ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"14" липня 2015 р.Справа № 16/449

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суярко Т.Д.

при секретарі судового засідання Цвірі Д.М.

розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Донбастрансгаз" Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" про поновлення строку для пред'явлення наказу до виконання та видачу дублікату наказу господарського суду Луганської області по справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Донбастрансгаз" Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ", м. Краматорськ
до Обласного комунального підприємства "Компанія "Луганськвода" в особі Старобільського регіонального виробничого управління, м. Луганськ
про стягнення 78952 грн. 17 коп.
за участю представників:

стягувача: Кухтика В.М., довіреність б/н від 22.01.2015 р.;

боржника: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Донбастрансгаз" звернулось до господарського суду Харківської області, з урахуванням заяв від 09.10.2014 р. (вх.№ 2128/14, т.с. 1 а.с. 4-5), 09.12.2014 р. (вх.№ 44125, т.с. 1 а.с. 48-50) та пояснень від 06.07.2015 р. (вх.№ 26932, т.с. 2 а.с. 72-73), з посиланням на ст.ст. 119, 120 ГПК України, про поновлення строку для пред'явлення наказу господарського суду Луганської області від 17.09.2007 р. у справі № 16/449 до виконання; видачу дублікату наказу господарського суду Луганської області від 17.09.2007 р. у справі № 16/449.

Вказані вимоги обґрунтовано тим, що в процесі виконання наказу у даній справі було розпочато процедуру ліквідації боржника, у зв'язку з чим наказ було направлено ліквідаційній комісії останнього. Пізніше, рішенням Луганської обласної ради № 17/14 від 28.02.2013 р. було припинено ліквідацію боржника. Втім, як стверджує заявник, наказ у даній справі ані стягувачу, ані державному виконавцю не повертався, що зумовило неможливість його повторного пред'явлення до примусового виконання. Викладені обставини, на думку заявника, призвели до спливу строку пред'явлення наказу до виконання.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06 липня 2015 року (суддя Суярко Т.Д.) Дочірню компанію "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтобаз України" (83052, м. Донецьк, проспект Ілліча, буд. 100А, ) в особі Новопсковського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів філії "Управління магістральних газопроводів "Донбастрансгаз" Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтобаз України" (83052, м. Донецьк, проспект Ілліча, буд. 100А, ) замінено на її правонаступника - Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" (84323, м. Краматорськ, вул. Паркова, буд. 70, ) в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Донбастрансгаз" Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" (84323, м. Краматорськ, вул. Паркова, буд. 70, ).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17 червня 2015 року (суддя Суярко Т.Д.) розгляд заяви продовжено на 15 днів відповідно до ст. 69 ГПК України.

В судовому засіданні 14 липня 2015 року представник стягувача вимоги, що становлять предмет розгляду у даній справі підтримав в повному обсязі, просив суд відновити строк для пред'явлення наказу господарського суду Луганської області від 17.09.2007 р. у справі № 16/449 до виконання та видати дублікат відповідного наказу.

Боржник правом на участь у судовому засіданні не скористався, свою правову позицію з приводу вимог стягувача виклав у запереченнях на заяву (вх.№ 955 від 06.07.2015 р., т.с. 2 а.с. 89-93), відповідно до яких боржник вважає заяву, що становить предмет даного розгляду необґрунтованою з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні докази втрати наказу згідно ст. 120 ГПК України, а відповідні докази самим боржником надані бути не можуть.

Окрім того, боржник зазначає, що стягувач звернувся до суду із даною заявою після закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання, а заяви про його поновлення до суду не пред'явив.

Боржник також вважає, що строк, встановлений для пред'явлення наказу у даній справі поновленню не підлягає, оскільки факт втрати наказу може бути підставою для видачі дублікату наказу, втім не може бути підставою для поновлення строку для його пред'явлення; сам позивач в період з квітня 2008 року по березень 2013 року жодних дій по виявленню місця перебування наказу у даній справі не здійснив, тому, на думку боржника, строк для пред'явлення наказу до виконання пропущено позивачем внаслідок його власної бездіяльності.

У відзиві на позовну заяву боржник також вказує на відсутність у нього оригіналу наказу у даній справі та ймовірність його перебування в Ленінському відділі державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції, а також просить суд розглянути дану заяву без участі його представника.

Дослідивши матеріали справи № 16/449 згідно відомостей діловодства спеціалізованого суду (ДСС) господарського суду Луганської області, матеріали даної справи, заслухавши в судових засіданнях пояснення представника стягувача, суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду Луганської області від 04.09.2007 р. (т.с. 2 а.с. 45-47) позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Донбастрансгаз" (правонаступник Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в особі Новопсоковського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів) задоволено, стягнуто на його користь з Обласного комунального підприємства "Компанія "Лугаськвода" (боржник) борг в сумі 78952,17 грн., витрати по державному миту в сумі 789,52 грн., на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн.

17 вересня 2007 року на виконання вказаного вище рішення суду було видано відповідний наказ (копія наказу т.с. 1 а.с. 56). Строк пред'явлення наказу до виконання визначено до 17 вересня 2010 року.

Згідно пояснень стягувача вказаний наказ було пред'явлено для виконання до Ленінського відділу державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції, у зв'язку з чим було відкрито виконавче провадження № 4962858. Відповідні обставини не заперечуються та не спростовуються боржником.

02 квітня 2008 року постановою державного виконавця (т.с. 1 а.с. 14) на підставі ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" було закрито виконавче провадження № 4962858 з примусового виконання рішення суду у даній справі у зв'язку з припиненням боржника шляхом ліквідації.

Листом державного виконавця № 13-274 від 02.04.2008 р. (т.с. 1 а.с. 32) наказ з примусового виконання рішення суду у даній справі було направлено голові ліквідкомісії боржника.

Рішенням Луганської обласної ради шостого скликання сімнадцятої сесії від 28.02.2013 р. № 17/17 (т.с. 1 а.с. 15-16) було припинено процедуру ліквідації боржника.

Листом від 26.03.2013 р. вих. № 10-1427 (т.с. 1 а.с. 30) стягувач звертався до боржника з вимогою по повернення йому або державному виконавцю наказу на примусове виконання рішення суду у даній справі.

Листом від 29.09.2014 р. вих. № 1/01-1301 (т.с. 1 а.с. 31) стягувач повторно звертався до боржника з вимогою про повернення йому наказу на примусове виконання рішення суду у даній справі.

Втім, як стверджує стягувач, наказ у даній справі ані йому, ані державному виконавцю повернено не було, у зв'язку з чим він звернувся до господарського суду Луганської області з позовом до боржника про припинення дії з безпідставного утримання у своєму володінні оригіналу наказу у даній справі шляхом фактичного та негайного повернення виконавчого документу. Рішенням господарського суду Луганської області від 01.07.2015 р. № 922/2804/15 (т.с. 2 а.с. 83-86) у задоволенні цього позову було відмовлено.

Як стверджує стягувач, станом на момент розгляду даної заяви, відповідний наказ в примусовому чи добровільному порядку не виконано, наказ є втраченим.

Факт втрати наказу стягувач підтверджує довідкою 10-12 від 08.07.2015 р., т.с. 2 а.с. 105), підписаною тимчасово виконуючим обов'язки директора стягувача (Остапенко С.В.) та виконуючого обов'язки головного бухгалтера (Чінчін О.В.), які діють на підставі наказу стягувача № 265-к від 29.05.2015 р. (т.с. 2 а.с. 107).

У зв'язку з втратою наказу, стягувач вважає, що строк пред'явлення його для примусового виконання прострочено.

На думку стягувача строк для пред'явлення наказу у даній справі до виконання має бути відновлено у зв'язку з тим, що його пропущено з поважних причин, а дублікат відповідного наказу має бути видано у зв'язку з його втратою.

В обґрунтування своїх вимог стягувач посилається на положення статей 119, 120 ГПК України.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України у разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено.

З диспозиції вказаної норми вбачається, що для відновлення строку для пред'явлення наказу до виконання необхідні в сукупності наступні умови: 1) наказ не пред'явлено до виконання; 2) строк для пред'явлення наказу до виконання є пропущеним; 3) причини пропуску цього строку є поважними.

Так, наказ на виконання рішення суду у даній справі дійсний до пред'явлення для виконання до 17 вересня 2010 року, тобто протягом 3 років з моменту набрання рішення суду у даній справі законної сили.

Відповідно до п. а .ч. 1 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження", в редакції від 20.02.2007 р., строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується (ч. 2 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження", в редакції від 20.02.2007 р.).

Встановлення на законодавчому рівні строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання, визначення початку його перебігу та підстав для переривання є гарантіями права стягувача на примусове виконання рішення суду, а отже і права на судовий захист, оскільки без виконання рішення судовий захист стає ілюзорним.

Стягувач у даній справі за результатами судового розгляду спору про стягнення 78952,17 грн. отримав право на примусове виконання рішення суду протягом 2007-2010 років.

У вказаний строк стягувач звернувся до Ленінського відділу державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції за примусовим виконанням рішення суду у даній справі, що зумовило переривання такого строку.

Прийняття рішення про ліквідацію боржника та у встановленому порядку закінчення державним виконавцем виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду у даній справі, направлення голові ліквідаційної комісії оригіналу наказу у даній справі на виконання рішення суду, унеможливили виконання рішення суду у виконавчому провадженні, а отже - і реалізацію стягувачем відповідного права з моменту пред'явлення наказу до виконання до моменту припинення ліквідації боржника 28.02.2013 р. (рішення Луганської обласної ради шостого скликання сімнадцятої сесії від 28.02.2013 р. № 17/17 (т.с. 1 а.с. 15-16).

Наведене дає підстави для висновку, що строк пред'явлення наказу господарського суду Луганської області від 17.09.2007 р. у справі № 16/449 до виконання почав свій перебіг після переривання - з моменту прийняття рішення про припинення ліквідації боржника, тобто з 28.02.2013 р.; час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Таким чином, наказ господарського суду Луганської області від 17.09.2007 р. у справі № 16/449 дійсний для пред'явлення до виконання протягом трьох років з 28.02.2013 р., тобто - до 29.02.2016 р.

З огляду на наведене, суд констатує, що строк пред'явлення до виконання наказу господарського суду Луганської області від 17.09.2007 р. у справі № 16/449 не пропущено, а отже підстав для його поновлення та задоволення заяви в порядку ст. 119 ГПК України немає.

Поновлення строку з моменту закінчення виконавчого провадження (як на те посилається стягувач) означало б порушення встановлених законом для стягувача гарантій примусового виконання рішення суду потягом строку чинності виконавчого документу, а отже - і гарантії права на судовий захист.

Розглядаючи вимоги стягувача в частині видачі дублікату наказу господарського суду Луганської області від 17.09.2007 р. у справі № 16/449 в порядку ст. 120 ГПК України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ГПК України у разі втрати наказу господарський суд може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання.

Враховуючи, що строк для пред'явлення наказу у даній справі до виконання не пропущено, стягувач звернувся із заявою про видачу дублікату наказу у межах строку, визначеного ст. 120 ГПК України, тобто до закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання.

Згідно з ч. 3 ст. 120 ГПК України до заяви про видачу дубліката наказу мають бути додані при втраті наказу стягувачем - довідка стягувача, підписана керівником чи заступником керівника та головним (старшим) бухгалтером підприємства, організації, що наказ втрачено і до виконання не пред'явлено.

Стягувачем надано до матеріалів справи оригінал довідки вих.№ 10-12 від 08.07.2015 р. (т.с. 2 а.с. 105), відповідно до якої наказ господарського суду Луганської області від 17.09.2007 р. у справі № 16/449 втрачено і повторно до виконання не пред'явлено.

Вказана довідка складена за підписом тимчасово виконуючого обов'язки директора стягувача (Остапенко С.В.) та виконуючого обов'язки головного бухгалтера (Чінчін О.В.), які діють на підставі наказу стягувача № 265-к від 29.05.2015 р. (т.с. 2 а.с. 107).

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про наявність визначених ст. 120 ГПК України підстав для видачі дублікату наказу господарського суду Луганської області від 17.09.2007 р. у справі № 16/449.

Вирішення питання про видачу дублікату наказу чи відмову у цьому законодавець пов'язує з наявністю строку для пред'явлення наказу до виконання та поданням заявником довідки, яка підтверджує факт втрати наказу, та не пов'язує з іншими обставинами та причинами втрати наказу, наявністю вини тощо.

Заперечення боржника з приводу ненадання стягувачем визначених ст. 120 ГПК України доказів втрати наказу у даній справі спростовуються матеріалами справи, а саме довідкою вих.№ 10-12 від 08.07.2015 р. (т.с. 2 а.с.105).

Викладена у відзиві позиція боржника з приводу неможливості видачі стягувачу дублікату наказу у даній справі у зв'язку з закінченням строку пред'явлення наказу до виконання - не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки як зазначено вище, відповідний строк не сплинув.

Суд вважає обгрунтованою позицію боржника, що відсутність у нього статусу органу примусового виконання рішення суду не зумовлює переривання строку пред'явлення наказу до виконання у зв'язку з надсиланням на його адресу даного виконавчого документу. Разом з тим, як зазначено судом вище, строк пред'явлення наказу у даній справі до виконання перервався його пред'явленням Ленінському відділі державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції і поновився лише з моменту припинення ліквідації боржника.

Посилання боржника на ненадання стягувачем доказів отримання боржником наказу у даній справі додатково свідчать про втрату відповідного наказу та не є підставою для висновку про пропущення строку пред'явлення наказу у даній справі до виконання та підставою для відмови у видачі дублікату наказу.

Посилання боржника у відзиві на заяву про невжиття стягувачем дій по розшуку наказу спростовуються дійсними обставинами справи. В період перебування боржника в процедурі ліквідації у стягувача були відсутні правові підстави для отримання наказу у даній справі у голови ліквідаційної комісії боржника. Після припинення ліквідації боржника, листами від 26.03.2013 р. вих. № 10-1427 (т.с. 1 а.с. 30) та від 29.09.2014 р. вих. № 1/01-1301 (т.с. 1 а.с. 31), стягувач вимагав у боржника повернення наказу в даній справі. Втім, відповідні вимоги були залишені без задоволення.

Пояснення боржника, викладені у відзиві на позовну заяву щодо відсутності у нього оригіналу наказу у даній справі та ймовірного його знаходження у Ленінському відділі державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції, лише підтверджують факт втрати наказу у даній справі. Відповідні обставини також підтверджує рішення господарського суду Луганської області від 01.07.2015 р. № 922/2804/15 (т.с. 2 а.с. 83-86), яким було відмовлено в задоволенні позову стягувача у даній справі до боржника у даній справі про припинення дії з безпідставного утримання у своєму володінні оригіналу наказу у даній справі шляхом фактичного та негайного повернення виконавчого документу стягувачу у даній справі.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 55, 124 Конституції України, ст.ст. 21, 22 Закону України "Про виконавче провадження" та керуючись ст.ст. 1, 4-2, 4-3, 33, 34, 86, 119, 120 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Донбастрансгаз" в частині поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу господарського суду Луганської області від 17.09.2007 р. у справі № 16/449 до виконання - залишити без задоволення.

Заяву Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Донбастрансгаз" в частині видачі дублікату наказу господарського суду Луганської області від 17.09.2007 р. у справі № 16/449 - задовольнити.

Видати дублікат наказу господарського суду Луганської області від 17.09.2007 р. у справі № 16/449.

Суддя Т.Д. Суярко