Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "13" липня 2015 р. Справа № 906/472/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Кузьменко С.М. (довіреність від 23.07.14.)

від відповідача: Марчук Т.В. (довіреність №02-14/644 від 17.04.15.)

розглянув у судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ілатанмед"

до Новоград-Волинської районної державної адміністрації

про стягнення 1878345,07 грн.

Позивач звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача на свою користь 1878345,07 грн. заборгованості за договором №1т від 14.11.13., з яких: 1370000,00 грн. - основний борг, 456210,00 грн. - інфляційні, 52135,07 грн. - 3% річних.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив про те, що 14.04.15 сплатив позивачу суму основної заборгованості у розмірі 1370000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1 від 14.04.15 (а.с.27,36). Просив відмовити позивачу в задоволенні позову в частині нарахованих інфляційних та 3% річних.

Представник позивача у судовому засіданні 25.05.15 подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої просить суд стягнути з відповідача 456210,00 грн. - інфляційних та 52135,07 грн. 3% річних, у зв'язку зі сплатою відповідачем основної суми заборгованості у розмір 1370000,00 грн.

Представник позивача у судовому засіданні 13.07.15 подав заяву про зменшення розміру позовних вимог , відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача на свою користь 900,82 грн. 3% річних.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 13.07.15.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову не заперечив.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

14 листопада 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ілатанмед" (постачальник/позивач) та Новоград-Волинською районною державною адміністрацією Житомирської області (замовник/відповідач) укладений договір № 1т, відповідно до якого позивач зобов'язався у 2013 році поставити відповідачу товар, зазначений у Специфікації, і є невід'ємною частиною цього договору, а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити його.

Відповідно до Специфікації (Додаток № 1 до Договору) позивач зобов'язався поставити відповідачу кабінет діагностичний рухомий "КРАС" ТУ У 26.6-3:2012 вартістю 1 370 000 гривень.

На виконання умов договору, позивач поставив відповідачу товар, що підтверджується видатковою накладною № СФ-00032 від 13 грудня 2013 року, довіреністю № 34 від 12 грудня 2013 року на ім'я Остапченко С. О., а також актом здавання-приймання медичною обладнання від 13 грудня 2013 року (а.с.17-20).

Відповідно до п. 4.1 Договору, оплата за товар проводиться відповідачем протягом 10 календарних днів з дати поставки Товару.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, відповідач свої зобов'язання щодо оплати товру, у визначений договором строк, тобто до 23.12.13, не виконав, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Після подачі позову до суду (26.03.15), 14.04.15, відповідач розрахувався з позивачем за придбаний товар у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №1 (а.с.36) та не заперечили представники сторін у судовому засіданні, у зв'язку з чим позивач зменшив розмір позовних вимог.

Відповідно до ст. ст.625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, розмір яких згідно розрахунку позивача становить: 456210,00 грн. інфляційних та 52135,07 грн. 3% річних.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних і 3% річних приходить до висновку, що при обрахунку інфляційних позивач припустився арифметичної помилки, нарахувавши їх у меншому розмірі ніж слід, а річні нараховані в більшому розмірі ніж слід, оскільки мають нараховуватись за період з 24.12.13 по 26.03.15 (день подачі позову до суду), що становить 51572,05грн.

Листом №40 від 15.04.15 позивач повідомив відповідача про те, що в разі оплати боргу у строк до 20.04.15, позивач відмовиться від стягнення інфляційних та 3% річних за 2014-2015 (а.с.34).

Оскільки відповідач розрахувався 14.04.15 позивач просить стягнути з відповідача лише 3% річних за 2013 рік у розмірі 900,82грн. (а.с.48-50).

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних приходить до висновку, що він складений правильно і тому задовільняє позов у цій частині в розмірі 900,82грн.

За нормами ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим,сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За ст.ст.627,629 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.525,526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином , відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Це положення кореспондується зі ст.193 ГК України, згідно якої об'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в сумі 900,82 грн. 3% річних обгрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Витрати , пов'язані з оплатою судового збору покладаються на відповідача, пропорційно сумі задоволених вимог, оскільки він спонукав позивача звернутись з позовом до суду.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог.

У пункті 4.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України"Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.13, зазначено, що якщо зменшення позивачем розміру позовних вимог пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Новоград-Волинської районної державної адміністрації Житомирської області (11701, Житомирська обл., м. Новоград-Волинський, вул. Шевченка, 16; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ілатанмед" (Поштова адреса: 08130, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Оксамитова, 9; Місцезнаходження: 03680, м. Київ, пр. Академіка Глушкова, 40, корп. 5, оф. 716; ) - 900,82грн. річних, 27418,02грн. судового збору.

3. Повернути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ілатанмед" (код 34494612) - 10148,90грн. (десять тисяч сто сорок вісім грн. 90коп.) судового збору сплаченого за платіжним дорученням №211 від 13.03.15 на суму 37566,92грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 17.07.15

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу