вказано строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, що передбачено ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження".

Позивач зазначає, що відповідач свої зобов'язань за умовами затвердженої судом мирової угоди виконав частково, грошові кошти у сумі 388 950,28грн. повернені, а товар у вигляді 1000тон пшениці 3-го класу, не поставлений.

Враховуючи вищевикладене, Товариство з обмеженою відповідальністю „Чубівський комбінат хлібопродуктів" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватного сільськогосподарського підприємства „Колос" про спонукання до виконання мирової угоди шляхом стягнення товару у вигляді пшениці 3-го классу - 1000 тон на суму 1 500 000 грн.

15.07.2015р. до господарського суду Одеської області від позивача надійшло клопотання про уточнення позовних вимог, відповідно до якого позивач просить суд зобовязати Приватне сільськогосподарське підприємство „Колос" передати на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Чубівський комбінат хлібопродуктів" товар у вигляді пшениці 3-го классу - 1000 тон на суму 1 500 000 грн.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов наступних висновків

Згідно п. 3.19. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", одним із способів вирішення господарського спору є мирова угода сторін, яка може стосуватися лише прав і обов'язків сторін щодо предмета позову (частини перша і третя статті 78 ГПК). Мирова угода підписується особами, уповноваженими представляти сторони в господарському суді (стаття 28 ГПК).

Умови мирової угоди мають бути викладені чітко й недвозначно з тим, щоб не виникало неясності і спорів з приводу її змісту під час виконання.

В ухвалі про затвердження мирової угоди у резолютивній частині докладно й чітко викладаються її умови і зазначається про припинення провадження у справі (пункт 7 частини першої статті 80 ГПК), а також вирішуються питання, пов'язані з судовими витратами у справі. Затвердження судом мирової угоди з одночасним припиненням провадження у справі є одноактною (нерозривною) процесуальною дією і не може розглядатися як два самостійних акти - окремо щодо затвердження мирової угоди і щодо припинення провадження.

Мирова угода за своєю правовою природою є правочином, який відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України підлягає обов'язковому виконанню. Заінтересована сторона (стягувач) не позбавлена права звернутись до господарського суду з позовною заявою про спонукання виконання до виконання мирової угоди, оскільки згідно з вимогами ст. 16 Цивільного Кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів сторони є примусове виконання обов'язку в натурі.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; резолютивна частина рішення; дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; строк пред'явлення виконавчого документа до виконання. Виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов'язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов'язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України.

Відповідно до п. 7.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом згідно з пунктом 2 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" і як виконавчий документ повинна містити у своїй резолютивній частині не лише вказівку про затвердження мирової угоди, а й інші передбачені законодавством (статтею 86 ГПК та статтею 18 названого Закону) ознаки та відомості, зокрема, щодо умов, розміру і строків виконання зобов'язань сторін тощо. За недодержання відповідних вимог ухвала про затвердження мирової угоди не може вважатися виконавчим документом, що підлягає виконанню державною виконавчою службою.

Як вбачається з тексту ухвали господарського суду про затвердження мирової угоди та припинення провадження по справі № 916/1352/14, ухвала не містить строк пред'явлення виконавчого документа до виконання виконавчого документа, зазначених у ст.18 Закону України „Про виконавче провадження".

Крім того, господарським судом, встановлено, що Приватне сільськогосподарське підприємство „Колос" в добровільному порядку не виконує умови мирової угоди, що в свою чергу позбавляє позивача законного права на отримання від відповідача отримання товару у вигляді 1000то пшениці 3-го класу.

Згідно п. 3.19. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", наказ господарського суду про примусове виконання мирової угоди не може бути видано, оскільки провадження зі справи припинено. У разі ж ухилення однієї зі сторін від виконання мирової угоди після закінчення строку (настання терміну) виконання нею своїх обов'язків за цією угодою, якщо ж ухвала суду про затвердження мирової угоди не містить усіх даних, зазначених у статті 18 названого Закону, то така ухвала не має статусу виконавчого документа, і інша сторона у справі не позбавлена права звернутися з позовом про спонукання до виконання мирової угоди, у випадку задоволення якого господарський суд видає наказ. Відповідний позов може мати як майновий, так і немайновий характер у залежності від змісту умов мирової угоди.

Крім того, відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

При цьому слід виходити з положень ст. 11 ЦК України про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов'язків. Відповідно до них цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, наприклад, договори та інші правочини, створення речей, творча діяльність, результатом якої є об'єкти права інтелектуальної власності, завдання майнової (матеріальної та моральної) шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

До прав, які підлягають цивільно-правовому захисту, відносяться всі майнові й особисті немайнові права, які належать суб'єктам цивільного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Враховуючи викладене, неповернення відповідачем товару, Товариство з обмеженою відповідальністю „Чубівський комбінат хлібопродуктів" цілком правомірно наполягає на спонуканні відповідача в судовому порядку виконати домовленості, наведені у мировій угоді.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, як обґрунтовані, підтверджені належними доказами та наявними матеріалами справи.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно зі ст.ст. 44,49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 50, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Приватне сільськогосподарське підприємство „Колос" (67912, Одеська обл, Красноокнянський район, с. Гавиноси, ) виконати умови мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Одеської області від 10.06.2014 р. у справі № 916/1352/14, та передати на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Чубівський комбінат хлібопродуктів" (66362, Одеська обл, Котовський район, с. Чубівка, ) товар у вигляді пшениці 3-го классу - 1000 тон на суму 1 500 000 грн.

3. Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства „Колос" (67912, Одеська обл, Красноокнянський район, с. Гавиноси, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Чубівський комбінат хлібопродуктів" (66362, Одеська обл, Котовський район, с. Чубівка, ) - 1218/одна тисяча двісті вісімнадцять/ грн. 00 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 10-денного строку з моменту складання повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Одеським апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03 серпня 2015 р.

Суддя О.Ю. Оборотова