ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2015 р. Справа № 922/2940/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Івакіна В.О. , суддя Камишева Л.М.,

при секретарі Пляс Л.Ф.,

за участю представників:

позивача - Павлова О.В., довіреність від 05.01.2015 р. № 18/28-06;

відповідача - не прибув;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. № 3660Х/1-28) на рішення Господарського суду Харківської області від 10 червня 2015 року у справі № 922/2940/15

за позовом Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ,

до Приватного акціонерного товариства "Харківський Водоканалпроект", м. Харків,

про визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року КП "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ПрАТ "Харківський Водоканалпроект" про визнання недійсним договору на виконання проектно-вишукувальних та інших робіт, послуг (науково-технічної продукції) від 17.11.2011 р. № 412. Посилається на те, що при укладанні зазначеного договору сторонами не було узгоджено всі істотні умови договору, що є підставою для визнання цього договору недійсним на підставі ст. 203, 215 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 10.06.2015 р. у справі № 922/2940/15 (суддя І.О. Чистякова) в задоволенні позову відмовлено повністю, з посиланням на недоведеність наявності підстав, передбачених ст. 215 Цивільного кодексу України, з якими закон пов'язує недійсність правочину, в той час як відсутність істотних умов договору не може бути підставою для визнання цього договору недійсним, та відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, оскільки право позивача порушено не було.

Позивач звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на невідповідність спірного правочину вимогам ст. 203 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 08.07.2015 р. у справі № 922/2940/15 апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження та призначено до розгляду на 21.07.2015 р.

Розпорядженням секретаря першої судової палати Харківського апеляційного господарського суду від 20.07.2015 р., у зв'язку з відпусткою судді Черленяка М.І., для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Івакіна В.О., суддя Камишева Л.М.

Представник позивача в судовому засіданні 21.07.2015 р. підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу позивача не надав, свого представника в судове засідання 21.07.2015 р. не направив, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням № 61 5 про вручення 14.07.2015 р. повноважному представнику ПрАТ "Харківський Водоканалпроект" ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 08.07.2015 р. (а.с. 97).

Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, явка його представника в судове засідання обов'язковою не визнавалась, в матеріалах справи достатньо документів, щоб розглянути апеляційну скаргу по суті, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку про можливість розглянути справу у відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача в судовому засіданні, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 17.11.2011 р. між КП "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради (замовником) та ВАТ "Харківський Водоканалпроект", правонаступником якого є ПрАТ "Харківський Водоканалпроект" (виконавцем) укладено договір на виконання проектно-вишукувальних та інших робіт, послуг (науково-технічної продукції) № 4127 (а.с. 9-11).

У відповідності до п. 1.1 розділу 1 зазначеного договору, виконавець зобов'язаний за дорученням замовника виконати роботи з виготовлення науково-технічної документації, а саме: Схеми оптимізації роботи централізованих систем водопостачання м. Дніпропетровська (правий берег).

Згідно п. 1.2 розділу 1 договору на виконання проектно-вишукувальних та інших робіт, послуг (науково-технічної продукції) від 17.11.2011 р. № 4127, підставою для виконання робіт є лист замовника № 14432/45-15 від 27.10.2010 р.

В п. 4.3, 4.4 договору від 17.11.2011 р. № 4127 сторони встановили, що строком закінчення робіт є дата підписання акту здачі-приймання виконаних робіт. У випадку виявлення недоліків після передачі науково-технічної документації замовнику виконавець зобов'язаний виправити їх за свій рахунок та повторно передати замовнику результат робіт протягом 10-ти календарних днів.

Додатковою угодою № 1 від 31.05.2012 р. до договору від 17.11.2011 р. № 4127 сторони змінили назву виконавця на ПрАТ "Харківський Водоканалпроект" (а.с. 12).

На виконання Договору від 17.11.2011 р. № 4127 відповідачем були виконані проектно-вишукувальні роботи - Схема оптимізації роботи централізованих систем водоспоживання м. Дніпропетровська (правий берег) на загальну суму 289835,60 грн., що підтверджується актом здачі-приймання проектно-вишукувальних робіт, послуг (науково-технічної продукції) від 07.02.2013 р., який підписаний від замовника (позивача у справі) виконуючим обов'язків директора -Орел Костянтином Євгеновичем та скріплений печаткою КП "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради (а.с. 41).

Відповідач 29.12.2014 р. направив на адресу позивача претензію № 02/163 від 24.12.2014 р., в якій повідомляє про те, що він змушений звернутись до господарського суду для захисту своїх інтересів, у зв'язку з неналежним виконанням замовником (позивачем у справі) своїх зобов"язань перед виконавцем (відповідачем) на суму 1018184,22 грн., в тому числі 289835,60 грн. за договором від 17.11.2011 р. № 4127.

Позивач заборгованість за виконані відповідачем роботи не оплатив. Натомість, позивач звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною вимогою про визнання недійсним договору від 17.11.2011 р. № 4127 на підставі ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, у задоволенні якої відмовлено господарським судом.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, а частиною 3 цієї статті передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1, 3, 5 статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", обставини, щодо яких помилилась сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також, що вона має істотне значення.

Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Відповідно до п. 2.1 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 29.05.2013 р. № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

В обґрунтування вимоги про визнання недійсним договору від 17.11.2011 р. № 4127 на підставі ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, позивач посилається на те, що при укладанні спірного договору сторонами не було узгоджено всі істотні умови договору, зокрема ціну, розрахунок вартості робіт, та строк дії договору.

Вартість робіт та порядок розрахунків по договору на виконання проектно-вишукувальних та інших робіт, послуг (науково-технічної продукції) від 17.11.2011 р. № 4127 сторони визначили в розділі 2 цього договору.

Так, відповідно до п. 2.1 договору від 17.11.2011 р. № 4127, за виконану науково-технічну продукцію замовник зобов'язаний перерахувати виконавцю у відповідності до протоколу про договірну ціну 299835,60 грн., в тому числі ПДВ 20% - 49972,60 грн.

Відповідно до умов п. 2.2 зазначеного договору, до початку робіт замовник зобов'язаний перерахувати виконавцю аванс в розмірі 15% вартості робіт по договору в сумі 44975,34 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 7495,89 грн.

В пункті п. 2.3 договору від 17.11.2011 р. № 4127 сторони встановили обов'язок замовника (позивача у справі) щодо здійснення оплати виконаних робіт протягом 10 календарних днів після оформлення акту здачі-приймання виконаних робіт.

Згідно п. 7.3 договору від 17.11.2011 р. № 4127, ціна проектних робіт являється відкритою до строку їх завершення та може бути переглянута, у зв"язку із змінами в ціноутворенні в Україні. Зміни оформлюються додатковою угодою, підписаною представниками сторін.

Матеріали справи містять підписані сторонами Протокол узгодження договірної ціни на виконання проектно-вишукувальних та інших робіт, послуг (науково-технічної продукції) по договору від 17.11.2011 р. та Кошторис № 1 на проектні (вишукувальні) роботи (Додаток № 1 та Додаток № 2 до договору від 17.11.2011 р. № 4127), які, відповідно до п. 6.2 зазначеного договору, являються його невід'ємними частинами та мають юридичну силу (а.с. 13-14).

Строк дії договору на виконання проектно-вишукувальних та інших робіт, послуг (науково-технічної продукції) від 17.11.2011 р. № 4127 визначено в розділі 8 зазначеного договору.

Зокрема, у відповідності до п. 8.1 договору від 17.11.2011 р. № 4127, початок дії договору обчислюється з моменту підписання договору та отримання авансу згідно п. 2.2 договору.

Згідно п. 8.2 договору від 17.11.2011 р. № 4127, закінчення дії договору - чотири місяці після підписання договору, отримання вихідних даних та авансу згідно п. 2.2 договору.

В п. 8.3 договору на виконання проектно-вишукувальних та інших робіт, послуг (науково-технічної продукції) від 17.11.2011 р. № 4127, сторони встановили, що договір набирає законної сили з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по договору.

Пунктом 6.1 договору від 17.11.2011 р. № 4127 передбачено можливість внесення змін в зазначений договір на умовах взаємної згоди сторін з обов'язковим укладенням письмової угоди.

За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість посилання позивача на те, що сторони не визначили в договорі вартість робіт, строки їх виконання та строки дії спірного договору.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність посилання позивача на те, що Протокол узгодження договірної ціни на виконання проектно-вишукувальних та інших робіт, послуг (науково-технічної продукції) по договору від 17.11.2011 р. (Додаток № 1 до договору від 17.11.2011 р. № 4127) був оформлений між ВАТ "Харківський Водоканалпроект" та КП "Дніпроводоканал", у той час як повна назва позивача відповідно до статуту підприємства - Комунальне підприємство "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради, оскільки вказаний Протокол підписаний представником замовника (Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради) та скріплений його печаткою.

Крім того, в обґрунтування позовної вимоги про визнання недійсним договору від 17.11.2011 р. № 4127 позивач зазначає про те, що у відповідності до п. 1.2 договору підставою для виконання робіт та надання послуг є лист позивача від 27.10.2010 р. № 14432/45-15, проте завдання на розробку схеми містить посилання на інший лист № 14432/4-15 від 27.10.2010 р. Також зазначає, що згідно з п. 2.1 договору, оплату за виконані роботи здійснює позивач, проте умовами завдання на розробку платником по договору визначено "Дніпроводоканал", назва якого не співпадає з юридичною назвою позивача.

Згідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 627 Цивільного кодексу України встановлює, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 2 ст. 180 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Матеріали справи свідчать про те, що Договір від 17.11.2011 р. № 4127, додаткова угода № 1 від 31.05.2012 р. до цього договору та Протокол узгодження договірної ціни на виконання проектно-вишукувальних та інших робіт, послуг (науково-технічної продукції) по договору від 17.11.2011 р. від замовника (позивача у справі) підписані виконуючим обов'язки директора Орел Костянтином Євгеновичем та скріплені печаткою КП "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради.

З метою виконання умов договору від 17.11.2011 р. № 4127 сторони узгодили Завдання на розробку схеми оптимізації роботи централізованих систем водопостачання м. Дніпропетровська (правий берег), яке також затверджено в.о. директора Орел Костянтином Євгеновичем та скріплено печаткою КП "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради (а.с. 15-17).

Тим самим позивач в особі керівника Орел К.Є. погодився з умовами договору від 17.11.2011 р. № 4127.

Крім того, підписавши акт здачі-приймання проектно-вишукувальних робіт, послуг (науково-технічної продукції) від 07.02.2013 р., позивач прийняв виконані відповідачем за замовленням позивача роботи по договору від 17.11.2011 р. № 4127 та погодився з сумою вартості виконаних робіт - 289835,60 грн. В матеріалах справи відсутні докази в підтвердження недоліків виконаних робіт.

Заборгованість позивача по договору від 17.11.2011 р. № 4127 також підтверджується актом звірки взаєморозрахунків між позивачем та відповідачем станом на 01.12.2013 р (а.с 42).

Таким чином, враховуючи, що протягом дії договору від 17.11.2011 р. № 4127 цей договір виконувався сторонами, посилання позивача на неузгодженість істотних умов договору та суперечності в умовах договору не підтверджені матеріалами справи та не можуть бути підставою для визнання недійсним договору на виконання проектно-вишукувальних та інших робіт, послуг (науково-технічної продукції) від 17.11.2011 р. № 4127.

Крім того, відповідно п. 2.6 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України № 11 від 29.05.2013 р. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", сама лише відсутність у договорі тієї чи іншої істотної умови (умов) може свідчити про не укладення договору, а не про його недійсність.

Згідно ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України передбачена можливість застосування позовної давності лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Разом з тим, зі змісту ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України випливає, що позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості.

Враховуючи, що матеріалами справи не підтверджено, що право позивача було порушено, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про залишення без задоволення клопотання відповідача про застосування позовної давності.

Згідно ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до п. 5 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України, позивач зобов'язаний викласти в позовній заяві обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, надати докази, що підтверджують позов.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Враховуючи недоведеність позивачем обставин, на які він посилається в обґрунтування своєї позовної заяви та апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку, що місцевим господарським судом під час прийняття рішення від 10.06.2015 р. у справі № 922/2940/15 повністю досліджено обставини, які мають значення для справи, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права та зроблено висновки, які відповідають фактичним обставинам справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни зазначеного рішення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 10 червня 2015 року у справі № 922/2940/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Харківський апеляційний господарський суд.

Повний текст постанови складено та підписано 22.07.2015 року.

Головуючий суддя Пелипенко Н.М.

Суддя Івакіна В.О.

Суддя Камишева Л.М.