ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2015 р. Справа № 911/684/15

Господарський суд Київської області у складі судді Лопатіна А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс", м. Київ

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп", Васильківський район, с. Мархалівка

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Наше село", Донецька обл., Артемівський район, с. Никифорівка

про стягнення 1061,47 грн.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання.

Обставини справи:

Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" (надалі позивач) заявлено позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" (надалі відповідач-1), Товариства з обмеженою відповідальністю "Наше село" (надалі відповідач-2) про стягнення 1061,47 грн. з яких: 264,62 грн. штрафу; 338,13 грн. курсової різниці; 103,65 грн. пені; 60,40 грн. 3% річних; 294,67 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання умов договору купівлі-продажу від 25.03.2008 р. № 93, договору купівлі-продажу від 25.03.2008 р. № 94 та угоди від 26.03.2013 р. № 03/03-13 про заміну кредитора у зобов'язанні.

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.02.2015 р. порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 18.03.2015 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 18.03.2015 р., у зв'язку з неявкою у судове засідання представника позивача та представника відповідача-2, розгляд справи відкладено на 15.04.2015 р..

23.03.2015 р. через канцелярію господарського суду Київської області представником відповідача-2 подано заяву про відкладення розгляду справи.

24.03.2015 р. через канцелярію господарського суду Київської області представником відповідача-1 подано відзив на позов, яким відповідач-1 позовні вимоги визнає у повному обсязі.

26.03.2015 р. через канцелярію господарського суду Київської області представником позивача подано документи на вимогу ухвали суду.

06.04.2015 р. через канцелярію господарського суду Київської області представником позивача подано письмові пояснення по суті спору.

07.04.2015 р. через канцелярію господарського суду Київської області представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути солідарно з відповідачів 44200,63 грн. штрафу та стягнути з відповідача-2 на користь позивача 128419,13 грн. дооцінки вартості товару, 4036,58 грн. пені, 604,00 грн. 3% річних та 15322,89 грн. інфляційних втрат.

14.04.2015 р. на адресу господарського суду Київської області від відповідача-2 надійшла заява про застосування позовної давності та клопотання про визнання недійсним договору поруки від 07.04.2014 р. № 07-14-2014-177.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.04.2015 р., продовжено строк вирішення спору у даній справі на 15 днів та, у зв'язку з неявкою у судове засідання представників відповідачів, розгляд справи відкладено на 27.04.2015 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 27.04.2015 р., продовжено строк вирішення спору у даній справі на 15 днів та, у зв'язку з неявкою у судове засідання представників відповідачів, розгляд справи відкладено на 27.05.2015 р. Крім того, вказаною ухвалою суду зобов'язано позивача подати належні докази, які б підтверджували факт порушення господарським судом Одеської області провадження у справі № 916/1305/14 у зв'язку з наявністю заборгованості за договорами купівлі-продажу № 93 та № 94 від 25.03.2008 р.

26.05.2015р. через канцелярію господарського суду Київської області представник позивача подав заяву про виправлення технічно допущених помилок тексту описової частини позовних вимог та письмові пояснення по суті спору.

Ухвалою господарського суду Київської області від 27.05.2015 р. у зв'язку з неявкою у судове засідання представників відповідачів, розгляд справи відкладено на 09.06.2015 р. Крім того, вказаною ухвалою суду повторно зобов'язано позивача виконати вимоги ухвали суду від 27.04.2015р.

08.06.2015р. через канцелярію господарського суду Київської області представник позивача подав письмові пояснення по суті спору.

Ухвалою господарського суду Київської області від 09.06.2015 р. у зв'язку з неявкою у судове засідання представників позивача та відповідача-1, розгляд справи відкладено на 17.06.2015 р. Крім того, вказаною ухвалою суду повторно зобов'язано позивача виконати вимоги ухвали суду від 27.04.2015р.

16.06.2015р. через канцелярію господарського суду Київської області представник відповідача-2 подав відзив на позовну заяву у якому просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

17.06.2015р. через канцелярію господарського суду Київської області представник відповідача-2 подав доповнення до відзиву на позовну заяву.

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.06.2015 р. у зв'язку з неявкою у судове засідання представників позивача та відповідача-1, розгляд справи відкладено на 01.07.2015 р. Крім того, вказаною ухвалою суду повторно зобов'язано позивача виконати вимоги ухвали суду від 27.04.2015р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 01.07.2015 р. у зв'язку з неявкою у судове засідання представників позивача та відповідача-1, розгляд справи відкладено на 22.07.2015 р. Крім того, вказаною ухвалою суду повторно зобов'язано позивача виконати вимоги ухвали суду від 27.04.2015р.

В судове засідання представники позивача та відповідача-1 не з'явилися, про причини неявки представників позивача та відповідач-1 суд не повідомили, хоча про день, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином ухвалами господарського суду від 27.05.2015р., 09.06.2015 р., 17.06.2015 р. та 01.07.2015 р.

Враховуючи те, що нез'явлення представників позивача та відповідача-1 не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представників позивача та відповідача-1, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача-2, суд

встановив:

25 березня 2008 року між ТОВ «Тридента Агро» (постачальник) та ТОВ «Наше село» (покупець) були укладені договори купівлі-продажу №93 та №94 (далі-договори), відповідно до п.п. 1 яких вказаними договорами визначено умови купівлі-продажу насіння та засобів захисту рослин.

Пунктами 2.1. договорів передбачено, що асортимент товару, його кількість, ціна визначаються у додатках та/або накладних документах відпуску товару, що є невід'ємною частиною цього договору. У випадку розбіжності даних у додатках щодо найменування, кількості і ціни товару в порівнянні з даними у відповідній видатковій накладній перевагу має видаткова накладна.

Сторони погодили, що оплата товару проводиться наступним чином: 100% від вартості товару покупець попередньо оплачує у термін до 04.04.2008 р.

Додатками до вказаних договорів сторони погодили, що в тому випадку, якщо курс долара США на день оплати вище, ніж курс долара США на день підписання договору сторони, для визначення суми, яка підлягає оплаті використовують наступну формулу: S=(A1/A2)*B, де S - ціна на момент проплати, В - ціна на момент підписання, А2 - курс (НБУ) долара США до гривні на день підписання договору, А1 - курс (НБУ) долара США до гривні на день перерахування грошей.

На виконання умов вказаних договорів, 27.08.2008р. постачальник поставив, а покупець прийняв товар вартістю 987549,57 грн., що підтверджується підписами та скріпленими відтисками печаток сторін видатковими накладними та довіреностями на отримання товару, копії яких долучено до матеріалів справи.

У свою чергу, покупець (відповідач-2) свої зобов'язання за вказаними договорами в частині своєчасної оплати вартості товару належним чином не виконав, сплативши заборгованість у повному обсязі лише 10.12.2008 р., при цьому прострочивши сплату вартості товару на суму 294670,88 грн., а саме сплативши:

- 5000,00 грн. 13.06.2008 р.;

- 40000,00 грн. - 28.11.2008 р.;

- 70000,00 грн. - 03.12.2008 р.;

- 179670,88 грн. - 10.12.2008 р.

12.01.2011р. між ТОВ "Тридента Агро" (далі-первісний кредитор) та ФОП ОСОБА_1 (далі-новий кредитор) укладено угоду про заміну кредитора у зобов'язанні №57-ТА, відповідно до якої первісний кредитор відступив новому кредитору право вимоги виконання ТОВ "Наше Село" (боржник) зобов'язань щодо сплати розміру заборгованості, набутих первісним кредитором на підставі договору купівлі-продажу №93 від 25.03.2008р. та договору купівлі-продажу №94 від 25.03.2008р., у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобов'язання згідно договору купівлі-продажу №93 від 25.03.2008р. та договору купівлі-продажу №94 від 25.03.2008р.

Відповідно до п. 1.2. угоди новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошової суми у визначеному розмірі заборгованості, нарахованому розмірі дооцінки вартості товару (курсової різниці), пені, 3% річних, штрафу та інфляційних втрат, за період існування прострочення виконання боржником грошового зобов'язання згідно договору купівлі-продажу №93 від 25.03.2008р. та договору купівлі-продажу №94 від 25.03.2008р.

Вартість зобов'язання, що відступається за даною угодою, становить, проте не обмежується, сумою у розмірі 289670,88 грн.(п. 2.1. угоди).

Листом від 26.01.2011 р. ТОВ «Наше Село» було повідомлено про заміну кредитора у зобов'язанні, що підтверджується фіскальним чеком від 27.03.2013 р. №7327 та описом вкладення у лист.

26.03.2013р. між ФОП ОСОБА_1 (далі-первісний кредитор) та ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" (далі-новий кредитор) укладено угоду про заміну кредитора у зобов'язанні №03/03-13, відповідно до якої первісний кредитор відступив новому кредитору право вимоги виконання ТОВ "Наше Село" (боржником) зобов'язання щодо сплати розміру заборгованості, набутих первісним кредитором на підставі договору купівлі-продажу №93 від 25.03.2008р. та договору купівлі-продажу №94 від 25.03.2008р., згідно угоди №57-ТА від 12.01.2011р., у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобов'язань згідно договору купівлі-продажу №93 від 25.03.2008р. та договору купівлі-продажу №94 від 25.03.2008р.

Вартість зобов'язання, що відступається за даною угодою, становить, та не обмежується, сумою у розмірі 289670,88 грн.

26.03.2013р. ФОП ОСОБА_1 було надіслано відповідачу-2 повідомлення про заміну кредитора у зобов'язанні, відповідно до якого перший інформував боржника (відповідача 2) про заміну кредитора за договорами купівлі-продажу №93 від 25.03.2008р. та договорами купівлі-продажу №94 від 25.03.2008р., у зв'язку з чим сплата курсової різниці та штрафних санкцій за вказаним договором підлягає здійсненню на користь нового кредитора - ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс».

07.04.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» (поручитель, відповідач-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (кредитор, позивач у справі) було укладено договір поруки № 07-04-2014-177 (надалі договір поруки), згідно якого поручитель поручається перед кредитором за виконання обов'язку ТОВ «Наше Село» щодо виконання грошового зобов'язання щодо сплати розміру штрафу у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобов'язання згідно договору поставки та угоди, передбаченими ст. 2 договору (далі - основний договір).

Згідно п.п. 2.1., 3.1. договору поруки під основним договором в договорі розуміють угоду № 03/03-13 про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 26.03.2013 р., укладену згідно договору купівлі-продажу №93 від 25.03.2008р. та договору купівлі-продажу №94 від 25.03.2008р. Відповідальність поручителя перед кредитором обмежується сплатою штрафу у сумі 45000,00 грн.

Посилаючись на те, що відповідач-2, як покупець за договором купівлі-продажу №93 від 25.03.2008р. та договором купівлі-продажу №94 від 25.03.2008р. остаточну оплату вартості поставленого товару здійснив з порушенням встановленого договорами терміну, тобто після 04.04.2008р., та без врахування курсових коливань, позивач звернувся 20.02.2015р. до суду з позовом, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, про стягнення з відповідача-2 128419,13 грн. курсової різниці на момент здійснення відповідачем-2 остаточних розрахунків за поставлений товар (28.11.2008р., 03.12.2008р. та 10.12.2008р.) щодо кожного здійсненого платежу (40000,00 грн., 70000,00 грн. та 179670,88 грн.), 604,00грн. 3% річних, 4036,58 грн. пені та стягнення з відповідачів 15322,89 грн. інфляційних втрат та солідарно з відповідачів - 44200,63 грн.

Відповідно до частини другої статті 11 Цивільного кодексу України, підставами для виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 202 Цивільного кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, правочини можуть бути двохсторонніми.

Згідно частини першої та частини сьомої статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від виконання певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обв'язку.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з вимогами частини першої статті 221 Господарського кодексу України, кредитор вважається таким, що прострочив виконання господарського зобов'язання, якщо він не виконав дій, що випливають із змісту зобов'язання.

У ст. 629 ЦК України вказано, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Приписами частини першої статті 692 Цивільного кодексу України передбачено: покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Врахувавши вищезазначені обставини, судом встановлено факт неналежного виконання відповідачем-2 своїх зобов'язань щодо сплати коштів позивачу, за переданий ТОВ «Тридента Агро» товар в розмірі 128419,13 грн. курсової різниці на момент здійснення відповідачем-2 остаточних розрахунків за поставлений товар.

Як зазначено вище, 14.04.2015 р. відповідачем-2 подано через канцелярію господарського суду Київської області заяву про застосування наслідків пропуску позивачем строків позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч. 3 ст. 267 ЦК України).

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 259 ЦК України).

Пунктом 8.3 договорів купівлі-продажу сторони погодили, що строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій збільшується до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за даним договором.

Вказаними договорами купівлі-продажу не передбачено збільшення строку позовної давності щодо сплати основного боргу.

Згідно із приписами ст. 266 ЦК Українизі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

З огляду на вищевказане, строк позовної давності щодо стягнення пені (неустойки) не може перевищувати строку позовної давності щодо стягнення основної заборгованості за договором. Таким чином, п.п. 8.3. договорів строк позовної давності по стягненню штрафних санкцій (штрафу та пені) збільшено до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за вказаними договорами у межах загального строку позовної давності щодо виконання основного грошового зобов'язання за договорами купівлі-продажу.

Відповідно до частини першої ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Сплативши 10.12.2008 р. заборгованість у сумі 179670,88 грн. (що підтверджується банківською випискою від 10.12.2008р.), відповідач-2 фактично визнав наявну у останнього заборгованість перед ТОВ «Тридента Агро» за договорами купівлі-продажу.

Таким чином, відповідно до приписів частини першої ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності щодо сплати боргу за вказаним договором з 11.12.2008 р. почався заново.

З огляду на вищевказані обставини, позовна давність щодо основної заборгованості за договором купівлі-продажу №94 від 25.03.2008 р. сплив 11.12.2011 р., у той час, як позивач звернувся до суду з позовом 20.02.2015 р.

До тверджень позивача щодо переривання позовної давності на підставі частини другої ст. 264 ЦК України, у зв'язку з зверненням ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з ТОВ «Совагро» та ТОВ «Наше Село» 289670,88 грн., суд ставиться критично, оскільки позивачем на неодноразову вимогу суду не надано останньому належних доказів, що провадження у справі №916/1305/14 господарського суду Одеської області про стягнення з ТОВ «Совагро» та ТОВ «Наше Село» на користь ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» 289670,88 грн. порушено у зв'язку з невиконанням ТОВ «Наше Село» умов договорів купівлі-продажу №93 та №94 від 25.03.2008 р. Разом з тим, з ухвал господарського суду Одеської області від 07.04.2014 р. про порушення провадження у справі, від 05.05.2014 р. про відкладення розгляду справи та від 21.05.2015р. про припинення провадження у справі №916/1305/14 не вбачається, що у вказаній справі господарським судом розглядався спір про неналежне виконання ТОВ «Наше Село» умов договорів купівлі-продажу №93 та №94 від 25.03.2008 р. у частині здійснення розрахунків за отриманий товар. Крім того, з позовної заяви від 31.03.2014 р. №31-1/03 про стягнення заборгованості за договорами купівлі-продажу, за відсутності відтиску штампу суду про прийняття заяви, не вбачається, що саме заяву такого змісту позивачем було подано до господарського суду Одеської області, як і неможливо ідентифікувати на підставі ухвал господарського суду Одеської області від 07.04.2014 р., 05.05.2014 р. та 21.05.2015 р. у справі №916/1305/14, що провадження у вказаній справі було порушено за позовом від 31.03.2014 р. №31-1/03.

Положеннями статті 266 ЦК України встановлено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливає і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

У п. 5.3. роз'яснень, наданих Вищим господарським судом України у постанові пленуму «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» від 29.05.2013 № 10 вказано, що зі спливом позовної давності за вимогою про повернення або сплату коштів спливає й позовна давність за вимогою про сплату процентів, передбачених статтями 536, 625 ЦК України, і сум інфляційних нарахувань згідно з тією ж статтею 625 ЦК України (незалежно від періоду часу, за який обчислено відповідні суми процентів та інфляційних нарахувань,оскільки такі суми є складовою загальної суми боргу); так само у разі спливу позовної давності за вимогою про повернення безпідставно набутого майна (статті 1212, 1213 ЦК України) спливає й позовна давність за вимогою про відшкодування доходів від такого майна (стаття 1214 названого Кодексу).

За таких обставин, відповідно до частини четвертої ст. 267 ЦК України, суд, з мотивів спливу позовної давності, відмовляє у задоволенні вимог ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" до ТОВ «Наше Село» щодо стягнення 128419,13 грн. курсової різниці, 4036,58 грн. пені, 604,00 грн. 3% річних та 15322,89 грн. інфляційних втрат та щодо стягнення солідарно з відповідачів 44200,63 грн. штрафу.

Відповідно до частини п'ятої статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, при відмові в задоволенні позову, покладаються на позивача.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

вирішив:

1. У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 31.07.2015 року.

Суддя А.В. Лопатін