КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2015 р. Справа№ 910/118/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Пашкіної С.А.

Мальченко А.О.

при секретарі Майданевич Г.А.

за участю представників:

від позивача: не з'явився.

від відповідача- Беседін В.І., Липська Н.В.

розглянувши Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем"

апеляційну скаргу

на рішення

Господарського суду міста Києва

від 24.02.2015 року

у справі № 910/118/15-г (суддя: Ярмак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем"

до Публічного акціонерного товариства

"Державний експортно-імпортний банк України"

про зобов'язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.02.2015 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ТОВ "Атем" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2015 року та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Розпорядження керівника апарату Київського апеляційного господарського № 09-52/917/15 від 06.07.2015р. справу № 910/118/15-г за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем" у зв'язку з перебуванням головуючого судді ( судді - доповідача) Адеєва П.В. у відпустці, відповідно до абзацу 1 підпункту 2.3.50 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/118/15-г.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/118/15-г за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем" передано колегії суддів у складі: головуючий суддя: Баранець О.М., судді: Пашкіна С.А., Сітайло Л.Г.

Розпорядженням Заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 07.07.2015р. у зв'язку з перебуванням судді Сітайло Л.Г. у відпустці, керуючись ст.ст. 4-6, 69 Господарського процесуального кодексу України, п.2.3.25. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 02.04.2015р. №25, рішенням зборів суддів Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2015, сформовано для розгляду апеляційної скарги по справі № 910/24991/13 колегію суддів у складі: головуючий суддя: Баранець О.М. судді: Пашкіна С.А., Мальченко О.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.07.2015 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

В судовому засіданні 07.07.2015 року оголошено перерву до 28.07.2015 року.

В судове засідання 28.07.2015 року представник позивача не з'явився та подав клопотання про відкладення розгляду справи. Дане клопотання відхилено колегією судів, у зв'язку з тим, позивач не позбавлений права наділяти повноваженнями на представництво своїх інтересів будь-яку іншу особу (представника)

Колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд справи без участі представника позивача, враховуючи що останній належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів даної справи, 15.09.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АТЕМ" (покупець) та Фірмою "DMT SAS" Франція (продавець) було укладено контракт №119-01 на купівлю промислової установки для виробництва біаксиально - орієнтовної поліпропіленової плівки (далі-контракт). Вказаним контрактом передбачено, що оплата придбаного обладнання повинна бути здійснена за експортною кредитною угодою, оформленою між покупцем та банком продавця (далі - Інобанком).

10.12.2007 з метою фінансування зазначеного контракту між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №151107 К77 зі змінами та доповненнями (далі - кредитний договір), за яким позивачу було надано не відновлювальну кредитну лінію за рахунок ресурсів Інобанку з лімітом заборгованості 31 000 000 доларів США.

В позовній заяві позивач посилається на те, що експортна кредитна угода між позивачем та Інобанком не укладалась, кредитний договір № 151107К77 рішенням Господарського суду міста Києва від 25.01.2010 р. у справі № 33/609 було визнано неукладеним, він не є учасником міжбанківської угоди та ФПК (Форми прийняття контракту), якими встановлені права та обов'язки двох банків стосовно здійснення оплати обладнання, вони не стосуються його прав та обов'язків, бо такого висновку у своєму рішенні дійшов Господарський суду міста Києва від 09.03.2011 року по справі № 34/154, тому вважає, що відповідач незаконно та безпідставно здійснив зарахування сплачених Інобанком коштів на позичкові рахунки позивача без надання кредиту та факту сплати цих коштів Інобанку.

Вказані твердження позивача суд першої інстанції вірно оцінив критично, оскільки правовідносини сторін за кредитним договором №151107 К77 від 10.12.2007 р. досліджувались Господарським судом міста Києва у справі № 5011-35/2276-2012 за позовом АТ ""Державний експортно-імпортний банк України" до ТОВ "Атем", тому посилання позивача на те, що кредитний договір №151107 К77 визнаний неукладеним є безпідставними.

Твердження позивача про те, що відповідач здійснив зарахування сплачених Інобанком коштів на позичкові рахунки позивача без надання кредиту та факту сплати цих коштів Інобанку не відповідають дійсним обставинам справи.

Наявність заборгованості позивача перед відповідачем за кредитним договором №151107К77 від 10.12.2007 р. встановлена рішенням господарського суду м. Києва від 06.06.2012 р. у справі №5011-35/2276-2012 за позовом АТ "Укрексімбанк" до ТОВ "АТЕМ", залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.09.2012 р. та постановою Вищого господарського суду України від 11.02.2013 р., а тому посилання позивача на те, що відповідач безпідставно обліковує зазначені кошти на позичковому рахунку позивача є безпідставними.

Обставини викладені в рішеннях господарського суду міста Києва у справах № 33/609 та № 34/154, на які посилається позивач в обґрунтування своєї позиції, не приймаються судом до уваги, оскільки оціночні судження зазначених рішень не є преюдиціальними для даної справи, в розумінні ст. 35 ГПК України, та потребують доказування.

В обґрунтування незаконних дій по виплаті Інобанком коштів на користь продавця за контрактом, позивач посилається на рішення Апеляційного суду Пуатьє (Франція).

Рішення Апеляційного суду Пуатьє (Франція) від 5 грудня 2014 р., на яке посилається позивач, не встановлює та не доводить факту відсутності заборгованості позивача перед відповідачем та обов'язок відповідача зменшити суму заборгованості в заявленому розмірі, що є предметом даного спору.

Позивач звернувшись з даним позовом до суду намагаєвся спростувати факти наявності заборгованості, встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 06.06.202 р. у справі № 5011-35/2276-2012, яким позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем" на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" прострочену заборгованість за кредитним договором №151107К77 від 10.12.2007 в розмірі 21440485,43 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 17.02.2012, 1 доларів США = 7,9875 грн становить 171255877,38 грн та 1203668,63 грн, в тому числі: 11782356,10 доларів США - простроченої заборгованості за кредитом, 7251005,13 доларів США - простроченої заборгованості за процентами, 914152,91 доларів США - простроченої заборгованості по платі за управління Кредитом; 1554541,99 доларів США та 76969,59 грн - пені, 852582,21 доларів та 42985,36 грн - 3% річних, 169560,76 грн - втрат від інфляції, 64380,00 грн. - судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.09.2012 рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2012 у справі № 5011-35/2276-2012 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 11.02.2013 постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.09.2012 залишено без змін.

Надані позивачем в якості доказів підтвердження правомірності своїх вимог Висновок за результатами науково- правової експертизи від 12.04.2012 р., здійснений експертом, доктором юридичних наук, доцентом Лук'янець Д.М. та Науковий висновок щодо прав і обов'язків ТОВ "Атем" і ПАТ "Укрексімбанк", виконаний доктором юридичних наук В.Г.Ротань не спростовують фактів встановлених рішеннями судів першої, апеляційної та касаційної інстанції, та не є належними доказами у справі в розімінні ст. 34 ГПК України.

Не доведено та не підтверджено належними доказами незаконність дій відповідача по зарахуванню сплачених Інобанком коштів в сумі 21 519 959,90 доларів США.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно із частиною 1 статті 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин в їх сукупності.

Приписами статті 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту прав та інтересів визначені у ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України.

Згідно вимог статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Позивач не надав належних доказів, які б свідчили, що відповідач порушив його право чи охоронюваний законом інтерес.

Такий спосіб захисту цивільного права як зобов'язання відповідача зменшити суму заборгованості позивача перед відповідачем на певну суму не передбачений чинним законодавством, зокрема ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України, посилання позивача на ст. 341 та 344 ГК України є безпідставним, оскільки визначають розрахункові операції та міжнародні операції банків.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ч. 2 ст. 14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Тож, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про зобов'язання відповідача зменшити суму заборгованості позивача перед відповідачем на суму 21519959,90 доларів США, є безпідставними, не обґрунтованими належними доказами та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2015 року у справі №910/118/15-г залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Справу № 910/118/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови направити сторонам.

Головуючий суддя О.М. Баранець

Судді С.А. Пашкіна

А.О. Мальченко

Повний текст постанови складено 29.07.2015 року.