ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.07.2015 Справа № 905/142/15

за позовною заявою: Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» (, адреса: 03141, м. Київ, вул. Солом'янська, 33)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколіт» (, адреса: 84180, Донецька обл., м. Слов'янськ, м. Миколаївка, вул. Щорса, 5)

про: про стягнення 50 451 189,20 грн.

за участю представників

від позивача: Цибуля О.В. - довіреність від 20.04.2015р.

від відповідача: не з'явились

суддя Величко Н.В.

СУТЬ СПОРУ:

В провадженні господарського суду Донецької області знаходиться справа № 905/142/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколіт» заборгованості за кредитним договором № 1073//980-ЮО від 14.11.2013р. у розмірі 50 451 189,20 грн. (п'ятдесят мільйонів чотириста п'ятдесят одна тисяча сто вісімдесят дев'ять гривень 20 коп.), з яких: 31 607 800,00 грн. (тридцять один мільйон шістсот сім тисяч вісімсот гривень) - основного боргу, 8 306 301,23 грн. (вісім мільйонів триста шість тисяч триста одна гривня 23 коп.) - пеня, поточна заборгованість по відсоткам - 990 666,39 грн. (дев'ятсот дев'яносто тисяч шістсот шістдесят шість гривень 39 коп.), прострочена заборгованість по відсоткам - 9 546 421,58 грн. (дев'ять мільйонів п'ятсот сорок шість тисяч чотириста двадцять одна гривня 58 коп.).

Нормативно вимоги обґрунтовані приписами статей 193, 232 Господарського кодексу України, 526, 536, 546, 547, 553-555, 559, 610, 629, 625, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України.

На підтвердження позовних вимог надано суду: кредитний договір № 1073/980-ЮО від 14.11.2013р. з договорами про внесення змін до кредитного договору, меморіальний ордер № 4954 від 14.11.2013р. на суму 31 607 800,00 грн., довідку підприємства від 19.05.2015 вих.№ 17/7594 про розмір заборгованості відповідача станом на 15.05.2015р., відомість нарахування відсотків по типу угоди «Транш+» з 14.11.2013 по 14.05.2015, історію кредитного траншу за період з 14.11.2013 по 14.05.2015, розрахунок пені за прострочену заборгованість, розрахунок пені за прострочені відсотки, виписку по особовим рахункам з 14.11.2013 по 14.05.2015, статутні документи підприємства, копії яких долучено до матеріалів справи.

Розгляд справи відкладався на підставі ст. 77 ГПК України.

Відповідач в жодне судове засідання свого представника не направив, письмового відзиву по суті спору не надав, витребуваних судом документів не представив.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи, що процесуальні документи у цій справі (ухвали суду) були направлені відповідачу за адресою, зазначеною у позові і яка відповідає відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, тому відповідач вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до приписів статті 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Оскільки відповідач не представив суду письмового відзиву по суті спору та документів, на яких такий відзив ґрунтується, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до статті 75 ГПК України.

Дослідивши надані сторонами матеріали, заслухавши доводи позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

14.11.2013р. між позивачем, як банком, та відповідачем, як позичальником, укладено кредитний договір № 1073/980-ЮО.

Предметом договору є кредит у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 32 000 000,00 грн. (тридцять дві мільйони гривень), починаючи з 14 листопада 2013 року.

Ціль кредиту - поповнення обігових.

Строк дії кредитної лінії з 14.11.2013р. до 13.11.2014р.

Дата повернення кредиту - 13.11.2014р.

Процентна ставка за користування кредитними коштами - 26 % (двадцять шість процентів річних).

Умовами кредитування встановлено, що банк відкриває позичковий рахунок № 01 та рахунок нарахованих процентів № 01 в ПАТ «Міський комерційний банк», код банку - 339339 (п.3.1 договору). Кредит може бути наданий відповідно до цільового призначення шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника № 01 в межах суми, вказаної у п.1.1 цього договору. Після перерахування коштів на суму, що вказана у п.1.1 цього договору, подальше користування здійснюється в межах строку, встановленого цим договором та в межах суми ліміту кредитної лінії (п.3.3 договору). Моментом (днем) надання кредиту вважається день зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника (п.3.4 договору).

Пунктом 3.5 договору встановлено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в валюті кредиту щоденно за фактичну кількість днів у періоді. При розрахунку процентів використовується метод «факт/факт». При розрахунку процентів використовується день надання та не враховується день повернення кредиту. У випадку прострочення погашення кредиту, проценти нараховуються на суму заборгованості за кредитом і за період прострочення до момента погашення кредиту.

Проценти сплачуються щомісячно до 15 (п'ятнадцятого) числа включно, місяця наступного за місяцем користування коштами, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту та одночасно з остаточним поверненням кредиту, шляхом здійснення безготівкового перерахування на рахунок банку в системі електронних платежів (п.3.6 договору). Якщо останній день сплати щомісячних платежів (в т.ч. остаточних платежів) по кредиту, процентам за користування ним, комісіям та іншим платежам за цим договором припадає на вихідний (святковий або інший неробочий) день, то днем закінчення строку сплати є перший за ним робочий день (п.3.8 договору).

У пунктах 5.2 та 5.3 договору сторони встановили, що у випадку прострочення позичальником виконання зобов'язання щодо повернення суми кредиту та/або суми процентів за користування кредитом та/або процентів за неправомірне користування кредитом, банк має право вимагати від позичальника сплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежу, а також сплатити пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, та нараховується щоденно.

Даний договір вважається виконаним тільки після повернення позичальником банку сум заборгованості за кредитом, процентами за кредит, комісії, пені та штрафів (п.6.1 договору).

Договорами від 30.12.2013р. № 1, від 17.03.2014р. № 2, від 15.04.2014р. №3, від 30.04.2014р. № 4, від 30.05.2014р. № 5, від 23.06.2014р. № 6, від 29.07.2014р. № 7, від 01.09.2014р. № 8 сторони вносили зміни до кредитного договору № 1073/980-ЮО від 14.11.2013р. Останнім договором сторони внесли зміни до пункту 3.6.1 кредитного договору та встановили, що позичальник повинен сплатити всі нараховані відсотки в термін до кінця терміну дії кредитного договору.

Кредитний договір № 1073/980-ЮО від 14.11.2013р. та договори про внесення змін до нього підписано представниками обох сторін без зауважень.

Статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу положень ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

На підставі статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріли справи свідчать, що на виконання умов кредитного договору № 1073/980-ЮО від 14.11.2013р. банк перерахував на позичковий рахунок ТОВ «МИКОЛІТ» за меморіальним ордером № 4954 від 14.11.2013р. кредит у сумі 31 607 800,00 грн. (тридцять один мільйон шістсот сім тисяч вісімсот гривень).

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Згідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За відомостями Історії кредитного траншу за період з 14.11.2013р. по 15.05.2015р., Відомості нарахування процентів по типу угоди «Транш+» з 14.11.2013р. по 15.05.2015р., виписки по особовим рахункам 14.11.2013р. по 15.05.2015р., та довідки банку від 19.05.2015р. вих..№ 17/7594, станом на 15.05.2015р. за відповідачем як позичальником рахується заборгованість по основному боргу (кредиту) у розмірі 31 607 800,00 грн. (тридцять один мільйон шістсот сім тисяч вісімсот гривень), поточна заборгованість по відсоткам - 990 666,39 грн. (дев'ятсот дев'яносто тисяч шістсот шістдесят шість гривень 39 копійок), прострочена заборгованість по відсоткам - 9 546 421,58 грн. (дев'ять мільйонів п'ятсот сорок шість тисяч чотириста двадцять одна гривня 23 копійки).

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів погашення на умовах та у строки, визначені кредитним договором, суми кредиту та відсотків за користування кредитом.

Також, відповідачем не надано доказів сплати цих сум повністю чи частково на момент прийняття рішення.

Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по основному боргу (кредиту) у розмірі 31 607 800,00 грн. (тридцять один мільйон шістсот сім тисяч вісімсот гривень), поточній заборгованості по відсоткам - 990 666,39 грн. (дев'ятсот дев'яносто тисяч шістсот шістдесят шість гривень 39 копійок), простроченої заборгованості по відсоткам - 9 546 421,58 грн. (дев'ять мільйонів п'ятсот сорок шість тисяч чотириста двадцять одна гривня 23 копійки) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором (ч.2 ст.193, ч.1 ст.216 та ч.1 ст.218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою ст. 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч.1 ст.230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої ст.231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено ч.3 ст.549 ЦК України, ч.6 ст.231 ГК України, ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та ч.6 ст.232 ГК України.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України та п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. За приписами ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін (ч.2 ст.260 ЦК України).

У пункті 5.3 кредитного договору сторони встановили, що у випадку прострочення позичальником виконання зобов'язання щодо повернення суми кредиту та/або суми процентів за користування кредитом та/або процентів за неправомірне користування кредитом, банк має право вимагати від позичальника сплатити пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, та нараховується щоденно.

Позивач розрахував та пред'явив до стягнення з відповідача пеню у сумі 8 306 301,23 грн. (вісім мільйонів триста шість тисяч триста одна гривня 23 коп.), з яких: пеня за прострочену заборгованість по основному боргу - 6 583 082,07 грн. (шість мільйонів п'ятсот вісімдесят три тисячі вісімдесят дві гривні 07 копійок) та пеня за прострочені відсотки - 1 723 219,16 грн. (один мільйон сімсот двадцять три тисячі двісті дев'ятнадцять гривень 16 копійок).

Розрахунок позивача є вірним. Вимоги позивача про стягнення з відповідача пені підлягають задоволенню у пред'явленому розмірі як обґрунтовані.

За змістом статей 33 і 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи, що матеріалами справи доведено факт невиконання відповідачем грошових зобов'язань належним чином відповідно до умов кредитного договору, порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій відповідно до вимог закону, відповідачем доводів позивача не спростовано, тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати покладаються на відповідача згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України. При цьому суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до частини першої пункту 22 статті 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір за розгляд справи стягується з відповідача на користь Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколіт» заборгованості за кредитним договором № 1073/980-ЮО від 14.11.2013р. у розмірі 50 451 189,20 грн. (п'ятдесят мільйонів чотириста п'ятдесят одна тисяча сто вісімдесят дев'ять гривень 20 коп.), з яких: 31 607 800,00 грн. (тридцять один мільйон шістсот сім тисяч вісімсот гривень) - основного боргу, 8 306 301,23 грн. (вісім мільйонів триста шість тисяч триста одна гривня 23 коп.) - пеня, поточна заборгованість по відсоткам - 990 666,39 грн. (дев'ятсот дев'яносто тисяч шістсот шістдесят шість гривень 39 коп.), прострочена заборгованість по відсоткам - 9 546 421,58 грн. (дев'ять мільйонів п'ятсот сорок шість тисяч чотириста двадцять одна гривня 58 коп.) - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколіт» (, адреса: 84180, Донецька обл., м. Слов'янськ, м. Миколаївка, вул.. Щорса, 5) на користь Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» (, адреса: 03141, м. Київ, вул. Солом'янська, 33) основного боргу 31 607 800,00 грн. (тридцять один мільйон шістсот сім тисяч вісімсот гривень), 8 306 301,23 грн. (вісім мільйонів триста шість тисяч триста одна гривня 23 коп.) - пеня, поточна заборгованість по відсоткам - 990 666,39 грн. (дев'ятсот дев'яносто тисяч шістсот шістдесят шість гривень 39 коп.), прострочена заборгованість по відсоткам - 9 546 421,58 грн. (дев'ять мільйонів п'ятсот сорок шість тисяч чотириста двадцять одна гривня 58 коп.).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколіт» (, адреса: 84180, Донецька обл., м. Слов'янськ, м. Миколаївка, вул. Щорса, 5) на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - Управління державної казначейської служби м. Харкова , код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37999649, банк отримувача - ГУ ДКСУ у Харківській області, код банку отримувача (МФО) - 851011, рахунок отримувача - 3002 , код класифікації доходів бюджету - 22030001) судовий збір у сумі 73 080,00 грн. (сімдесят три тисячі вісімдесят гривень).

Після набрання чинності рішенням видати накази у встановленому порядку.

Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили через десять днів з дня його підписання та може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 07.07.2015р.

Суддя Н.В. Величко

надруковано 3 прим:

1 - у справу

1 - позивачу

1 - ивідповідачу