ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2015 р. Справа № 5023/4928/12

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Плужник О.В., суддя Потапенко В.І. , суддя Барбашова С.В.

при секретарі Кохан Ю.В.

за участю представників сторін:

стягувача - не з'явився

боржника - Закаблуков А.С.

розглянувши апеляційну скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України", м. Київ (вх. №3587 Х/3) на ухвалу господарського суду Харківської області від 08.06.15 року у справі №5023/4928/12

за позовом ПАТ "НАК "Нафтогаз України", м. Київ

до Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території", м. Харків

про стягнення 25 710 593,08 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 08.06.2015 року по справі №5023/4928/12 (суддя Лаврова Л.С.) задоволено частково заяву Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території" про відстрочку виконання рішення господарського суду Харківської області від 29.05.2015 року у справі №5023/4928/12. Відстрочено виконання зазначеного рішення на п'ять місяців до 08.11.2015 року.

Стягувач (позивач), ПАТ "НАК "Нафтогаз України", не погодився з зазначеною ухвалою, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій крім іншого, посилається на її необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права при її прийнятті. Просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 08.06.2015 року по справі №5023/4928/12 та відмовити в задоволенні заяви Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території" про відстрочку виконання рішення господарського суду Харківської області від 29.05.2015 року у справі №5023/4928/12.

Як зазначає стягувач у своїй скарзі, за рішенням суду у справі № 5023/4928/12 стягненню з відповідача (боржника) підлягають: заборгованість у сумі 16611478,96 грн., пеня у розмірі 126320,60 грн., штраф у розмірі 116280,41 грн., З % річних у розмірі 447279,07 грн., а також судовий збір у розмірі 64380,00 грн.

Вказані нарахування були здійсненні у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором №14/2453/11 купівлі-продажу природного газу від 30.09.11 р., в частині оплати природного газу у порядку та строки, передбачені умовами Договору.

Станом на день надання відстрочки боржник не розраховується за отриманий газ вже більше трьох років. Стягувач звертає увагу суду на те, що рішеннями суду першої інстанції відповідачу (боржнику) неодноразово надавалась відстрочка виконання рішення у справі.

Стягувач (позивач) для безперервного постачання газу споживачам, повинен постійно проводити розрахунки за отриманий газ з іноземними постачальниками природного газу, що нерозривно пов'язано з оплатою вартості газу вітчизняними споживачами на її користь. Бюджетом України та фінансовим планом Стягувача (позивача), який затверджений Кабінетом міністрів України, не передбачені фінансові можливості для кредитування споживачів природного газу.

Внаслідок недоотримання та несвоєчасного проведення розрахунків за спожитий природний газ він змушений залучати комерційні кредити за ринковими відсотковими ставками, що складають 20-24% річних. Єдиним джерелом часткової компенсації понесених Позивачем втрат є стягнення з боржників передбачених законами України та умовами договорів всіх можливих штрафних санкцій.

Загальна сума заявлених штрафних санкцій не компенсує повністю збитків від сплати відсотків за комерційними кредитами.

Відповідач (боржник) акцентуючи увагу на відсутності компенсації витрат з різниці тарифів на теплову енергію фактично намагається вирішити питання про погашення усієї суми заборгованості виключно за рахунок такої компенсації. Проте, компенсація різниці тарифів на теплову енергію, спрямована лише на відшкодування частини заборгованості, яка виникла у зв'язку із невідповідністю встановлених тарифів їх реальної собівартості.

Також позивач (стягувач) категорично не згоден з таким аргументом суду першої інстанції для надання відстрочки відповідачу (боржнику), як наявність перепон у стягненні заборгованості з населення, які не залежать від волі Відповідача, оскільки вбачає ознаки бездіяльності в діях відповідача (боржника) що стосуються стягнення заборгованості з громадян у розмірі 33 625 701,20 грн.

Свою заяву відповідач (боржник) обґрунтовує скрутним фінансовим станом підприємства, несвоєчасністю розрахунків споживачів теплової та електричної енергії та різницею в тарифах. Проте посилання на незадовільний фінансовий стан за змістом ст. 121 ГПК України, не може вважатися обставиною, що може слугувати підставою для відстрочки виконання рішення.

Відповідачем (боржником) так і не було надано доказів наявності тих виключних обставин, які є підставою для відстрочення виконання рішення суду згідно ст. 121 ГПК України та п. 7.2 Постанови, а саме: доказів загрози банкрутства, доказів відсутності коштів на банківських рахунках; доказів відсутності майна, на яке можливо було б звернути стягнення.

Враховуючи вищевикладене стягувач вважає, що ухвала господарського суду Харківської області від 08.06.15 р. у справі №5023/4928/12 щодо надання боржнику (відповідачу) відстрочки виконання зобов'язання, є безпідставною та такою, що прийнята з порушенням та неправомірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без дослідження усіх істотних обставин справи, що не відповідають нормам, які визначені статтею 121 Господарського процесуального кодексу України.

Стягувач (позивач) свого представника в засідання судової колегії не направив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи за поданою апеляційною скаргою.

Боржник (відповідач) з обставинами, викладеними в апеляційній скарзі не погоджується, подав заперечення на апеляційну скаргу, вважає ухвалу суду обґрунтованою та законною, прийнятою з додержанням норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судова колегія, в межах вимог передбачених ст. 101 ГПК України, повторно розглянувши справу та перевіривши повноту, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про залишення ухвали господарського суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у жовтні 2012 року ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території", в якому просив суд стягнути з відповідача основного боргу в розмірі 14087039,12 грн., суму на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення у розмірі 138250,50 грн., три відсотки річних у розмірі 8761939,32 грн., пеню у розмірі 1560559,97 грн. та 7 % штрафу у розмірі 1162804,16 грн., а також витрат зі сплати судового збору.

08.07.2013 року господарським судом Харківської області по справі № 5023/4928/12 було винесено рішення на підставі якого було стягнуто на користь позивача заборгованість у сумі 16611478,96 грн., пеня у розмірі 126320,60 грн., штраф у розмірі 116280,41, 3 % річних у розмірі 447279,07 грн., а також судовий збір у розмірі 64380,00 грн. Надано відстрочку виконання рішення суду на 6 місяців.

23.01.2014 року на підставі ухвали Господарського суду Харківської області було прийнято рішення про відстрочку виконання рішення господарського суду Харківської області до 01.01.2015 р.

04.03.2014 року постановою Харківського апеляційного господарського суду ухвала суду першої інстанції залишена без змін.

23.04.2014 року постановою Вищого господарського суду України ухвала суду першої інстанції та постанову апеляційної інстанції залишено без змін.

23.12.2014 року на підставі ухвали Господарського суду Харківської області було прийнято рішення про відстрочку виконання рішення господарського суду Харківської області до 01.06.2015 р.

29.05.2015 року Харківське обласне комунальне підприємство "Дирекція розвитку інфраструктури території" звернулось до господарського суду Харківської області з заявою у відповідності до ст. 121 ГПК України про відстрочку виконання рішення суду.

Відповідно до пунктів 7.1., 7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 року господарський суд на підставі статті 121 ГПК України має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд повинен врахувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступень вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

З наведеного випливає, що при вирішенні питання про надання відстрочки мають значення майновий стан сторін, соціальна значущість підприємства, зобов'язання інших учасників, що беруть участь у розрахунках за поставлені комунальні послуги та негативні явища, що можуть з'явитися у разі примусового виконання рішення.

Задовольняючи заяву боржника суд першої інстанції встановив та врахував наступні фактичні обставини по справі:

- відповідач (боржник) є комунальним підприємством, яке створено для задоволення потреб споживачів у тому числі населення та державних органів в теплопостачанні у вигляді опалення та гарячого водопостачання. Підприємство не уповноважене чинним законодавством самостійно встановлювати тарифи, які відповідають витратам за надання послуг, тому постачає теплову енергію по вартості нижчої її собівартості;

- на підприємстві склалась дуже складна економічна ситуація, яка виникла у зв'язку зі збитковістю послуг з теплопостачання. До моменту прийняття нових тарифів у 2014, 2015 роках тарифи на теплопостачання покривали лише на 55 % витрат на їх виробництво, станом на кінець 2014 року 87 % витрат на їх виробництво;

- однією з причин тяжкого економічного стану відповідача є дефіцит коштів, пов'язаний з хронічними неплатежами, в основному, з боку населення за спожиті послуги. Борги населення за комунальні послуги у відповідності до інформації про нарахування, надходження та заборгованість за теплову енергію по ХОКП "ДРІТ" досягли по теплопостачанню суму у розмірі 31431676,55 грн., крім того суд погоджується з тим фактом, що заборгованість населення перед відповідачем виникла по деяким підставам, що не залежать від волі відповідача, зокрема суд бере до уваги, що норми діючих на цей час законів (мається на увазі ч. 7 ст. 52 ЗУ "Про виконавче провадження") захищають споживачів (фізичних осіб) від примусового стягнення, у тому числі від стягнення заборгованості за комунальні послуги, однак не передбачають у даному випадку компенсації надавачам комунальних послуг, що веде до прямих збитків комунальних підприємств, до яких відноситься відповідач;

- крім населення несвоєчасно розраховуються з відповідачем бюджетні установи (організації), які заборгували суму у розмірі 18009715,75 грн. з причин несвоєчасного фінансування цих установ з місцевого та державного бюджетів, що також не залежать від волі відповідача,;

- субвенції, які надаються державою, не мають постійного чинного правового механізму з компенсації витрат з різниці в тарифах на теплову енергію, водопостачання та водовідведення, тому виплата такої компенсації та строки виплати у повній мірі залежать від своєчасного внесення законодавчим органом таких витрат до Закону України "Про державний бюджет на кожний рік"; від фінансування в даному бюджетному році у повному обсязі цих витрат згідно з витратами, передбаченими Закону України "Про державний бюджет"; від строку виконання виконавчими органами влади обов'язків по перерахуванню закладених витрат бюджету у вигляді субвенцій до отримувачів;

- обсяг заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію склав суму у розмірі 106734,34 тис. грн., яка складається з не доплаченої державою суми у розмірі 16389,14 тис. грн. за надані послуги населенню та 90345,20 тис.грн. за надані послуги бюджетним організаціям, але обсяг заборгованості до цього часу не узгоджений Територіальною комісією Харківської області з погашення заборгованості підприємств паливно-енергетичного комплексу через те, що постанова КМУ від 29.01.2014 р. № 30, якою бу затверджений порядок та умови надання субвенції тільки на 2014 р. уже не чинна, а на 2015 р. тільки прийнята постанова КМУ № 345 від 4.06.2015 р. "Питання погашення у 2015 році заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню";

- тяжкий фінансовий стану відповідача підтверджує надана фінансова звітність (баланс та звіт про фінансові результати за 2014 рік, за 1 квартал 2014 року) - фінансові показники відповідача в деяких випадках не змінились, а в більшості погіршилися з причин недостачі оборотних грошових коштів, тобто висновок про тяжкий фінансовий стан з моменту його підтвердження висновком судово-економічної експертизи № 40 від 25.06.2013 не змінився в бік покращення, що також підтверджує інша фінансова звітність, що вже була у справі;

- неможливість самостійного погашення боргу відповідачем перед позивачем без отримання належних відповідачу субвенцій з Державного бюджету підтверджує Департамент житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Харківської обласної державної адміністрації у листі 03-08/293 від 20.05.2015 р.;

- своєчасне звернення відповідача до національної комісії регулювання ринку комунальних послуг для затвердження економічно обґрунтованих тарифів та затвердження національною комісією регулювання ринку комунальних послуг тарифів значно менших від тих, що обґрунтовано просив відповідач прийняти;

- відповідач є єдиним учасником серед підприємств теплопостачання України інвестиційного проекту, на підставі якого були надані кошти міжнародної фінансової допомоги для встановлення обладнання з виготовлення паливних брикетів та котлів для їх опалення і забезпечення тепловою енергією об'єктів комунальної власності, виходячи з цього за міжнародні гроші (фактично для підприємства безкоштовна у якості експерименту) на підприємстві встановлюється обладнання японської фірми ТОВ "Азука Грін Інвестмент Україна" на суму у розмірі 12 мільйонів євро упродовж двох років, починаючи з 2014 року, що у подальшому дасть значну економію споживання газу, однак слід узяти до уваги той факт, шо у разі блокування діяльності відповідача це може позначитися на реалізації інвестиційного проекту, та у відмові у наданні подальшої міжнародної фінансової допомоги;

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийняв до уваги те, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014 р. "Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу" (з наступними змінами та доповненнями) постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг регулюється порядок перерозподілу коштів отриманих ХОКП "ДРІТ" без згоди на це відповідача. Залишок грошей, що залишається у відповідача згідно встановлених нормативів розподілу грошей затверджених постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг незначний, так у січні 2015 року відповідач зовсім не мав право на будь-які гроші від споживачів, у березні 2015 року відповідач міг залишити в себе 47,45% грошей отриманих від населення.

Також, суд першої інстанції обґрунтовано прийняв до уваги, що якби не було примусового перерозподілу коштів у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №217 від 18.06.2014 р. "Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу" (з наступними змінами та доповненнями) відповідач зміг би погасити заборгованість перед позивачем з найдавнішим строком виникнення, а саме по даній справі. Однак на цей час усі гроші списуються у відповідності до розподілу на користь позивача по поточним договорам укладеним на 2014-2015 рік. Інша частина грошей у розмірі 112012,86 тис. грн., яку Держава повинна компенсувати боржнику (відповідачу) за рахунок субвенцій у вигляді різниці в тарифах у разі її перерахування повинно хватити, щоб повністю розрахуватися з позивачем по усім договорами укладеним раніше.

На 2015 р. тільки прийнята постанова КМУ №345 від 4.06.2015 р. "Питання погашення у 2015 році заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню". Враховуючи той факт, що боржник не може погасити заборгованість перед стягувачем не за своєю волею, а у зв'язку з несвоєчасним погашенням різниці у тарифах, про що також вказав у своєму листі 03-08/293 від 20.05.2015 р. Департамент житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Харківської обласної державної адміністрації, суд першої інстанції правомірно частково задовольнив заяву боржника про надання відстрочки виконання рішення.

На підставі вищевикладеного, ухвала господарського суду Харківської області від 08.06.2015 року у справі №5023/4928/12 прийнята з урахуванням фактичних обставин справи та діючого законодавства, без порушень норм матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Таким чином, керуючись ст.ст. 33, 49, 99, 101, п. 1 ст. 103, ст.ст 105-106, 121 господарського процесуального кодексу України, судова колегія, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу господарського суду Харківської області від 08.06.2015 року у справі №5023/4928/12 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 20.07.15

Головуючий суддя Плужник О.В.

Суддя Потапенко В.І.

Суддя Барбашова С.В.