РІШЕННЯ

22 липня 2015 року Справа № 913/270/15

Провадження № 9/913/270/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алавес Спецтранс», м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання», м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 52 787 грн. 55 коп.

суддя Ворожцов А.Г.,

секретар судового засідання Морозова С.В.,

у засіданні брали участь:

від позивача - Кривич В.О., довіреність від 20.03.2015,

від відповідача - не прибув,

в с т а н о в и в:

суть спору: позивач звернувся з позовом, у якому просить стягнути з відповідача основний борг за договором транспортно-експедиційного обслуговування № 0509-013 від 05.09.2014 в сумі 33500,00 грн., пеню у розмірі 6663,09 грн., інфляційні втрати в сумі 12248,14 грн. та 3% річних у сумі 376,32 грн.

Доводи позивача ґрунтуються на укладеному між сторонами договорі транспортно-експедиційного обслуговування, згідно з яким відповідач (замовник) доручив, а відповідач (експедитор) прийняв н себе обов'язки за дорученням відповідача та за його кошти здійснювати пошук та підбір перевізників, тобто організовувати перевезення відповідно до вимог чинного законодавства.

Вказані послуги були сплачені відповідачем частково, у зв'язку з чим на його адресу була надіслана претензія від 17.04.2015 на суму 39500,00 грн., яка була задоволена частково в розмірі 6000,00 грн.

Борг на час звернення з цим позовом до суду складає 33500,00 грн.

За умовою п. 4.2 договору позивача нарахував пеню за порушення грошового зобов'язання в розмірі 6663,09 грн.

За нормою ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував за прострочення оплати наданих послуг інфляційні втрати в розмірі 12248,14 грн. та 3% річних - 376,32 грн.

Відповідач, ТОВ "Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання", відзив на позовну заяву не надав, участь представника у судовому засіданні не забезпечив, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

За таких обставин, зважаючи на наявність у справі документів, необхідних для повного та всебічного розгляду справи, суд, на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе розглянути справу по суті.

Оцінивши обставини справи, вислухавши доводи присутнього у судовому засіданні представника позивача, суд дійшов наступного висновку.

Спір виник через неналежне виконання відповідачем грошового зобов'язання за договором про надання транспортно-експедиційних послуг.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір транспортно-експедиційного обслуговування № 0509-013 від 05.09.2014 (а.с. 17 - 19) (далі - договір), згідно з яким відповідач (замовник) доручив, а відповідач (експедитор) прийняв на себе обов'язки за дорученням відповідача та за його кошти здійснювати пошук та підбір перевізників, тобто організовувати перевезення відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Згідно з ч. 1 ст. 931 Цивільного кодексу України розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом.

Умовою п. 4.1 договору сторони передбачили, що розмір оплати за перевезення вантажів, операції та послуги експедитора, в т.ч. винагорода, визначається сторонами у заявці.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства.

За правилом п. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Матеріали справи містять заявки відповідача за період з 08.12.2014 по 09.02.2015 (а.с. 20 - 26).

За цими заявками позивачем було надані експедиційні послуги в період з грудня 2014 року по лютий 2015 року, що підтверджується відповідними актами виконаних робіт (послуг), на загальну суму 62000,00 грн. (а.с. 27 - 33).

Розрахунки за надані експедиційні послуги мали відбуватися протягом 3-х банківських днів з моменту акту наданих послуг та виставлення рахунку (п. 4.2 договору).

Виходячи з того, що вказані вище акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) містять необхідну інформацію, у т.ч. вартість наданих позивачем транспортно-експедиційних послуг, яка продубльована у відповідних рахунках, відповідач мав безумовно сплачувати отримані послуги.

Вказані послуги були сплачені відповідачем частково, що підтверджується наявними у матеріалах справи виписками по рахунку позивача (а.с. 41 - 45), у зв'язку з чим на адресу відповідача позивачем була надіслана претензія від 17.04.2015 на суму 39500,00 грн. (а.с. 46 - 48), яка була задоволена частково у розмірі 6000,00 грн.

Борг на час звернення з цим позовом до суду складає 33500,00 грн., що підтверджується матеріалами справи.

Умовою п. 4.2 договору передбачена відповідальність за порушення грошового зобов'язання в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

На підставі цієї умови за розрахунком позивача (а.с. 11 - 16) загальний розмір пені за всіма актами складає 6663,09 грн. за період з 19.12.2014 по 10.06.2015.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

За цією нормою позивач нарахував за прострочення оплати наданих послуг інфляційні втрати в розмірі 12248,14 грн. за період з грудня 2014 року по травень 2015 року та 3% річних - 376,32 грн. за період з 19.12.2014 по 10.06.2015.

Перевіривши правильність наданих позивачем розрахунків пені, інфляції та річних відсотків, суд дійшов висновку, що вони відповідають фактичним обставинам.

Суд вважає, що з урахуванням вимог закону щодо належності і допустимості доказів, позивачем доведено належними доказами ті обставини, на які він посилається як на підстави своїх вимог, натомість відповідачем це не спростовано в належний спосіб та не доведено іншого.

За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та її обставинами, а тому підлягають задоволенню з віднесенням на відповідача витрат зі сплати судового збору згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Сєвєродонецький завод хімічного нестандартного обладнання", 93403, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, буд. 5, код 04643841, на користь позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Алавес Спецтранс", 49083, м. Дніпропетровськ, вул. Новоселівська, буд. 27, код 35543162, основний борг в сумі 33500,00 грн., пеню в розмірі 6663,09 грн., інфляційні втрати в сумі 12248,14 грн. та 3% річних у сумі 376,32 грн., крім того, витрати зі сплати судового збору у розмірі 1827,00 грн., видати наказ позивачу після набрання законної сили даним рішенням.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення підписано - 23.07.2015.

Суддя А. Г. Ворожцов