РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2015Справа №910/11195/15

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО»
доПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-Медсервіс»
провідшкодування шкоди в сумі 3 419,54 грн.

СуддяБорисенко І.І.

Представники:
від позивача - Герасименко Р.І., за довіреністю;
від відповідача - Пономарьов А.О., за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 3 419,54 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Цивільного кодексу України та Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу матеріальну шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Відповідач проти позову заперечив, послався на те, що доданий до заяви звіт №14/8/668/620948 від 13.08.2014р. не є належним доказом розрахунку витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу на дату ДТП у розумінні Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Натомість відповідно до Звіту №541 від 19.09.2014р. вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу ТЗ «ЗАЗ» НОМЕР_2 на дату ДТП (31.07.2014р.) складає 6 317,01 грн. Вказану суму відповідач вже сплатив на користь позивача, відповідно до платіжного доручення №000070 від 19.03.2015р.

Ухвалою суду від 23.06.2015р. за клопотанням позивача на підставі ч. 3 ст. 69 ГПК України продовжено строк розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

31.07.2014р. в м. Харкові була скоєна ДТП, а саме відбулося зіткнення автомобіля "FAW", д.р.н. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_1. та автомобіля «ЗАЗ Сенс» д.р.н. НОМЕР_2.

Причиною ДТП стало те, що водій ОСОБА_1., керуючи автомобілем "FAW", д.р.н. НОМЕР_1 перед початком руху заднім ходом не впевнився у безпеці маневру, що призвело до зіткнення з автомобілем марки «ЗАЗ Сенс» д.р.н. НОМЕР_2, чим порушив вимоги п. 10.9 ПДР України. Дані обставини підтверджуються розгорнутою довідкою №1567 про дорожньо-транспортну пригоду та постановою Київського районного суду м. Харкова (справа №640/13712/14-п (н/п 3/640/2256/14)), копії яких містяться у матеріалах справи.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль «ЗАЗ Сенс» д.р.н. НОМЕР_2 (Застрахований автомобіль), який був застрахований позивачем на підставі Договору добровільного страхування від 21.11.2013р. №1-01.

На підставі вищевказаного, за умовами Договору добровільного страхування від 21.11.2013р. №1-01, страхового акту №3461-02 від 29.08.2014р., позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 9 736,55 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням №9710 від 01.09.2014р.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Як вбачається з матеріалів справи, шкоду було заподіяно водієм автомобіля "FAW", д.р.н. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_1., під час експлуатації вказаного автомобіля, і його вину у вчиненні ДТП та скоєнні правопорушення за ст. 124 КУпАП України встановлено постановою Київського районного суду м. Харкова (справа №640/13712/14-п (н/п 3/640/2256/14)).

На час скоєння вищевказаної ДТП (31.07.2014р.) цивільно-правова відповідальність будь-яких осіб під час експлуатації автомобіля "FAW", д.р.н. НОМЕР_1, на законних підставах, була застрахована у відповідача на підставі договору (полісу) №АІ/3414913 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказаним договором (полісом) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50 000 грн., франшиза - 0,00 грн., строк дії полісу з 22.07.2014р. до 21.07.2015р.

Отже, відповідач є особою на яку полісом №АІ/3414913 покладено обов'язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації автомобіля "FAW", д.р.н. НОМЕР_1, на час спірної ДТП.

Згідно умов договору страхування одним із страхових випадків, визначається подія, у разі якої внаслідок ДТП було завдано шкоду автомобілю Страхувальника (пп.4.1.1 Договору страхування). Розмір страхового відшкодування визначається Страховиком виходячи із суми заподіяного в результаті настання страхового випадку матеріального збитку, але не більше розміру страхової суми. А підставою для виплати страхового відшкодування є рахунок станції технічного обслуговування, рекомендованої Страховиком (п. 5.2 Договору страхування).

З матеріалів справи вбачається, що вартість матеріального збитку відповідно до виставленого рахунку-фактура №Зиф-0243072 від 06.08.2014р. складає 11 574,79 грн. Відповідно до акта виконаних робіт (замовлення - наряд) №Зиф-682933 від 30.09.2014р. складає 9 736,55 грн.

При цьому судом враховано, що Верховним Судом України у Листі "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" від 19.07.2011 року роз'яснено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Документом, який підтверджує дійсний розмір витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, є акт виконаних робіт. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є платіжне доручення (інший документ, який підтверджує факт перерахування коштів на відновлювальний ремонт).

Відтак, реальний розмір витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом автомобіля «ЗАЗ Сенс» д.р.н. НОМЕР_2, склав 9 736,55 грн., відповідно до (замовлення - наряд) №Зиф-682933 від 30.09.2014р. Факт виплати позивачем, як страховиком цивільно-правової відповідальності потерпілої у ДТП особи, страхового відшкодування в розмірі 9 736,55 грн. суду також доведений (підтверджується платіжним дорученням №9710 від 01.09.2014р.).

Судом враховано, що відповідно до абзацу третього пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК України та частини 17 статті 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. А згідно з абзацом другим частини 1 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

З матеріалів справи вбачаться, що відповідач часткового сплатив суму матеріальної шкоди в розмірі 6 317,01 грн., про що свідчить платіжне доручення №0000700 від 19.03.2015р.

Як було зазначено раніше відповідно до приписів статті 993 ЦК України, статті 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного майнового страхування, переходить право вимоги до страховика, який здійснив обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу, у розмірі виплаченого страхового відшкодування.

Згідно з ч. 4 ст. 9 Закону України «Про страхування» розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Сторонами договору добровільного страхування наземного транспорту досягнуто згоди, що підставою для виплати страхового відшкодування є рахунок станції технічного обслуговування, рекомендованої Страховиком (п. 5.2 Договору страхування).

При цьому, суд вказує, що наданий позивачем звіт №14/8/668/620948 від 13.08.2014р. та звіт наданий відповідачем №541 від 19.08.2014р. є попередніми оціночними документами, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу. До того ж, Законами України «Про страхування» та «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу.

Таким чином після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи у ПрАТ «СК «ВУСО» виникло право вимоги до ПрАТ «СК «АСКО-Медсервіс» в розмірі 9 736 грн. 55 коп.

Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону N 1961-IV, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування.

Слід зазначити, що наведеної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України при здійсненні касаційного перегляду судових рішень у справах зі спорів про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, що виникають з подібних правовідносин страхування (постанови ВГСУ від 23.08.2011 у справі №42/92, від 15.01.2013 у справі №5011-72/9778-2012, від 30.01.2013 у справі №5011-35/11156-2012, від 13.05.2013 у справі №5011-50/17051-2012, від 14.05.2013 у справі №5011-50/17049-2012, від 30.07.2013 у справі №910/3655/13, від 21.01.2014 року у справі № 910/11450/13).

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу №АІ/3414913 та положення статей 12, 22, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статей 9, 27 Закону України "Про страхування", статей 993, 1191 ЦК України, відповідач повинен був відшкодувати позивачу у встановлений законом строк шкоду в межах ліміту його відповідальності за спірним страховим випадком (50 000 грн.), у межах суми, що перейшла до позивача (9 736,55 грн.), з урахуванням того, що франшиза за полісом №АІ/3414913 дорівнює 0,00 грн., та за мінусом вже сплаченої відповідачем суми в розмірі 6 317,01, тобто відповідач повинен відшкодувати позивачу 3 419,54 грн.

Отже, позов підлягає задоволенню судом повністю в заявленій сумі 3 419,54 грн.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-Медсервіс» (03150, м. Київ, вул. Горького, буд. 122, ідентифікаційний код 13550765) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 31, ідентифікаційний код 31650052) 3 419 (три тисячі чотириста дев'ятнадцять) грн. 54 коп. страхового відшкодування, а також 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 20.07.2015

Суддя І.І. Борисенко