ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" липня 2015 р.Справа № 916/871/15-г

Господарський суд Одеської області у складі колегії:

Головуючий Зайцев Ю.О.

Суддя Мостепаненко Ю.І.

Суддя Щавинська Ю.М.

при секретарі судового засідання Ошарін Д.С.

За участю представників сторін:

від позивача: Хлабистін Д.М (довіреність №26 від 01.01.2015 року);

від відповідача: Мирончак А.П (довіреність № 1703/06 від 17.03.2015 року);

від третьої особи: Шевченко Т.Ю. (довіреність від 20.04.2015 року);

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Державного підприємства "Придніпровська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Трансінвестсервіс" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Державного підприємства "Одеська залізниця" про стягнення 43 370,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

СУТЬ СПОРУ: 02.03.2015р. Державне підприємство „Придніпровська залізниця" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Трансінвестсервіс" штрафу за неправильно вказану в залізничній накладній масу вантажу у сумі 43 370,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує на те, що у серпні 2014 року зі станції Чорноморська Одеської залізниці ТОВ "Трансінвестсервіс" здійснило відправлення вагонів № 60359213 та № 56864408 з товаром згідно накладної № 41666280 на станцію Ігрень Придніпровської залізниці.

При прибутті вагону на вказану станцію за заявкою одержувача залізницею було проведено перевірку маси вантажу, в результаті якої було виявлено, що маса вантажу, зазначена у накладній, не відповідає фактичній масі вантажу у вагоні.

Перевіркою було виявлено, що в накладній № 41666280 у вагоні № 60359213 вказана маса вантажу складає 68 050 кг., фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 64 650 кг., що на 3 400 кг. менше, ніж вказано в накладній; у вагоні № 56864408 вказана маса вантажу складає 67 300 кг., фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 63 100 кг., що на 4 200 кг. менше, ніж вказано в накладній.

Про даний факт було складено акт загальної форми № 226 від 01.09.2014 року та комерційний акт РА № 004066/327 від 01.09.2014 року, який, на думку позивача, є підставою для покладення на відповідача відповідальності за неправильно визначену масу вантажу у накладній.

З урахуванням вказаного, позивачем було нараховано відповідачу штраф у п'ятикратному розмірі провізної суми у сумі 43 370,00 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.03.2015р. було порушено провадження у справі №916/871/15-г із призначенням її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

17.03.2015 року до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого останній посилається на необхідність доведення залізницею факту щодо того, що вантаж не було частково втрачено під час його перевезення.

Щодо комерційного акту, на підставі якого ґрунтуються заявлені позовні вимоги, відповідач наполягає на тому, що вказаний документ не встановлює факту внесення позивачем неправдивих даних щодо маси вантажу в залізничній накладній, а лише вказує на невідповідність маси вантажу, зазначеної в залізничній накладній, масі вантажу в натурі.

На думку відповідача, твердження залізниці щодо того, що наявність комерційного акту встановлює факт внесення неправдивих відомостей щодо маси вантажу в залізничній накладній є хибним, з огляду на проведення зважування відповідачем вагонів на зареєстрованих у залізниці вагонних вагах при присутності представника залізниці під час їх зважування, який своїм підписом на відвісі підтвердив справжність маси вантажу, завантаженого у вагон № 60359213 та вагон № 56864408.

Крім того, відповідач, заперечуючи проти позову, наполягає на маркуванні вантажу, а зазначення у комерційному акті про його відсутність, на його думку, є приховуванням дійсних обставин справи, які вказують на те, що невідповідність маси вантажу виникла в результаті втрати частини вантажу під час перевезення.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 01.04.2015р. було залучено до участі у справі № 916/871/15-г в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державне підприємство „Одеська залізниця".

15.04.2015р. представником відповідача надано до суду клопотання про продовження строку розгляду справи на 15 днів відповідно до ст. 69 ГПК України.

Ухвалою господарського суду від 05.05.2015р. було продовжено строк вирішення спору по справі № 916/871/15-г на 15 днів до „20" травня 2015 року.

05.05.2015р. від відповідача до канцелярії суду надійшли додаткові пояснення у справі.

05.05.2015р. від позивача надійшли заперечення на відзив Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Трансінвестсервіс" на позовну заяву.

05.05.2015р. до канцелярії суду від надійшла заява про відшкодування витрат на відрядження представника до суду.

05.05.2015р. приймаючи до уваги встановлення господарським судом факту недобросовісного користування ДП „Одеська залізниця" процесуальними правами, що виявилось у повторній неявці її представника у судове засідання та неподанні витребуваних судом доказів, що перешкоджало об'єктивному, повному та всебісному розгляду справи по суті, судом було направлено окрему ухвалу керівнику Державного підприємства „Одеська залізниця", встановивши їй строк до 15.05.2015р. для надання інформації про результати її розгляду.

20.05.2015 року на виконання вимог ухвали суду до канцелярії від відповідача надійшли письмові пояснення, згідно яких відповідач вказує на наявність укладеного 01.02.2011 року між ним та ТОВ "ТІС - Вугілля" договору, відповідно до якого останній забезпечує завантаження вагонів у відповідності до діючих правил.

При цьому, відповідач вказує на те, що відповідальність перед залізницею за користування вагонами контрагентом, збереження вантажів та вагонів несе підприємство, якому належить залізнична під'їзна колія.

Між тим, відповідач у поданих поясненнях зазначає про наявність укладеного 12.04.2010 року між ним та Одеською залізницею договору з організації роботи прийомоздавальників вантажу та багажу на під'їзній колії ТОВ "Трансінвестсервіс", в рамках якого Одеська залізниця надає послуги з приймання вантажів та завантажених вагонів на всіх коліях відповідача, у тому числі шляхом присутності комерційного агента залізниці під час зважування вантажу, завантаженого у вагон.

При цьому, вказує, що з метою не допущення аварійної обстановки на коліях загального користування із-за перевантаження вагонів, комерційні агенти Одеської залізниці здійснюють перевірку правильності завантаження вагонів на під'їзній олії відповідача шляхом присутності при зважуванні завантажених вагонів та проставляння свого підпису на відповідних протоколах зважування вагонів (відвісах), які оформлюються програмно в автоматичному режимі.

Як вказує відповідач, зазначені дії були здійснені комерційним агентом Клім І.О. при зважуванні 20.08.2014 року вагонів №60359231, №56864408, про що свідчить представлення відповідного підпису вказаної особи на відвісі від 30.08.2014 року.

Враховуючи строк розгляду справи, категорію та складність спору, в судовому засіданні 20.05.2015р. суд дійшов висновку про необхідність призначення справи №916/871/15-г до колегіального розгляду та ухвалою суду від 20.05.2015 р. справу №916/871/15-г призначено до колегіального розгляду.

На підставі розпорядження керівника апарату господарського суду Одеської області №566 від 20.05.2015р., на виконання ухвали суду від 20.05.2014 року про призначення колегіального розгляду справи №916/871/15-г за позовом Державного підприємства „Придніпровська залізниця" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями „Трансінвестсервіс" та за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державне підприємство „Одеська залізниця" про стягнення 43 370,00 грн., та відповідно до рішення зборів суддів господарського суду Одеської області (протокол №17-8/24 від 17.04.2014р.), по справі №916/871/15-г призначено автоматичний розподіл справи для визначення складу колегії, та визначено наступний склад колегії суддів господарського суду Одеської області у складі: головуючий суддя - Зайцев Ю.О., суддя Мостепаненко Ю.І., суддя Щавинська Ю.М.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.05.2015р. справу №916/871/15-г було прийнято до колегіального розгляду у наступному складі суду: головуючий суддя - Зайцев Ю.О., суддя Мостепаненко Ю.І., суддя Щавинська Ю.М. з призначенням її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

15.05.2015 року на виконання вимог ухвали суду до канцелярії від відповідача надійшли письмові пояснення, згідно яких відповідач вказує що, зазначені дії були здійснені комерційним агентом Клім І.О. при зважуванні 30.08.2014 року вагонів №60359231, №56864408, про що свідчить представлення відповідного підпису вказаної особи на відвісі від 20.08.2014 року.

13.07.2015р. до канцелярії суду від відповідача надійшли пояснення у справі щодо належності доказів та способу доказування.

У судовому засіданні 20.05.2015 року представник позивача надав суду письмові пояснення з підтверджуючими документами, підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні, також просив стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору та витрати, пов'язані з відрядженням представника у судове засідання.

Представник відповідача заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та поданих письмових поясненнях.

Представник третьої особи надав суду супровідним листом витребувані судом документи та залишив вирішення спору на розсуд суду.

20.07.2015 року після повернення з нарадчої кімнати, відповідно до ст. 85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частину рішення по справі № 916/871/15-г.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, наданих в ході судового розгляду справи, суд встановив:

Як свідчать матеріали справи, 30.08.2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Трансінвестсервіс" по залізничній накладній № 41666280 зі станції Чорноморська Одеської залізниці відправило на адресу ПАТ "ДТЕК "Дніпроенерго" на станцію призначення Ігрень Придніпровської залізниці вугілля кам'яне, зокрема у вагоні № 60359213 було відправлено вантаж вагою 68 050 кг. та у вагоні №56864408 було відправлено вантаж вагою 67 300 кг. Вантаж завантажено вантажовідправником, масу визначено на електронних вагах.

Заповнення саме вантажовідправником визначених граф комплекту перевізних документів, в тому числі і накладної, передбачено як п.2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. №863/5048 (надалі - Правила), так і ст. 23 Статуту залізниць України.

01.09.2014р. вантажоодержувачем було надіслано начальнику ст. Ігрень Придніпровської залізниці заявку №380, в якій останній просив на підставі ст. 52 Статуту ЗДУ провести перевірку маси вантажу на 150 тонних вагонних вагах ПД ТЕС, що прибув в вагонах №60359213 та №56864408, а при необхідності видати комерційний акт (а.с.13).

Вказана заява була завірена печаткою вантажоодержувача з проставленням підпису та отримана залізницею 01.09.2014 року, про що свідчить відповідний штамп.

Як встановлено судом, при надходженні вагонів №60359213 та №56864408 на станцію Ігрень Придніпровської залізниці на виконання вищезазначеної заяви та на підставі акту загальної форми № 226 від 01.09.2014 року при переважуванні на вагонних вагах було виявлено, що маса вантажу у вагонах, зазначена у накладній № 41666280, не відповідає фактичній масі вантажу у вагоні № 60359213 вказана маса вантажу складає 68 050 кг., фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 64 650 кг., що на 3 400 кг. менше, ніж вказано в накладній, а у вагоні № 56864408 вказана маса вантажу складає 67 300 кг., фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 63 100 кг., що на 4 200 кг. менше, ніж вказано в накладній, про що було складено комерційний акт РА № 004066/327 від 01.09.2014року (а.с.9).

Вказаним актом встановлено, що за заявою Вантажоодержувача на підставі ст. 52 Статуту УЗ було проведено переважування вагону з вугіллям на 150 тонних тензометричних вагах ПД ТЕС, повірених 13.08.2014 року, що знаходяться на технічному обслуговуванні Придніпровської залізниці.

По відправці, вказаній на зворотній стороні акту, при переважуванні виявилось: вагон №60359213 брутто 88 050 кг., тара 23 400 кг., нетто 64 650 кг., що менше документу на 3 400 кг.; вагон №56864408 брутто 85 500 кг., тара 22 400 кг., нетто 63 100 кг., що менше документу на 4 200 кг. Завантаження в вагоні рівномірне, нижче бортів на 30-40 см., без природних відкісів і поглиблень. По документу і фактично вантаж не маркований. Люки, двері закриті, течі вантажу не було. Вантаж, якого не вистачає, в вагоні вміститься міг би. Перезважування проводили ваговик ПД ТЕС Щурова О.Н. в присутності прийомоздавальника ПД ТЕС Тернової Н.М. і старшого прийомоздавальника ст. Ігрень Осіної Я.П. Завідуючого вантажним двором згідно штатного розпису немає.

Також матеріали справи містять витяг з книги зважувань від 01.09.2014р., в якому зазначається, що при зважуванні у вагоні №56864408 виявлено різницю у вазі проти зазначеної у документації на 4 200кг., а при зважуванні у вагоні №60359213 виявлено різницю у вазі проти зазначеної у документації на 3 400кг. (а.с.12).

У зв'язку з виявленням факту неправильного зазначення у залізничній накладній №41666280 маси вантажу залізницею на підставі ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України був нарахований відповідачу штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати в загальній сумі 43 370,00 грн., а саме провізна плата за один вагон складає 4 306,00 грн., таким чином - (4 306,00 грн. х 5) + (4 306,00грн. х 5) = 43 370,00 грн.

Вказане і призвело до звернення Державного підприємства "Придніпровська залізниця" до господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з Вантажовідправника нарахованого штрафу.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, а також заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного:

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст.1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно ст.2 ГПК України, господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя є захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

За змістом положень вказаних норм, правом на пред'явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Як встановлено судом, позовні вимоги ДП "Придніпровська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень" направлені на стягнення з відповідача штрафу за невірно вказану масу вантажу у залізничній накладній.

Оцінюючи заявлені ДП "Придніпровська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень" вимоги, суд зазначає наступне.

Наявна в матеріалах справи залізнична накладна №41666280 (а.с.8) свідчить про встановлення між сторонами договірних правовідносин з перевезення вантажу.

Відповідно до статей 909 ЦК України та 307 ГК України, за договором перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй відправником вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За вимогами ч.5 ст. 307 ГК України, які кореспондуються з вимогами ч.4 ст. 909, ч.1 ст. 920 ЦК України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначається транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 12 Закону України „Про транспорт" підприємства транспорту мають право вимагати від пасажирів, відправників і одержувачів вантажів виконання вимог цього Закону, кодексів (статутів) окремих видів транспорту та інших нормативних актів України, що регулюють діяльність транспорту.

Статтею 2 Статуту залізниць України передбачено, що обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом визначає Статут залізниць України.

Згідно із ст. 6 Статуту залізниць України накладна є основним перевізним документом встановленої форми, оформленим відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Статтею 23 Статуту залізниць України визначено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Згідно з ст.24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Статтею 122 Статуту залізниць України передбачено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

З огляду на викладене, предметом встановлення по даній справі є наявність порушення - неправильного зазначення маси вантажу у накладній вантажовідправником.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.3 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №863/5084 (далі - Правила), на кожне відправлення вантажу відправник повинен подати станції навантаження накладну (комплект перевізних документів). Форми бланків перевізних документів, затверджені наказом Мінтрансу від 19.11.1998р. №460 "Про затвердження бланків перевізних документів". Накладна є складовою частиною комплекту перевізних документів, до якого, крім неї, входять: дорожня відомість, корінець дорожньої відомості та квитанція про приймання вантажу. Бланки цих документів видаються вантажовідправникам за плату згідно з тарифом. Усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником до відповідних граф. Виправлення не допускаються, у разі зміни відомостей, внесених до перевізного документа відправник зобов'язаний заповнити новий перевізний документ.

Як вбачається з залізничної накладної №41666280 (а.с.8) відправником вантажу зазначено масу вантажу 68 050 кг. у вагоні №60359213 та 67 300 кг. у вагоні №56864408 на підставі відомостей про зважування.

При цьому, як встановлено судом, організація роботи прийомоздавальників вантажу та багажу на під'їзній колії ТОВ "Трансінвестсервіс" врегульована договором № ДН-1-10-250 дНЮ від 12.04.2010 року, укладеним між ТОВ "Трансінвестсервіс" (Замовник) та Одеською залізницею (Виконавець).

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору, Замовник дає завдання, а Виконавець приймає на себе обов'язки у відповідності із завданням Замовника забезпечити за плату виконання прийомоздавальниками вантажу та багажу Виконавця приймально-здавальних та комерційних операцій з вантажами згідно з Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України на території підприємства Замовника (на всіх коліях станції Хімічна), які включають в себе роботи, зокрема щодо здавання/приймання вантажів Замовнику.

Для безпосереднього виконання робіт Виконавець залучає 5 штатних одиниць прийомоздавальників (п.1.2 договору).

Згідно п. 7.1, вказаний договір діє до 31.12.2010 року.

Відповідно до додаткової угоди від 30.12.2013 року, строк дії договору №ДН-1-10-250 дНЮ від 12.04.2010 року було продовжено до 31.12.2014 року, тобто він діяв під час виникнення спірних правовідносин.

Таким чином, суд вважає слушними твердження відповідача, що саме в рамках зазначеного договору Одеська залізниця надає послуги відповідачу з приймання вантажів та завантажених вагонів на всіх коліях відповідача, в тому числі шляхом присутності комерційного агента залізниці під час зважування вантажу, завантаженого у вагон.

Про участь залізниці у зважуванні вагону 30.08.2014 року свідчать наявні в матеріалах справи відповідні пояснення ДП "Одеська залізниця".

Крім того, доказом того, що відправником вірно встановлено вагу відправленого вантажу, є відомість по зважуванню вагонів - відвіс від 30.08.2014 року, який засвідчений, підписом вагового оператора Дєлієргієвої Є.Ю. та підписом комерційного агента - представника залізниці - ДП "Одеська залізниця" Клім І.О. (а.с.27).

Як вбачається з матеріалів справи, зважування вантажу на станції відправлення було здійснено на справних 100-тонних електронних вагах вантажовідправника ТОВ "Трансінвестсервіс" .

Зазначені вагонні ваги взяті на облік залізницею, про що свідчить виданий технічний паспорт.

Маса вантажу у спірному вагоні визначена на електромеханічних 100-т вагонних вагах, які є справному стані, що підтверджується відповідним проставленням підпису повірника та повірного клейма у паспорті на вагонні ваги, з якого вбачається, що дані ваги є придатними до застосування.

Відповідно до п. 8 оглядового листа Вищого господарського суду України від 29.11.2007р. №01-8/917 "Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства" господарський суд при вирішенні справи по суті може і зобов'язаний надавати оцінку комерційному акту, акту загальної форми та іншим складеним залізницею актам.

Таким чином, суд вважає, що комерційний акт РА № 004066/325 від 01.09.2014 року (а.с.9) не доводить факту неправильного зазначення відповідачем маси вантажу, оскільки цей акт при наявності факту завантаження вагону за участю представника залізниці не доводить вину відповідача.

Крім того, суд зазначає що відповідно до п. 10 Правил приймання вантажів до перевезень, зважування вантажів на вагонних вагах провадиться із зупинкою і розчепленням вагонів із зупинкою без розчеплення. Зважування під час руху дозволяється тільки на вагонних вагах, призначених для цього способу зважування.

Відповідачем зважування вантажу здійснювалось на повірених та зареєстрованих 100 тонних вагах 23104ВВ-100Э/2СД, які надають можливість зважування під час руху, таким чином вагони № 60359213 та №56864408 були зважені під час руху без розчіплення вагонів.

На станції Ігрень Придніпровської залізниці вагони №60359213 та №56864408 зважувались позивачем на 150 т вагонних тензометричних вагах одержувача із зупинкою вагонів без розчеплення.

Таким чином, різний спосіб зважування може суттєво впливати на показник маси вантажу.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Стаття 43 ГПК визначає, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищевикладене, суд не приймає комерційний акт РА № 004066/327 від 01.09.2014 року (а.с. 9) в якості належного та допустимого доказу, у розумінні ст.ст. 32-34, 43 ГПК України, який засвідчує факт неправильного зазначення відповідачем маси вантажу в залізничній накладній №41666280 від 30.08.2014 року.

При цьому, з урахуванням наявності у матеріалах справи численних доказів щодо здійснення маркування вантажу, у тому числі і підтвердження цього факту довідками експедитора, що є представником одержувача, суд вважає, що позивачем достеменно не доведено відсутність втрати частини вантажу під час перевезення.

За таких обставин, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ДП "Придніпровська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Трансінвестсервіс" 43 370,00 грн. штрафу, який нарахований за неправильно вказану в накладній масу вантажу.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Вищого господарського суду України у справах №5017/1655/2012, №5017/1889/2012.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог Державного підприємства "Придніпровська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень" судові витрати, у тому числі витрати, пов'язані з відрядженням представника позивача у судові засідання, згідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32,33,34,38,43,44,49,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Державного підприємства "Придніпровська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Трансінвестсервіс" про стягнення 43 370,00 грн. - відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст складено та підписано 27 липня 2015 р.

Суддя Ю.О. Зайцев

Суддя Ю.І. Мостепаненко

Суддя Ю.М. Щавинська