РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2015Справа №910/4928/15-г
За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах"

До Приватного акціонерного товариства Страхова компанія " ВУСО"

Про стягнення 9 243,81 грн.

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники:

Від позивача Горбан А.В. - представник

Від відповідача Герасименко Р.І. - представник

Суть спору:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інгосстрах" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія " ВУСО" про стягнення 9 243,81 грн.

Ухвалою суду від 03.03.2015 за зазначеною вище позовною заявою порушено провадження у справі № 910/4928/15-г та призначено розгляд справи на 01.04.2015.

19.03.2015 відділом діловодства суду від представника позивача отримані додаткові матеріали по справі.

20.03.2015 відділом діловодства суду від представника відповідача отримано відзив на позовну заяву.

В судове засідання 01.04.2015 представник позивача не з'явився, про причини неявки суду не повідомив.

В судове засідання 01.04.2015 представник відповідача з?явився, надав усні пояснення стосовно суті спору.

Ухвалою суду від 01.04.2015 відкладено розгляд справи на 29.05.2015.

В судове засідання 29.05.2015 представник позивача з'явився, надав суду заяву про продовження розгляду спору.

В судове засідання 29.05.2015 представник відповідача з'явився, надав суду додаткові документи по справі.

В судовому засіданні оголошено перерву до 03.07.2015.

В судове засідання 03.07.2015 представник позивача з'явився, просив суд задовольнити позовні вимоги.

В судове засідання 03.07.2015 представник відповідача з'явився, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог відмовити з підстав зазначених у відзиві.

В судовому засіданні 03.07.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та всебічно і повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд, -

ВСТАНОВИВ:

21.08.2012 між позивачем як страховиком та ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", як страхувальником було укладено договір страхування наземного транспорту № IFIUAX, відповідно до умов якого страховиком було застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією автомобіля Lifan 320 р.н. АА7786МН.

Відповідно до довідки ДАІ № 9172647, 15.03.2013 в н/п Репехів, Жидачівського району Львівської області сталася дорожньо транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля Lifan 320 р.н. АА7786МН під керуванням Власова Р.К., та автомобіля ВАЗ 21150д.р.н.ВС9457АВ під керуванням Урбанович О.І.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 24.04.2015, гр. Урбанович О.І. було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до страхового акту № И-1231 позивач визнав дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та прийняв рішення про сплату страхового відшкодування у розмірі 10243,81 грн.

Позивач зазначає, що на підставі вище зазначеного, ним було виплачене страхове відшкодування в розмірі 10243,81 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копіями платіжних доручень №1353 від 25.04.2013.

Як вбачається з матеріалів справи на момент ДТП цивільно-правова відповідальність Урбанович О.І., застраховано у відповідача що підтверджується. полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/1507598, за умовами якого відповідач прийняв на себе зобов'язання по відшкодуванню збитків, завданих майну третіх осіб транспортним засобом автомобіль ВАЗ 21150д.р.н.ВС9457АВ, ліміт за шкоду майну - 50 000,00 грн., франшиза - 1 000 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 22 Цивільного кодексу України встановлює, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Стаття 979 Цивільного кодексу України визначає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до п.1 ст.1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Право вимоги страховик отримує тільки в разі, якщо він виплатив страхове відшкодування, тобто вимога до винної особи по суті має регресний характер.

Дослідивши матеріали справи, суд звертає увагу, що страхувальником та вигодонабувачем за - Договором є ПАТ «КБ «Приват Банк» в особі Голови правління Дубілета О.В., однак згідно Меморіального ордеру № 1 від 26.04.2013 року одержувачем страхового відшкодування є фізична особа Котюк Ольга Михайлівна, яка не є ані стороною Договору, ані підписантом, ані вигодо набувачем за останнім. Позивачем не надано доказів які б підтверджували право Котюк О.М. на одержання страхового відшкодування

Таким чином, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування в порядку регресу не підлягають задоволенню.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судовий збір, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладається на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82 - 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 10.07.2015

Суддя Л.В. Прокопенко