ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.07.2015р. Справа №908/3052/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ,

до відповідача: Комунального підприємства «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради», м.Вугледар,

про стягнення 183366,19 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: Єфременко О.О. - гол. юрисконс.

від відповідача: не з'явився

від посадової особи ТОВ «Водотеплозабезпечення»: не з'явився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ звернувся до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до відповідача, Комунального підприємства «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради», м.Вугледар про стягнення пені у розмірі 39481,36 грн, 3% річних - 7896,27 грн, 7% штрафу - 131961,81 грн, суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, - 4026,75 грн, а всього 183366,19 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 07.05.2015р. вказану позовну заяву з додатками направлено за підсудністю до господарського суду Донецької області.

Відповідно до ухвали господарського суду Донецької області від 15.05.2015р. за зазначеним позовом порушено провадження по справі №908/3052/15.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору №14/6441/12 від 26.10.2012р. купівлі-продажу природного газу, що стало підставою для нарахування пені у розмірі 39481,36 грн, 3% річних - 7896,27 грн, 7% штрафу - 131961,81 грн, суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення - 4026,75 грн.

Відповідач у судові засідання 02.06.2015р., 23.06.2015р., 08.07.2015р., не з'явився. 22.06.2015р. до господарського суду надійшло клопотання №993 від 19.06.2015р. Комунального підприємства «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради», за змістом якого відповідач зазначав про переведення боргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Тепловодокомунікація» та передання останньому власної дебіторської та кредиторської заборгованості.

Ухвалою господарського суду від 23.06.2015р. на підставі ст.30 Господарського процесуального кодексу України у судове засідання було викликано посадову особу Товариства з обмеженою відповідальністю «Водотеплокомунікація» для дачі пояснень стосовно наявності обставин переведення боргу за договором №14/6441/12 від 26.10.2012р. купівлі-продажу газу.

Вказана посадова особа у судове засідання 08.07.2015р. не з'явилась, будь-яких пояснень не надала.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

За приписами ст.30 зазначеного Кодексу України посадові особи зобов'язані з'явитись до господарського суду на його виклик, сповістити про знані їм відомості та обставини у справі, подати на вимогу господарського суду пояснення в письмовій формі.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, посадових осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За висновками суду, незважаючи на те, що відповідач, посадова особа Товариства з обмеженою відповідальністю «Водотеплокомунікація» у судове засідання 08.07.2015р. на виклик суду не з'явились, справа може бути розглянута за наявними в ній документами у відповідності до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка вказаних учасників судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Крім того, судом враховано, що строк розгляду справи мав закінчитись 16.07.2015р., внаслідок чого відкладення судового засідання на іншу дату та завчасне повідомлення учасників судового розгляду про дату наступного судового засідання було неможливим.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно із ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як свідчать матеріали справи, 26.10.2012р. між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (продавець) та Комунальним підприємством «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради» (покупець) було підписано договір поставки №14/6441/12.

Згідно із п.1.1 вказаного договору продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2012 році природний газ, ввезений на митну територію України Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД , а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах договору.

За умовами п.2.1 договору №14/6441/12 від 26.10.2012р. продавець передає покупцеві з 01.09.2012р. по 31.12.2012р. газ обсягом до 3136,5 тис. куб. м, у тому числі ІV квартал (тис. куб. м): жовтень - 392,2, листопад - 1172, грудень - 1572,2.

За змістом п.5.2 укладеного сторонами правочину ціна за 1000 куб. м природного газу становить 1091 грн з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб. м природного газу - 1091 грн, крім того ПДВ - 20% - 218,20 грн, всього з ПДВ - 1309,20 грн.

Відповідно до п.3.1, п.3.3 договору №14/6441/12 від 26.10.2012р. продавець продає покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі покупця. Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Як свідчать матеріали справи, 27.11.2012р., 30.11.2012р., 31.12.2012р. позивачем та відповідачем було підписано акти приймання-передачі природного газу, згідно із яким продавець передав, а покупець прийняв у жовтні, листопаді та грудні 2012 року природний газ, вартість якого з урахуванням послуги на транспортування газу становила 2466568,14 грн.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом п.6.1 договору №14/6441/12 від 26.10.2012р. оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

За приписами п.1.9 постанови №14 від 17.12.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» якщо у договорі виконання грошового зобов'язання визначається до настання певного терміну, наприклад до 1 серпня 2014 року (частина друга статті 252 Цивільного кодексу України), то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі - 31 липня 2014 року).

Відтак, зобов'язання з оплати газу на суми 245582,35 грн, який було прийнято у жовтні 2012 року та оформлено актом приймання-передачі від 27.11.2012р., мало бути виконано не пізніше 13.11.2012р. (включно).

Зобов'язання з оплати газу на суми 829790,59 грн, який було прийнято у листопаді 2012 року та оформлено актом приймання-передачі від 30.11.2012р., мало бути виконано не пізніше 13.12.2012р. (включно).

Зобов'язання з оплати газу на суму 1391195,20 грн, який було прийнято у грудні 2012 року та оформлено актом приймання-передачі від 31.12.2012р., мало бути виконано не пізніше 14.01.2013р. (включно), з урахуванням того, що останній день строку (13.01.2013р.) припадав на вихідний день (ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України).

При цьому, як вказує позивач та проти чого відповідач в порядку норм ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не заперечує, фактичне перерахування вартості природного газу на суму 2466568,14 грн було здійснено відповідачем у наступні строки:

- 13.11.2011р. на суму 25000 грн,

- 28.11.2012р. на суму 50000 грн,

- 14.12.2012р. на суму 138677 грн,

- 14.12.2012р. на суму 50000 грн,

- 21.12.2012р. на суму 50000 грн,

- 28.12.2012р. на суму 300000 грн,

- 08.01.2013р. на суму 50000 грн,

- 23.01.2013р. на суму 300000 грн,

- 31.01.2013р. на суму 50000 грн,

- 30.01.2013р. на суму 100000 грн,

- 07.02.2013р. на суму 50000 грн,

- 15.02.2013р. на суму 100000 грн,

- 18.02.2013р. на суму 100000 грн,

- 19.02.2013р. на суму 100000 грн,

- 21.02.2013р. на суму 100000 грн,

- 27.02.2013р. на суму 200000 грн,

- 28.02.2013р. на суму 160000 грн,

- 11.03.2013р. на суму 100000 грн,

- 14.03.2013р. на суму 100000 грн,

- 18.03.2013р. на суму 100000 грн,

- 19.03.2013р. на суму 200000 грн,

- 25.03.2013р. на суму 42891,14 грн.

За таких обставин, господарським судом встановлено, що фактичне перерахування вартості природного газу на суму 2466568,14 грн було здійснено відповідачем з порушенням строків, які встановлені договором №14/6441/12 від 26.10.2012р.

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 зазначеного нормативно-правового акту у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

В силу норм ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст. 551 Цивільного кодексу України).

Частинами 2, 3 ст.549 Цивільного кодексу України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до п.7.2 договору №14/6441/12 від 26.10.2012р. у разі невиконання покупцем пункту 6.1 договору він зобов'язується сплатити продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 відсотків від суми простроченого платежу.

Відтак, позивачем заявлено до стягнення 39481,36 грн пені за період з 14.11.2012р. до 25.03.2013р., а також 131961,81 грн штрафу, з яких 11940,76 грн за період з 28.11.2012р. до 14.12.2012р., 28818,69 грн за період з 14.12.2012р. до 16.01.2013р., 91202,35 грн за період з 14.01.2013р. до 15.02.2013р.

Відносно заявленої до стягнення суми штрафу суд зазначає про наступне:

Як було встановлено судом вище, строк виконання зобов'язання з оплати товару на суму 245582,35 грн настав 13.11.2012р. У повному обсязі зазначена сума була перерахована відповідачем 14.12.2012р. Тобто, період прострочення дорівнює 30 дням (з 14.11.2012р. до 13.12.2012р.), а не перевищує 30 днів. Відтак, підстави для нарахування штрафу у цій частині відсутні.

Строк виконання зобов'язання з оплати товару на суму 829790,59 грн настав 13.12.2012р. У повному обсязі зазначена сума була перерахована відповідачем 30.01.2013р. Станом на 16.01.2013р. (дата, по яку позивач нараховує штраф в сумі 28818,69 грн), заборгованість відповідача за вказаною поставкою газу була 411695,56 грн, а період прострочення дорівнював 34 дням (з 14.12.2012р. до 16.01.2013р.). За розрахунком суду сума штрафу становить 28818,71 грн.

Строк виконання зобов'язання з оплати товару на суму 1391195,20 грн настав 14.01.2013р. У повному обсязі зазначена сума була перерахована відповідачем 25.03.2013р. Станом на 15.02.2013р. (дата, по яку позивач нараховує штраф в сумі 91202,35 грн), заборгованість відповідача за вказаною поставкою газу була 1202891,14 грн, а період прострочення дорівнював 32 дням (з 15.01.2013р. до 15.02.2013р.). За розрахунком суду сума штрафу становить 84202,37 грн.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення штрафу у розмірі 131961,81 грн є правомірними в частині 113021,08 грн.

Крім того, здійснивши перевірку розрахунку пені з урахуванням приписів п.1.9 постанови №14 від 17.12.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» щодо не нарахування пені у день фактичної оплати, прийнявши до уваги відомості відносно дат та сум оплат, які наявні у додатку до позовної заяви «Операції по підприємству «Керуюча компанія з ЖКП ВМР КП» з 01.10.2012р. до 30.11.2014р. (а.с. 23), суд дійшов висновку, що сума пені за визначений позивачем період становить 29086,55 грн.

Одночасно, за приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із п.5.1 постанови №14 від 17.12.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом з оплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

З огляду на вищенаведене, позивач нарахував та заявив до стягнення інфляційні збитки в сумі 4026,75 грн (за зобов'язаннями листопада 2012 року за період з грудня 2012 року по січень 2013 року, за зобов'язаннями грудня 2012 року за період з січня 2013 року по березень 2013 року), а також 3% річних в розмірі 7896,27 грн за період з 14.11.2012р. до 19.03.2013р.

За розрахунком суду, який здійснено з урахуванням положень п.3 постанови №14 від 17.12.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», інфляційні втрати мають від'ємне значення (-429,54), внаслідок чого не підлягають стягненню.

Одночасно, при перевірці розрахунку 3% річних позивача за період з 14.11.2012р. до 19.03.2013р., судом встановлено, що їх сума є фактично більшою, ніж заявлена позивачем до стягнення. Проте, враховуючи, що суд обмежений обсягом вимог позивача та не може їх змінити на власний розсуд чи спонукати до їх уточнення, позовні вимоги у вказаній частині підлягають задоволенню на визначену позивачем суму, а саме 7896,27 грн.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, з'ясувавши обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунків пені, штрафу, 3% річних та інфляційних збитків, здійснивши оцінку доказів, на яких ці розрахунки ґрунтуються, суд дійшов висновку, що позовні вимоги стосовно стягнення пені, штрафу, 3% річних підлягають частковому задоволенню, а саме на суми 29086,55 грн, 113021,08 грн, 7896,27 грн, відповідно. Крім того, вимоги про стягнення суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, - 4026,75 грн залишаються судом без задоволення.

Клопотання №993 від 19.06.2015р. Комунального підприємства «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради» про заміну неналежного відповідача залишається судом без задоволення, з огляду на наступне:

За приписами ч.2 ст.24 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами ст.43 зазначеного нормативно-правового акту господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи положення вказаних вище норм процесуального законодавства, при зверненні до суду з заявою про заміну неналежного відповідача заявником повинно бути доведено факт того, що Комунальне підприємство «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради» не є особою, яка має відповідати за невиконання або неналежне виконання договору №14/6441/12 від 26.10.2012р.

Крім того, для вчинення процесуальної дії по заміні відповідача, позивачем, в силу норм ч.2 ст.24 Господарського процесуального кодексу України, має бути надано відповідну згоду.

В обґрунтування вказаної заяви відповідач посилається на створення Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепловодокомунікація» та передання останньому дебіторської та кредиторської заборгованості Комунального підприємства «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради».

Відповідно до п.3 рішення №6-46-3 від 31.12.2013р. Вугледарської міської ради (в редакції рішення №6/62-7 від 21.11.2014р. вказаної ради) вирішено визнати Товариство з обмеженою відповідальністю «Водотеплокомунікація» правонаступником прав та обов'язків Комунального підприємства «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради» по ділянці «Теплозабезпечення».

Крім того, за змістом п.1 акту приймання-передачі дебіторської та кредиторської заборгованості від Комунального підприємства «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради» по ділянці «Теплозабезпечення» відповідач передав, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Водотеплозабезпечення» прийняло кредиторську заборгованість відповідача в сумі 11202532,59 грн перед Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України».

Наразі, за змістом вказаного акту неможливо встановити внаслідок невиконання яких зобов'язань утворилась заборгованість в сумі 11202532,59 грн.

При цьому, в обґрунтування своєї заяви відповідач посилається на договори №2585/14 від 26.11.2014р., №2583/14 від 26.11.2014р., №2586/14 від 26.11.2014р., №2584/14 від 26.11.2014р., які були підписані між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (кредитор), Комунальним підприємством «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради» (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Водотеплокомунікація» (новий боржник) щодо переведення боргу за договорами №13/2797-ТЕ-6 від 28.12.2012р., №14/2682/11 від 30.09.2011р., №13/2798-БО-6 від 28.12.2012р., №14/6434/12 від 26.10.2012р. купівлі-продажу природного газу.

Як свідчать матеріали справи, спір у справі виник внаслідок невиконання відповідачем договору №14/6441/12 від 26.10.2012р. купівлі-продажу природного газу.

У судовому засіданні 08.07.2015р. представник позивача проти заміни відповідача заперечив та зазначив, що будь-якого переведення боргу за договором №14/6441/12 від 26.10.2012р. не було, зобов'язаною особою за цим правочином є Комунальне підприємство «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради».

Відтак, з урахуванням вищенаведеного, приймаючи до уваги приписи ч.2 ст.24 Господарського процесуального кодексу України щодо згоди позивача на заміну первісного відповідача належним відповідачем, з огляду на те, що відповідачем всупереч вимог ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не доведено факту переведення боргу за договором №14/6441/12 від 26.10.2012р., клопотання №993 від 19.06.2015р. Комунального підприємства «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради» підлягає залишенню без задоволення.

Згідно зі ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір належить розподілити між сторонами пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.24, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ до Комунального підприємства «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради», м.Вугледар про стягнення пені у розмірі 39481,36 грн, 3% річних - 7896,27 грн, 7% штрафу - 131961,81 грн, суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, - 4026,75 грн, а всього 183366,19 грн, задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради» (85670, Донецька область, м.Вугледар, вул.13 Десантників, 13, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м.Київ, вул.Б. Хмельницького, буд.6, ) пеню у розмірі 29086,55 грн, 3% річних - 7896,27 грн, 7% штрафу - 113021,08 грн, а також судовий збір в сумі 3000,07 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

В іншій частині позов залишити без задоволення.

У судовому засіданні 08.07.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 13.07.2015р.

Суддя Ю.О.Паляниця