ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

"21" липня 2015 р. Справа № 911/1418/15

Суддя господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»
до Комунального підприємства «Баришівкатепломережа»
про стягнення 311717,54 грн.
за участю представників:

позивача:Демчук О.В. - дов. від 18.04.2014 № 14-94
відповідача:Зайченко С.С. - дов. від 19.01.2015 № 13
суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - позивач) до Комунального підприємства «Баришівкатепломережа» (далі - відповідач) про стягнення 311717,54 грн., з яких 176577,66 грн. інфляційних втрат, 42450,70 грн. 3% річних та 92689,18 грн. пеня.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012 № 13/3422-ТЕ-17 щодо здійснення розрахунку за поставлений природний газ у строки визначені договором.

Присутній в судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги та просить суд їх задовольнити з мотивів викладених в позові.

Присутній в судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнає з мотивів викладених у відзиві на позову заяву, які зводяться до того, що відповідач повністю розрахувався з позивачем за поставлений у період з січня 2013 року по грудень 2013 року природний газ за договором, а несвоєчасність проведення розрахунків за поставлений позивачем природний газ відбулося у зв'язку з тим, що відповідач використовує природний газ виключно для вироблення теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками, за яку останні не розраховуються вчасно та в повному обсязі, що призводить до накопичення значної заборгованості споживачів вказаних послуг перед відповідачем, а також у зв'язку з невідповідністю тарифів на теплову енергію з їх собівартості та несвоєчасністю відшкодування з боку держави різниці в тарифах на теплову енергію. Та враховуючи зазначені обставини, відповідач у вказаному відзиві просить суд зменшити заявлену до стягнення суму пені на 50%.

Позивач проти зменшення розміру пені в порядку п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України заперечив з підстав, викладених у запереченнях, які зводяться до того, що відповідачем не доведено наявність виняткових випадків за наявності яких суд в порядку п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України має право зменшити розмір неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, присутніх в судовому засіданні, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Між сторонами у справ було укладено договір купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012 № 13/3422-ТЕ-17 (далі - договір), відповідно до умов якого позивач - продавець зобов'язався передати у власність відповідачу - покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну території України ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити цей природний газ (далі - газ), на умовах цього договору (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2 договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності).

Згідно з п. 2.1 договору продавець передає покупцеві з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року газ обсягом до 1078,9 тис.куб.м, у тому числі по місяцях кварталів (тис.куб.м): у січні - 242,0 тис.куб.м., у лютому - 203,8 тис.куб.м., у березні - 180,5 тис.куб.м., у квітні - 49,7 тис.куб.м., у жовтні - 56,6 тис.куб.м., у листопаді - 130,9 тис.куб.м., у грудні - 215,4 тис.куб.м.

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу (п. 3.3 договору).

У відповідності до п. 5.2 договору ціна за 1000 куб. м газу становить 1091 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за врегульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб. м. природного газу - 1091 грн., кріт того ПДВ - 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ - 1309,20 грн.

Відповідно до п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11.1 договору).

На виконання умов договору позивач у період з січня 2013 року по грудень 2013 року поставив, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 1270705,58 грн., що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу: від 21.10.2013 на суму 305582,99 грн., від 28.02.2013 на суму 216396,36 грн., від 31.03.2013 на суму 268281,26 грн., від 30.04.2013 на суму 72867,45 грн., від 31.10.2013 на суму 57449 грн., від 24.01.2014 на суму 136989,44 грн., від 24.01.2014 на суму 213139,08 грн. Зазначені акти приймання-передачі природного газу підписані в двохсторонньому порядку повноважними представниками сторін та скріплені печатками підприємств, завірені копії яких залучені до матеріалів справи.

Разом з тим, відповідач всупереч умов укладеного між сторонами договору не виконав належним чином взяті на себе договірні зобов'язання щодо здійснення розрахунку за поставлений природний газ по вищепереліченим актам приймання-передачі природного газу в строки визначені договором.

Враховуючи те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобов'язання щодо здійснення розрахунку за поставлений природний газ у строк визначений договором, позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних з простроченої суми грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача інфляційні втрати з прострочених сум за загальний період прострочення з лютого 2013 року по жовтень 2014 року включно складають 176577,66 грн.

Згідно розрахунку позивача 3% річних з прострочених сум за загальний період прострочення з 14.02.2013 по 28.10.2014 складають 42450,70 грн.

Згідно з правильним арифметичним розрахунком, який був зроблений судом, стягненню підлягають інфляційні втрати в розмірі 175239,40 грн. В решті заявлених до стягнення сум інфляційних втрат в розмірі 1338,26 грн. суд відмовляє, з огляду на їх безпідставність.

Згідно з правильним арифметичним розрахунком, який був зроблений судом, стягненню підлягають 3% річних в розмірі 42346,27 грн. В решті заявлених до стягнення сум 3% річних розмірі 104,43 грн. суд відмовляє, з огляду на їх безпідставність.

На підставі п. 7.2 договору позивач просить стягнути з відповідача за прострочення оплати вартості поставленого природного газу, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу, яка за розрахунком позивача за період прострочення з 14.02.2013 по 13.07.2014 складає 92689,18 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, а згідно частини першої ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» визначає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Крім того, відповідно до частини 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Здійснені позивачем розрахунки пені є арифметично вірними, відповідає вказаним вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимоги в цій частині є доведеними та обґрунтованими.

Проте, суд враховує, що відповідач не є фактичним споживачем газу, оскільки відповідно до умов договору, газ використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками, які в свою чергу вчасно за надану теплову енергію не розраховуються та несвоєчасність виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань щодо здійснення розрахунку за поставлений природний газ у строки та розмірі визначені договором, сталося в зв'язку з невідповідністю тарифів на теплову енергію з їх собівартістю та несвоєчасністю відшкодування з боку держави різниці в тарифах на теплову енергію.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Доказів наявності понесення позивачем збитків, які б перевищували чи дорівнювали б розміру заявленої до стягнення суми неустойки (пеня) позивач суду не надав. Розмір пені, яку просить позивач стягнути з відповідача є занадто великим та не співрозмірним із можливими збитками.

Беручи до уваги викладене, та враховуючи, що відповідач повністю розрахувався з позивачем за поставлений у період з січня 2013 року по грудень 2013 року природний газ за договором, а також враховуючи загальні засади цивільного законодавства - справедливості, добросовісності, розумності, баланс інтересів сторін, активну позицію відповідача в даному спорі, ступінь виконання зобов'язання боржника, адекватність обсягу і міри відповідальності відповідача за допущене вищезазначене незначне прострочення грошового зобов'язання, невідповідністю тарифів на теплову енергію з їх собівартістю та несвоєчасністю відшкодування з боку держави різниці в тарифах на теплову енергію та недопущення невиправданого збагачення позивача за рахунок стягнення з відповідача занадто великих штрафних санкцій, суд вважає за доцільне скористатися правом, наданим п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, та зменшити розмір пені на 50% від заявленої до стягнення суми, а саме: зменшити суму пені, що підлягає стягненню до 46344,59 грн.

З огляду на зазначене та враховуючи, що відповідач розрахунок за поставлений природний газ, здійснив з порушенням строків, визначених договором, укладеним між сторонами у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 175239,40 грн. інфляційних втрат, 42346,27 грн. 3% річних та 46344,59 грн. пені є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню. В решті повних вимог суд відмовляє.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру обґрунтованих вимог.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 43, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Баришівкатепломережа» (07500, Київська обл., Баришівський район, смт Баришівка, вул. Комсомольська, 18 А, ідентифікаційний код 24885150) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) 175239 (сто сімдесят п'ять тисяч двісті тридцять дев'ять) грн. 40 коп. інфляційних втрат, 42346 (сорок дві тисячі триста сорок шість) грн. 27 коп. 3% річних, 46344 (сорок шість тисяч триста сорок чотири) грн. 59 коп. пені, 6205 (шість тисяч двісті п'ять) грн. 50 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Суддя Ю.В. Подоляк

Дата підписання рішення 24.07.2015