ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14 липня 2015 р. Справа № 918/1392/14

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого - судді Торчинюка В.Г., розглянувши заяву Кузнецовського міського комунального підприємства про перегляд рішення по справі за нововиявленими обставинами

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Рівнеліфт"

до відповідача: Кузнецовського міського комунального підприємства

про стягнення в сумі 762 150 грн. 50 коп.

В засіданні приймали участь:

від позивача: Варжель В.М. керівник, паспорт від 29 жовтня 1999 року № СР631201;

Солімчук І.М. за довіреністю від 2 лютого 2015 року № 82/14;

від відповідача: Саушкін Р.Ю. керівник, паспорт від 29 серпня 2001 року № СР 800986;

Діонісьєв І.М. за довіреність від 17 лютого 2015 року № 319.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Рівнеліфт" звернувся до господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача Кузнецовського міського комунального підприємства про стягнення заборгованості в сумі 762 150 грн. 50 коп.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 23 жовтня 2014 року у справі № 918/1392/14 (суддя Качур А.М.) задоволено позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Рівнеліфт" (надалі - позивач, товариство) до Кузнецовського міського комунального підприємства (надалі - відповідач, комунальне підприємство) про стягнення 762 150 грн. 50 коп. заборгованості за договором підряду від 1 грудня 2011 року № 290 за період січень - квітень 2013 року.

9 грудня 2014 року до господарського суду Рівненської області надійшла заява Кузнецовського міського комунального підприємства про перегляд рішення господарського суду Рівненської області від 23 жовтня 2014 року у справі № 918/1392/14 за нововиявленими обставинами.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 17 грудня 2014 року у справі № 918/1392/14 (суддя Горплюк А.М.) задоволено заяву Кузнецовського міського комунального підприємства про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Рівненської області від 23 жовтня 2014 року у справі № 918/1392/14, вказане рішення скасовано та прийнято нове, яким в позові відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 17 березня 2015 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя Грязнов В.В., судді Мельник О.В., Розізнана І.В.) рішення господарського суду Рівненської області від 17 грудня 2014 року залишено без змін.

2 червня 2015 року постановою Вищого господарського суду України постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 17 березня 2015 року у справі № 918/1392/14 та рішення господарського суду Рівненської області від 17 грудня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Рівненської області.

Направляючи справу на новий розгляд до господарського суду Рівненської області, Вищий господарський суд зазначив, що попередніми судовими інстанціями не було враховано, що Правилами будови і безпечної експлуатації ліфтів, затверджених наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 1 вересня 2008 року № 190 визначено, що вся інформація про виконаний ремонт на ліфті та відмітки про усунення несправностей заносяться виконавцем в журнал технічного огляду, який знаходиться в машинному приміщенні, тому доводи відповідача, викладені в заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, не були належним чином оцінені на наявність ознак, визначених нормою статті 112 ГПК України.

Також, Вищий господарський суд України зазначив, що суди попередніх інстанцій не звернули увагу на те, що на час прийняття рішення у справі від 23 жовтня 2014 року, доводи відповідача, якими він обґрунтовував заперечення проти позову, полягали в наступному: 1) акти здавання-приймання виконаних робіт за спірний період оформлені неналежним чином, а, отже, не можуть підтверджувати заборгованість відповідача; 2) акти здавання-приймання виконаних робіт за спірний період надіслані замовнику з пропуском місячного строку, що є порушенням істотних умов договору; 3) провадження у справі підлягає припиненню, оскільки рішенням господарського суду зі справи №918/1999/13 вирішено спір між тими ж сторонами, про той же предмет спору. Обставини неналежного виконання позивачем зобов'язань щодо обсягу та якості робіт за договором, відповідачем не зазначались та не доводились.

16 червня 2015 року за результатом автоматичного розподілу, справу № 918/1392/14 передано судді Торчинюку В.Г.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 17 червня 2015 року суддею Торчинюком В.Г. справу № 918/1392/14 прийнято до провадження, заяву Кузнецовського міського комунального підприємства про перегляд рішення від 23 жовтня 2014 року у справі № 918/139214 за нововиявленими обставинами призначено до розгляду в судовому засіданні на 30 червня 2015 року.

26 червня 2015 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від позивача надійшли письмові пояснення від 26 червня 2015 року № 312/14, в яких останній зазначає, що обставини на які посилається відповідач не можуть вважатися нововиявленими і були відомі для комунального підприємства ще до прийняття рішення від 23 жовтня 2014 року, окрім того зазначає, що записи в журналі об'єднаної диспетчерської служби, на які посилається відповідач не мають істотного значення для справи і не спростовують наявні докази, що свідчать про виконання позивачем своїх зобов'язань, відтак просив суд залишити судове рішення від 23 жовтня 2014 року у справі № 918/1392/14 без змін.

30 червня 2015 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник відповідача подав клопотання, в якому просив суд відкласти розгляд справи для можливості подати докази.

30 червня 2015 року у судовому засіданні оголошено перерву по справі до 14 липня 2015 року.

13 липня 2015 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник відповідача подав пояснення в яких зазначив, що заява про перегляд рішення у справі № 918/1394/14 за нововиявленими обставинами підлягає до задоволення.

У судовому засіданні 14 липня 2015 року уповноважені представники позивача заперечили проти задоволення заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, наполягали на залишенні без змін рішення господарського суду Рівненської області від 23 жовтня 2014 року у справі № 918/1392/14.

Уповноважені представники відповідача у судовому засіданні 14 липня 2015 року підтримали заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, наполягали на її задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

1 грудня 2011 року між Кузнецовським міським комунальним підприємством (надалі - замовник) та Публічним акціонерним товариством "Рівнеліфт" (надалі - підрядчик) було укладено договір підряду № 290 (надалі - договір, а.с. 8 - 9), відповідно до умов якого підрядчик зобов'язується, в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, з використанням своїх матеріалів та устаткування, на свій ризик за завданням замовника, на його об'єктах, зазначених у додатку № 1, який є невід'ємною частиною даного договору виконати повне технічне обслуговування ліфтів та обладнання диспетчеризації, а замовник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, прийняти і оплатити їх (пункт 1.1 договору).

Відповідно до пункту 1.2 договору зазначені роботи виконуються підрядником протягом дії Договору з прийняттям та оплатою фактично виконаних робіт за місяць.

Проведення ремонту ліфтів та обладнання диспетчеризації, необхідність якого виникає внаслідок порушень правил користування, здійснюється підрядником на підставі додаткового кошторису (пункт 1.3 договору).

Згідно пункту 1.4 договору, виконання підрядчиком робіт, передбачених договором, оформляється актом здавання - приймання виконаних робіт, що підписується сторонами протягом трьох робочих днів.

Вартість робіт визначається кошторисом (додаток № 1) відповідно до фактичних витрат підрядника на підставі "Порядку встановлення вартості технічного обслуговування ліфтів та систем диспетчеризації" і становить - 168 066 грн. 08 коп. з ПДВ за технічне обслуговування ліфтів та 20 267 грн. 27 коп. з ПДВ за технічне обслуговування обладнання диспетчеризації. (пункт 2.1 договору).

Розділом 3 договору встановлений порядок розрахунків, зокрема оплата повного технічного обслуговування ліфтів та обладнання диспетчеризації здійснюється замовником в безготівковій формі протягом десяти календарних днів після підписання сторонами акта здавання - приймання виконаних робіт з технічного обслуговування ліфтів та обладнання диспетчеризації.

У відповідності до пункту 4.1.1 договору підрядник зобов'язаний своїми силами і засобами виконати роботи в обсягах і в строки, передбачені договором з урахуванням вимог, передбачених "Правилами будови і безпечної експлуатації ліфтів", "Положенням про систему технічного обслуговування та ремонту ліфтів в Україні" та Технологічними процесами, що розробляються та затверджуються підрядником і здати роботи замовнику в стані, який відповідає нормативним актам та умовам договору.

Крім того, згідно вимог "Правил будови і безпечної експлуатації ліфтів" підрядник зобов'язаний забезпечувати безпечну та безперебійну роботу ліфтів (пункт4.1.3 Договору).

Відповідно до пункту 4.1.4 договору, підрядник зобов'язаний не пізніше останнього дня поточного місяця подати замовникові на підписання акти здавання - приймання виконаних робіт.

У разі не підписання замовником акту здавання-приймання виконаних робіт або ненадання обґрунтованого заперечення на нього, підрядник має право призупинити виконання Договору на час вирішення спірних питань (пункт 4.2 договору).

Пунктами 4.3.5 - 4.3.6 договору визначені обов'язки замовника, так замовник зобов'язаний прийняти виконані підрядником роботи та підписати акт здавання - приймання виконаних робіт протягом трьох робочих днів з дати їх одержання або в цей же термін надати обґрунтовану відповідь у випадку розбіжностей (зауважень); оплатити виконані підрядником роботи у розмірах і в строки, встановлені цим договором.

Згідно з пунктом 7.1 договір набирає чинності з 1 грудня 2011 року та діє до 31 грудня 2016 року.

Відповідно до додатку № 1 до договору підряду від 1 грудня 2011 року № 290 зазначено перелік об'єктів замовника, їх вартість, вартість обладнання диспетчеризації та відомості розрахункової вартості технічного обслуговування ліфтів ПАТ "Рівнеліфт" по Кузнецовському МКП станом на 1 грудня 2011 року (т. 1, а. с. 10 - 14).

Як свідчать матеріалів справи, протягом 2012 року сторони уклали 6 додаткових угод до договору, якими змінили вартість виконаних робіт, а саме:

Додаткова угода від 30 березня 2012 року № 1, визначили вартість технічного обслуговування в сумі 165 646 грн. 02 коп. з ПДВ;

Додаткова угода від 31 липня 2012 року № 2, визначили вартість технічного обслуговування в сумі 164 502 грн. 17 коп. з ПДВ;

Додаткова угода від 31 серпня 2012 року № 3, відповідно до якої вартість технічного обслуговування 162 687 грн. 08 коп. з ПДВ;

Додаткова угода від 30 вересня 2012 року № 4, відповідно до якої вартість технічного обслуговування 161 779 грн. 56 коп. з ПДВ;

Додаткова угода від 31 жовтня 2012 року № 5, відповідно до якої вартість технічного обслуговування 160 645 грн. 15 коп. з ПДВ;

Додаткова угода від 30 листопада 2012 року № 6, відповідно до якої вартість технічного обслуговування 158 905 грн. 70 коп. з ПДВ.

З матеріалів справи суд вбачає, що договір та додаткові угоди № 1 - 6 підписані головою правління товариства Варжелем В.М. та в.о. директором комунального підприємства Афанас'євим В.П., скріплені відтисками печаток зазначених суб'єктів господарювання (т. 1, а.с. 8 - 9, 15, 19, 23, 26, 30, 34).

Статтею 204 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) презумується правомірність правочину.

На час розгляду справи доказів недійсності чи розірвання договору підряду від 1 грудня 2011 року № 290, зокрема відповідних судових рішень з цього приводу, господарському суду не надано.

Судом встановлено, що сторонами підписано та скріплено відтисками печаток Акти-рахунки здачі та прийомки робіт з технічного обслуговування ліфтів та обладнання диспетчеризації: ОУЛ-000042 за січень 2013 року на суму 169 601 грн. 06 коп., ОУЛ-000043 за січень 2013 року на суму 20 267 грн. 27 коп., ОУЛ-000209 за лютий 2013 року на суму 169 293 грн. 35 коп., ОУЛ-000210 за лютий 2013 року на суму 20 267 грн. 27 коп., ОУЛ-000313 за березень 2013 року на суму 171 025 грн. 39 коп., ОУЛ-000314 за березень 2013 року на суму 20 267 грн. 27 коп., ОУЛ-000424 за квітень 2013 року на суму 171 161 грн. 62 коп., ОУЛ-000425 за квітень 2013 року на суму 20 267 грн. 27 коп. (т.1, а.с. 38 - 65).

Окрім того, матеріали справи містять копії Актів здавання-приймання виконаних робіт з повного технічного обслуговування ліфтів та обладнання диспетчеризації підписані та скріплені печаткою товариства за цей же період: ОУЛ-000043 від 31 грудня 2013 року на суму 189 868 грн. 33 коп., ОУЛ-000210 від 28 лютого 2013 року на суму 189 560 грн. 62 коп., ОУЛ-000314 від 31 березня 2013 року на суму 191 292 грн. 66 коп., ОУЛ-000425 від 30 квітня 2013 року на суму 191 428 грн. 89 коп., зазначені документи були надіслані комунальному підприємству супровідним листом від 31 жовтня 2013 року № 402/06 (т. 1, а.с. 66 - 72).

Відповідач отримав вищезазначені акти 4 листопада 2013 року, однак повернув їх без підпису, зазначене стверджується листом від 8 листопада 2013 року № 2006 (т. 1, а.с. 73).

Як зазначалося вище, через не підписання актів відповідачем та неоплату зазначених в актах сум, позивач звернувся в господарський суд Рівненської області з позовом до комунального підприємства про стягнення відповідних сум.

23 жовтня 2014 року рішенням господарського суду Рівненської області стягнуто з комунального підприємства на користь товариства 762 150 грн. 50 коп. боргу, рішення мотивовано тим, що на підставі статті 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі, оскільки таких заяв матеріали справи не містили, суд визнав достатніми докази наявні в справі та позов задоволив.

Як вже було зазначено 9 грудня 2014 року комунальне підприємство звернулось до господарського суду Рівненської області із заявою про перегляд рішення у даній справі від 23 жовтня 2014 року за нововиявленими обставинами. До заяви відповідачем додано завірені копії Журналів об'єднаної диспетчерської служби Журналів періодичних оглядів і ремонтів ліфтів за січень - квітень 2013 року та витяги затверджених наказом позивача від 12 січня 2009 року № 02 Технологічних процесів на місячний та квартальний ремонти ліфтів (т. 2, а.с. 20-91, 105-204, 205-210).

Заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами відповідач обґрунтував тим, що під час апеляційного провадження у справі № 918/751/14 Рівненський апеляційний господарський суд ухвалою від 21 жовтня 2014 року зобов'язав його надати для огляду Журнали періодичних оглядів і ремонтів ліфтів (підйомників), витяги з яких містились у матеріалах даної справи, а оригінали знаходяться у Товариства з обмеженою відповідальністю "Арм-Еко", що здійснює технічне обслуговування ліфтів.

Комунальне підприємство зазначає, що згідно записів, що містяться у Журналах періодичних оглядів і ремонтів ліфтів, на 95 ліфтах в період з січня по квітень 2013 року позивачем було проведено 184 планових місячних та квартальних ремонти ліфтів. Однак, вказані записи позивача про проведення місячних та квартальних ремонтів у Журналах періодичних оглядів і ремонтів ліфтів за період січень - квітень 2013 року - не відповідають записам про проведення зазначених ремонтів у Журналі об'єднаної диспетчерської служби, а саме: у дні, коли згідно записів підрядника у Журналах періодичних оглядів і ремонтів ліфтів останні ремонтувались - записи про зупинення даних ліфтів у Журналі об'єднаної диспетчерської служби відсутні. Заявник вважає, що дані факти, про які йому стало відомо 10 листопада 2014 року - свідчать про невиконання позивачем в період з січня по квітень 2013 року своїх договірних зобов'язань з повного технічного обслуговування ліфтів. Вважає, що вказані обставини мають істотний характер і є підставою для перегляду і скасування рішення господарського суду Рівненської області від 23 жовтня 2014 року у справі № 918/1392/14 (т. 2, а.с. 1 - 3).

Переглядаючи рішення господарського суду Рівненської області від 23 жовтня 2014 року, судом враховуються вказівки, що містяться у постанові Вищого господарського суду України від 2 червня 2015 року, оскільки вони, на підставі статті 111-12 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, усі докази подані сторонами по справі, заслухавши пояснення представників сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд прийшов до висновку, що заява Кузнецовського міського комунального підприємства про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Рівненської області від 23 жовтня 2014 року у справі № 918/1392/14 підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з статтею 113 ГПК України, судове рішення господарського суду може бути переглянуто за нововиявленими обставинами за заявою сторони, прокурора, третіх осіб, поданою протягом одного місяця з дня встановлення обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення. При цьому заява про перегляд судового рішення господарського суду з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 112 цього Кодексу, може бути подана не пізніше трьох років з дня набрання судовим рішенням господарського суду законної сили.

З матеріалів справи суд вбачає, що листом від 3 листопада 2014 року № 1875, Кузнецовське міське комунальне підприємство звернулось до товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ-ЕКО", що здійснює технічне обслуговування ліфтів, в якому на виконання вимог ухвали від 21 жовтня 2014 року Рівненського апеляційного господарського суду по справі № 918/751/14 повідомило про необхідність передати Кузнецовському міському комунальному підприємству всі наявні у товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ-ЕКО" оригінали журналів періодичних оглядів і ремонтів ліфтів які знаходяться у місті Кузнецовськ та перебувають на балансі відповідача (т. 2, а.с. 8, докази надіслання т. 2, а.с. 9 - 10).

Листом від 6 листопада 2014 року № 755 товариство з обмеженою відповідальністю "АРМ-ЕКО" повідомило відповідача, що 6 листопада 2014 року на адресу Кузнецовського міського комунального підприємства було направлено всі наявні у підприємства оригінали журналів періодичних оглядів і ремонтів ліфтів (підйомників), які знаходяться у місті Кузнецовськ та належать Кузнецовському міському комунальному підприємству (т. 2, а.с. 11 - 18).

Як свідчать матеріали справи, вищезазначені документи відповідач отримав 10 листопада 2014 року (т. 2, а.с. 19).

Судом встановлено, що заявником було дотримано процесуальні строки на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Журнали періодичних оглядів і ремонтів ліфтів (підйомників), в яких міститься інформація про періодичність проведення місячних та квартальних ремонтів ліфтів, відповідач отримав 10 листопада 2014 року. Заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами була подана відповідачем через канцелярію суду 9 грудня 2014 року, що відповідає місячному строку встановленого законом на подання такої заяви.

Відповідно до статті 112 ГПК України, господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду;

5) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Суд зазначає, до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Ознаками нововиявлених обставин є одночасна наявність трьох умов: 1) їх існування на час розгляду справи, 2) ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, 3) істотність даних обставин для розгляду справи.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція знайшла своє відображення в пункті 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами".

Судом встановлено, що фактичні дані, які містяться в Журналах періодичних оглядів і ремонтів ліфтів спростовують висновки, які було покладено в основу судового рішення про задоволення позову і такі дані є істотними для вирішення спору, вони не були і не могли бути відомі відповідачу на момент розгляду даної справи.

Щодо тверджень позивача про те, що комунальному підприємству було відомо про наявність таких журналів та те, що дані про огляд і ремонт ліфтів при здійсненні місячних, квартальних, ремонтних робіт, не можуть вважатися нововияленими, суд зазначає наступне.

Матеріалами справи стверджено, що відповідачу було відомо про існування Журналів періодичних оглядів і ремонтів ліфтів до прийняття рішення по справі від 23 жовтня 2014 року.

Однак суд наголошує, що нововиявленими обставинами у справі є не факт існування таких журналів і знання комунального підприємства про їх існування, а саме інформація, що міститься в журналах за спірний період січень - квітень 2013 року, яка стала відома відповідачу після прийняття рішення по справі, тому суд не приймає до уваги твердження позивача, що дана заява не містить нововиявлених обставин.

Переглядаючи рішення господарського суду Рівненської області від 23 жовтня 2014 року судом встановлено, що предметом даного спору є стягнення заборгованості за договором підряду.

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) господарський договір є однією з підстав виникнення господарських зобов'язань і є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріалами справи стверджено, що при укладанні договору підряду від 1 грудня 2011 року № 290 - між товариством та комунальним підприємством виникли правовідносини підряду, оскільки такі відповідають вимогам частини 1 статті 837 ЦК України, коли одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно із частиною 1 статті 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк, або за згодою замовника, достроково. Будь-яких умов щодо попередньої оплати робіт підряднику суттєві умови Договору не містять.

Вимоги до якості роботи підрядника встановлено статтею 837 ЦК України, а саме, робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду.

Відповідно до частини 1 статті 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Тобто, замовник зобов'язаний сплатити підряднику обумовлену в договору ціну в повному обсязі після остаточної здачі йому результатів роботи. При цьому, такий обов'язок виникає у нього за умови, що і підрядник виконав свої обов'язки повністю: робота виконана належним чином та в обумовлений строк або достроково у разі погодження на це замовника.

З матеріалів справи суд вбачає, що позивач зобов'язався здійснювати повне технічне обслуговування ліфтів та обладнання диспетчеризації згідно умов договору, а відповідач зобов'язався в порядку та на умовах, визначених в договорі, прийняти та оплатити їх (пункт 1.1 договору).

У відповідності до пункту 4.1.1 договору, підрядник зобов'язаний своїми силами і засобами виконати роботи в обсягах і в строки, передбачені договором з врахуванням вимог, передбачених "Правилами будови і безпечної експлуатації ліфтів", "Положенням про систему технічного обслуговування та ремонту ліфтів в Україні" та технологічними процесами, що розробляються та затверджуються підрядником. Відповідно до пункту 2 "Положення про систему технічного обслуговування ліфтів в Україні" затвердженого Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 10 квітня 2000 року № 73 система технічного обслуговування та ремонту ліфтів передбачає виконання за графіком робіт з метою забезпечення безперебійної, безпечної роботи ліфтів, а також запобігання передчасного спрацювання обладнання і підтримання їх належного технічного стану. Система технічного обслуговування та ремонту ліфтів складається з регламентних робіт ( РР ), місячних ремонтів ( МР ), квартальних ремонтів ( КР ) зі встановленою Положенням періодичністю: регламентні роботи - встановлюється спеціалізованою організацією; місячний ремонт - не рідше одного разу в 31 день, для вантажних ліфтів - не рідше одного разу в 15 днів; квартальний ремонт - не рідше одного разу у три місяці.

Згідно із пунктом 3 положення для забезпечення безпечної та безперебійної роботи ліфтів система технічного обслуговування та ремонту ліфтів має такі форми технічного обслуговування: - повне технічне обслуговування; - часткове технічне обслуговування; - технічне обслуговування за індивідуальними калькуляціями.

Повне технічне обслуговування, що здійснює позивач згідно договору, включає регламентні роботи , місячний ремонт та квартальний ремонт. Місячний ремонт, згідно із Положенням має бути проведено на кожному із ліфтів в термін, що не перевищує 31 день, тобто один раз на місяць.

Про проведення періодичних оглядів та ремонтів ліфтів представником підрядної організації робиться запис у Журналі періодичних оглядів і ремонтів ліфта, при цьому працівник, що проводить відповідний ремонт повідомляє диспетчерську службу замовника про зупинення відповідного ліфта, про що робиться запис у Журналі об'єднаної диспетчерської служби.

Суд зазначає, відповідні дії працівників підрядника, що проводять ремонтні та регламентні роботи є обов'язковими, про що зазначено у Технологічних процесах на місячний та квартальний ремонт ліфтів підрядної організації затверджених посадовими особами позивача (пункти 2.4.1, т. 2, а.с. 207, 210).

Відповідно до пункту 2.3.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, для централізованого управління і контролю за технічним станом житлового фонду створюються об'єднані диспетчерські служби (ОДС).

Відповідно до пункту 2.3.5 даних правил, ОДС повинні вести в спеціальних журналах облік заявок на оперативне усунення несправностей і ушкоджень інженерного обладнання в квартирах, будівельних конструкціях та інших елементах будинків, протипожежного обладнання і контролювати терміни та якість їх виконання.

Пунктом 2.9.1 правил визначено, що ОДС створюються у жилих мікрорайонах для контролю за роботою інженерного обладнання жилих будинків мікрорайону і виконання заявок населення щодо усунення несправностей і пошкоджень будинкового обладнання.

Крім того, у завдання ОДС входить вжиття оперативних заходів для забезпечення безпеки громадян у місцях аварійного стану конструкцій будинків, своєчасного прибирання територій домоволодінь, очищення покрівель від снігу. Також, ОДС здійснює контроль за роботою та забезпечує усунення неполадок ліфтів.

Робота ОДС здійснюється цілодобово. ОДС веде безперервний контроль за роботою інженерного обладнання, реєструє його роботу у відповідних журналах і негайно усуває несправності й аварії (пункт 2.9.3 правил).

Відповідно до інструкції з охорони праці оператора ОДС Кузницовського міського комунального підприємства при усуненні несправностей на ліфтах електромеханіком "Рівнеліфт" організацій і технічні заходи безпечного використання робіт повинні бути погоджені ним з оператором перед початком роботи, а при необхідності перевірки дистанційного управління ліфтом з пульта (пункт 3.4 інструкції).

Згідно з пунктом 3.5 інструкції безпечне проведення ремонтних робіт на ліфтах (звільнення пасажирів при застряванні кабіни ліфта, регулювання дверей шахти і ліфта, заміна виклику і наказу, регулювання контактів реле обладнання ліфта, технічне обслуговування і малий ремонт і т.п.) змінним електромеханіком регламентується нормативними документами та інструкціями організації "Рівнеліфт".

З огляду на вищевикладене суд вбачає, що дата і термін проведення місячного чи квартального ремонту ліфтів реєструється оператором диспетчерської служби в Журналі об'єднаної диспетчерської служби з обов'язковим зазначенням часу, впродовж якого ліфт був зупинений для проведення ремонту із зазначенням прізвища електромеханіка підрядної організації, який проводив відповідний ремонт, отже записи ОДС в журналі об'єднаної диспетчерської служби про зупинки на ремонт чи огляд ліфтів повинні співпадати з записами в журналах періодичних оглядів і ремонтів ліфтів.

Позивач, як на підставу задоволення позову посилається на пункт 5.4 положення про систему технічного обслуговування ліфтів в якому зазначено, що позивач відповідає за безперебійну та безпечну роботу ліфтів і зобов'язаний своєчасно готувати ліфти до технічного огляду, крім того на пункт 9.7.10 правил яким визначено, що вся інформація про виконаний ремонт ліфтів та відмітки про усунення несправностей заносяться виконавцем в журнал технічного огляду, який знаходиться в машинному приміщенні.

Останній вважає, що записи в журналі об'єднаної диспетчерської служби нічим не передбачені, відтак позов підтверджений належними доказами та підлягає до задоволення.

Однак, суд критично ставиться до таких тверджень та доказів позивача, оскільки, як свідчать матеріали справи є невідповідності записів у журналах і як вже зазначалося, ремонт ліфтів реєструється оператором диспетчерської служби в Журналі об'єднаної диспетчерської служби.

Крім того, відомості які вносяться в журнали періодичних оглядів і ремонтів ліфтів, вносяться виключно працівниками позивача, тому суд оцінює наданий доказ в сукупності і перевіряє його відповідність з іншими наявними доказами.

Так, у Журналі періодичних оглядів і ремонтів ліфта № 572 майстер Бущик 18 березня 2013 року зробив запис про проведення МР (місячний ремонт) за адресою: м-н Вараш, 16, п. 4, проте у Журналі об'єднаної диспетчерської служби відсутній запис про зупинку ліфта на місячний ремонт за даною адресою (т. 2, а.с. 57, 58, 152).

У Журналі періодичних оглядів і ремонтів ліфта № 1028 за спірний період відсутній запис про проведення планового квартального ремонту ліфта за адресою: м-н Перемоги, 33 - А, п.4.(т. 2, а.с. 181).

Майстер Богданюк 24 квітня 2013 року записав у Журналі періодичних оглядів і ремонтів ліфта № 1535 про проведення КВР (квартальний ремонт), проте у Журналі об'єднаної диспетчерської служби запис про проведення квартального ремонту ліфта за адресою: м-н Вараш, 26-Б, п.1 відсутній. При цьому, записи про КВР 22 січня 2013 року, МР 20 лютого 2013 року та 21 березня 2013 року - співпадають (т. 2, а.с. 32, 49, 65, 86, 155).

Журнал періодичних оглядів і ремонтів ліфта № 285 містить запис майстра Борейчука про проведення 6 березня 2013 року МР (місячний ремонт) за адресою: м-н Будівельників, 21, п.2, проте у Журналі об'єднаної диспетчерської служби відсутній запис про зупинку ліфта на місячний ремонт за даною адресою. При цьому, записи про МР 5 лютого 2013 року - співпадають (т. 2, а.с. 41, 57, 144).

З зазначеного вище, суд вбачає, що для проведення планових місячних і квартальних ремонтів у встановлені терміни ліфти не зупинялись, а відтак, повне технічне обслуговування ліфтів та обладнання диспетчеризації відповідно до договору позивачем не здійснювалось і ці факти не спростовано представниками останнього під час перегляду рішення від 23 жовтня 2014 року.

Також, в підтвердження позову, позивач покликався на наявні в матеріалах справи Акти-рахунки здачі та прийомки робіт з технічного обслуговування ліфтів та обладнання диспетчеризації за період січень - квітень 2013 року та Акти здавання-приймання виконаних робіт з повного технічного обслуговування ліфтів та обладнання диспетчеризації за той же період.

Як свідчать матеріали справи, акти здавання-приймання виконаних робіт були підписані та скріплені печаткою позивача і надіслані комунальному підприємству 31 жовтня 2013 року, тобто із пропуском строку надання зазначених документів, чим позивач відступив від умов договору, зокрема пункту 4.1.4.

Комунальне підприємство повернуло акти здавання-приймання виконаних робіт без підпису супровідним листом від 8 жовтня 2013 року № 2006 (т.1, а.с. 73).

Судом встановлено, що позивач надсилаючи акти відповідачу за спірний період 31 жовтня 2013 року порушив істотні умови договору, які передбачають строки надіслання не пізніше останнього дня поточного місяця, таким чином, акти мали бути надіслані не пізніше останнього дня поточного місяця за кожен з періодів, тобто з січня по квітень 2013 року.

Порушуючи істотні умови договору, позивач позбавив можливості відповідача встановити, чи були дійсно надані послуги, чи виконані вони належним чином, тобто мала місце істотна різниця між тим, на що розраховувало комунальне підприємство, укладаючи договір, і тим, що в дійсності воно змогло отримати.

Також суд зазначає, що акти на які посилається позивач, як на підставу позовних вимог не відповідають вимогам, що встановлені чинним законодавством України до даного виду документів, як первинних бухгалтерських документів.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (надалі - Закон) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частиною 1 статті 9 Закону визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 статті 9 Закону визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Судом встановлено, що в актах здавання-приймання виконаних робіт відсутні дані про проведення повного технічного обслуговування ліфтів та обладнання диспетчеризації, відсутній зміст проведених господарських операцій на визначених договором об'єктах і не вказано у який спосіб формується вартість робіт з посиланням на об'єкти на яких мали проводитися роботи.

Відсутність інформації, щодо обсягу робіт та вартості робіт в актах, унеможливлює процес здачі, прийняття виконаних робіт та унеможливлює перевірку якості виконаних підрядником робіт.

Тому, відповідно до діючого законодавства України та суттєвих умов договору тільки належним чином оформлений акт здавання-приймання виконаних робіт є підставою для зарахування та прийняття до оплати комунальним підприємством виконаних товариством робіт, і тільки з даного моменту відповідач вважається зобов'язаною стороною відповідно до сум зазначених у первинних документах, що підтверджують здійснення господарської операції.

Відтак, суд вважає, що акти здавання-приймання виконаних робіт, подані позивачем не можуть вважатися первинними бухгалтерськими документами, як такі які не відповідають нормам чинного законодавства, а отже не можуть підтверджувати факт виконання робіт позивачем.

Таких же висновків дійшли господарські суди всіх інстанцій під час розгляду справ № 918/1999/13 та № 918/751/14 між товариством та комунальним підприємством про той же предмет, з інших підстав (інші періоди стягнення).

Разом з тим, суд зазначає, що товариство не позбавлене права звернутись до господарського суду з позовом про відшкодування вартості фактичних витрат на ремонт і обслуговування ліфтів.

Також, судом при прийнятті рішення врахована вказівка зазначена в постанові Вищого господарського суду України від 2 червня 2015 року про те, що не було надано належну оцінку доводам відповідача, якими він обґрунтовував заперечення проти позову, а саме те, що провадження у справі підлягає припиненню, оскільки рішенням господарського суду зі справи № 918/1999/13 вирішено спір між тими ж сторонами, про той же предмет спору.

В матеріалах справи наявні копії рішення господарського суду Рівненської області від 15 жовтня 2013 року № 918/1248/13 (т.1, а.с. 74 - 78), копія постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 4 серпня 2014 року № 918/1999/13 (т.2, а.с. 92 - 97) та копія постанови Вищого господарського суду України від 19 жовтня 2014 року (т. 2, а.с. 98 - 99) між тими ж сторонами, що і в даній справі.

При огляді вищезазначених рішень судом встановлено, що підставою спору у справі № 918/1392/14 є стягнення заборгованості в сумі 762 150 грн. 50 грн., яка виникла на підставі договору підряду від 1 грудня 2011 року № 290 в частині оплати, що оформлені актами здавання приймання робіт за січень - квітень 2013 року, тоді як підставами спорів у справі № 918/1248/13 є стягнення заборгованості в сумі 1 466 001 грн. 10 коп., яка виникла на підставі договору підряду № 290 від 01 грудня 2011 року в частині оплати, що оформлені актами здавання приймання робіт в період з 1 листопада 2012 року по 30 червня 2013 року водночас, обставини неналежного виконання позивачем зобов'язань щодо обсягу та якості робіт за договором, відповідачем не зазначались та не доводились, у справі № 918/1999/13 - стягнення заборгованості в сумі 346 814 грн. 80 коп., яка виникла на підставі договору підряду № 290 від 01 грудня 2011 року в частині оплати, що оформлені актами здавання приймання робіт в період з 1 липня 2013 року по 31 серпня 2013 року.

З вищезазначеного суд вбачає, що підстави позову у справі № 918/1999/13 та № 918/1248/13 не є тотожними даній справі, а відтак правові підстави для припинення провадження у справі відсутні.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З зазначеного вбачається, що на позивача покладений обов'язок довести належними та допустимими доказами підставність позову.

Статтею 34 ГПК України визначено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Згідно з статтею 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Суд зазначає, що подані позивачем докази, зокрема акти здавання-приймання виконаних робіт та журнали періодичних оглядів та ремонтів ліфтів не підтверджують факту надання послуг по ремонту ліфтів для комунального підприємства, крім того, вони спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

З огляду на зазначене, враховуючи вказівки, що містяться у постанові Вищого господарського суду України від 2 червня 2015 року суд вбачає, що позивач не довів належними та допустимими доказами обставин, за яких у відповідача виникло зобов'язання сплатити 762 150 грн. 50 коп. за виконання підрядником договору повного технічного обслуговування ліфтів, а подані позивачем документи, як підтвердження зазначених у позовній заяві обставин та фактів, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами - тому позов Приватного акціонерного товариства "Рівнеліфт" до Кузнецовського міського комунального підприємства необґрунтований і задоволенню не підлягає.

Частиною 1 статті 114 ГПК України передбачено, що рішення і ухвали, що набрали законної сили і прийняті судом першої інстанції, переглядаються господарським судом, який прийняв ці судові рішення.

Частиною 5 статті 114 ГПК України встановлено, що за результатами перегляду судового рішення приймається рішення у разі зміни або скасування рішення.

Таким чином, заява Кузнецовського міського комунального підприємства про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Рівненської області від 23 жовтня 2014 року у справі № 918/1392/14 підлягає задоволенню, вказане судове рішення - скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову приватному акціонерному товариству "Рівнеліфт" у задоволенні позову.

Відповідно до статті 49 ГПК України Кузнецовському міському комунальному підприємству за рахунок Приватного акціонерного товариства "Рівнеліфт" підлягають відшкодуванню витрати на сплату судового збору у сумі 7 622 грн. 00 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 49, 82 - 85, 114 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Кузнецовського міського комунального підприємства про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Рівненської області від 23 жовтня 2014 року у справі № 918/1392/14 задовольнити повністю.

2. Рішення господарського суду Рівненської області від 23 жовтня 2014 року у справі № 918/1392/14 за позовом приватного акціонерного товариства "Рівнеліфт" до Кузнецовського міського комунального підприємства про стягнення в сумі 762 150 грн. 50 коп. скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову приватного акціонерного товариства "Рівнеліфт" до Кузнецовського міського комунального підприємства про стягнення 762 150 грн. 50 коп. відмовити повністю.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Рівнеліфт" (33005, Рівненська область, місто Рівне, вулиця Боярка, 40 А, ідентифікаційний код: 05523808) на користь Кузнецовського міського комунального підприємства (34400, Рівненська область, місто Кузнецовськ, майдан Незалежності, 2, ідентифікаційний код: 30536302) - 7 622 (сім тисяч шістсот двадцять дві) грн. 00 коп. витрат на сплату судового збору.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено "20" липня 2015 року

Суддя Торчинюк В.Г.