ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2015 р. Справа № 911/2602/15

Господарський суд Київської області у складі судді Лилака Т.Д. розглянувши справу

за позовом публічного акціонерного товариства «Златобанк» в особі Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Златобанк» В.І. Славінського, м. Київ
до товариства з обмеженою відповідальністю «Кондор-5», Київська обл., с. Софіївська Борщагівка
про стягнення заборгованості,
за участю представників:

позивача:Фесенко О.М., довіреність №29 від 14.05.2015 року;
відповідача:не з'явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У червні 2015 року публічне акціонерне товариство «Златобанк» в особі Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Златобанк» В.І. Славінського (позивач) звернулося до господарського суду Київської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Кондор-5» (відповідач) про стягнення 1 378 000,00 грн. заборгованості за кредитом, 15 259,83 грн. заборгованості за процентами, 2 018,01 грн пені та 61,83 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором №246/11- KL від 29.09.2011 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.06.2015 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 02.07.2015 року.

01.07.2015 року відповідач через відділ діловодства господарського суду Київської області подав клопотання про передачу справи за підсудністю (вх. №15491/15 від 01.07.2015 року) у якому просив суд передати справу №911/2602/15 до господарського суду Запорізької області за підсудністю, у зв'язку з зміною місцязнаходження відповідача на Запорізьку обл., смт. Якимівка, вул. Леніна, 113.

Відповідно до статей 17 та 22-1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» за електронним запитом від 23.06.2015 року №20767780 станом на 17.06.2015 року (дата звернення позивача до суду з даним позовом) господарському суду Київської області надано Спеціальний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Згідно спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, місце знаходження юридичної особи відповідача - 08131, Київська обл., с. Софіївська Борщагівка, вул. Чорновола, буд. 46А.

Відповідно до ст. 17 ГПК України, справа, прийнята господарським судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута по суті і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому господарському суду.

З огляду на вищевикладене клопотання відповідача про передачу справи за підсудністю (вх. №15491/15 від 01.07.2015 року) не підлягає задоволенню.

У судовому засіданні 02.07.2015 року оголошувалася перерва на 16.07.2015 року.

Представник відповідача в судове засідання 16.07.2015 року не з'явився, відзив на позов не надав, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15 березня 2010 року №01-08/140 «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Згідно з пп. 3.9.2 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що нез'явлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

29.09.2011 року між публічним акціонерним товариством «Златобанк» (банк) та товариством з обмеженою відповідальністю «Кондор-5» (позичальник) укладено кредитний договір №246/11-KL (договір), згідно якого банк надає позичальнику кредитні кошти у формі кредитної лінії для поповнення обігових коштів на придбання нерухомості з максимальним лімітом заборгованості в сумі 1 650 000,00 грн.

Договором про внесення змін від 26.09.2013 року пункт 1.2. договору викладено у наступній редакції: строк повернення кредитних коштів по 25 вересня 2015 року включно.

Пунктом 1.3 договору встановлено, що за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 12 процентів річних.

Договором про внесення змін від 01.09.2014 року пункт 1.3. договору викладено у наступній редакції: за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 18 процентів річних.

Договором про внесення змін від 08.01.2015 року №4 сторони домовидися щодо сплати процентів за користування кредитними коштами за період з 01 грудня 2014 року по 31 грудня 2014 року включно не пізніше 16.01.2015 року.

Відповідно до пункту 3.1.1 договору, банк зобов'язаний згідно умов цього договору та у межах сум, що передбачена в п. 1.1 цього договору надати позичальнику кредитні кошти шляхом їх перерахування відповідно до цільового призначення за наданими позичальником письмовими заявками та документами відповідно до чинного законодавства України.

В матеріалах справи наявні належним чином завірені копії заявок товариства з обмеженою відповідальністю «Кондор-5», щодо надання грошових коштів згідно умов кредитного договору №246/11-KL від 29.09.2011 року.

Також, в матеріалах справи наявні меморіальні ордери №92547 від 29.09.2011 року, №92041 від 29.09.2011 року, №259083 від 16.04.2011 року, якими підтверджується факт надання позивачем відповідачу кредитних коштів, передбачених кредитним договором №246/11-KL від 29.09.2011 року у розмірі 1 650 000,00 грн.

Отже, позивач належним чином виконав взяті на себе зобов'язання за договором щодо надання відповідачу кредитних коштів.

Згідно пункту 2.6 договору, проценти за користування кредитними коштами сплачуються за період з першого по останній день календарного місяця щомісячно по сьоме число (включно) місяця, що слідує за місяцем нарахування процентів.

Пунктом 3.3.2 договору передбачено, що позичальник зобов'язаний не пізніше визначеного п. 1.2 договору строку повернути банку суму наданих кредитних коштів в повному обсязі, сплачувати проценти за користування кредитними коштами.

Відповідно до пункту 3.2.3 договору, банк має право вимагати повернення кредитних коштів у повному обсязі та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником зобов'язань за цим договором, а також, у випадку невиконання чи неналежного виконання поручителем/заставодавцем/іпотекодавцем зобов'язань за договорами, які є забезпеченням виконання позичальником зобов'язань за цим договором.

У зв'язку з тим, що відповідач належним чином не виконав взятих на себе зобов'язань за кредитним договором №246/11-KL від 29.09.2011 року та додаткових договорів до нього, а саме, не сплачував проценти та недотримувався графіку зменшення максимального ліміту заборгованості, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною 2 ст. 10561 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Статтею 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Станом на 16.04.2015 року заборгованість за кредитним договором, що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 1 378 000,00 грн. та заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 15 259,83 грн. залишилась непогашеною. Зазначений факт відповідачем не спростовано. Розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, тому позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 1 378 000,00 грн. та заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 15 259,83 грн. підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення за кожен день прострочення та обчислюється з сум неповерненого кредиту та/або несплачених процентів.

Розрахунок пені, наданий позивачем, є обґрунтованим та вірним, отже, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 2 018,01 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нараховані позивачем 3% річних у сумі 61,83 грн. є обґрунтованими, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору (ч. 3 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно п. 4.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» №7 від 21.02.2013 року. У випадках коли позивач звільнений від сплати судового збору: у разі задоволення позову повністю або частково судовий збір стягується з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам) в доход Державного бюджету України, якщо відповідач не звільнений від сплати цього збору.

Враховуючи, що відповідач не звільнений від сплати судового збору згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Кондор-5» (72503, Запорізька обл., Якимівський район, селище міського типу Якимівка, вулиця Леніна, будинок 113, код 24516406) на користь публічного акціонерного товариства «Златобанк» (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 17/52, код 35894495) 1 378 000 (один мільйон триста сімдесят вісім тисяч) грн. 00 коп. заборгованості за кредитом, 15 259 (п'ятнадцять тисяч двісті п'ятдесят дев'ять) грн. 83 коп. заборгованості за процентами, 2 018 (дві тисячі вісімнадцять) грн. 01 коп. пені, 61 (шістдесят одну) грн. 83 коп. 3% річних.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондор-5» (72503, Запорізька обл., Якимівський район, селище міського типу Якимівка, вулиця Леніна, будинок 113, код 24516406) в дохід Державного бюджету України на р/р 3001, банк ГУ ДКСУ у Київській області, МФО 821018, , одержувач платежу ГУ ДКСУ у Київській області, призначення платежу: 22030001 - 27 906 (двадцять сім тисяч дев'ятсот шість) грн. 79 коп. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати накази.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 21.07.2015 р.

Суддя Т.Д. Лилак