ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2015 року Справа №Б15/365-08

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач)

суддів: Верхогляд Т.А., Парусніков Ю.Б.

при секретарі судового засідання: Малику С.О.

Представники учасників провадження у справі про банкрутство в судове засідання не з'явились.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2015 року у справі №Б15/365-08

за заявою управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська

до боржника відкритого акціонерного товариства «Завод «Дніпропрес», м. Дніпропетровськ

про визнання грошових вимог в розмірі 1 489 461,36 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2015 року у даній справі (суддя Камша Н.М.) відхилені грошові вимоги управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська до боржника на суму 1 489 461,36 грн.

Вищевказану ухвалу господарського суду мотивовано положеннями ст.ст.22-25, ст.52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Не погодившись з ухвалою господарського суду, до апеляційної інстанції звернулось управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська із апеляційною скаргою, просить скасувати оскаржуваний судовий акт та прийняте нове рішення, яким визнати грошові вимоги у сумі 1 489 461,36 грн. Доводи апеляційної скарги зводяться до порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, скаржник посилається на те, що відповідно до норм Закону про банкрутство допускається виникнення (збільшення) у боржника поточної заборгованості, яка повинна бути пред'явлена до моменту затвердження звіту ліквідатора та ліквідації боржника як юридичної особи.

17.07.2015 року від представника скаржника надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

21.07.2015 року прийнято вступну та резолютивну частини постанови.

Представники сторін у справі про банкрутство боржника в судове засідання не з'явились, суд вважає, що вжив усі залежні від нього заходи для їх повідомлення належним чином про розгляд господарської справи в апеляційній інстанції (п.3.9.2 постанови пленуму ВГС України від 26.12.2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала господарського суду Дніпропетровської області не підлягає скасуванню з наступних підстав.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 30.12.2008 року порушено провадження у справі про банкрутство відкритого акціонерного товариства "Завод "Дніпропрес".

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 12.07.2011 року боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру у справі, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Барановського Олександра Миколайовича.

Оголошення про визнання боржника банкрутом опубліковано в газеті "Голос України" №135-136 від 27.07.2011року.

15.12.2014 року управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська подало до господарського суду Дніпропетровської області заяву про збільшення кредиторських вимог до банкрута на суму 1 489 461,36грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2015року прийнято заяву управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська до розгляду, призначено на 23.03.2015року.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2015 року відхилені грошові вимоги управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська.

Вказана ухвала і є предметом апеляційного оскарження.

Провадження у даній справі здійснюється за нормами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції від 30.06.1999 року, далі - Закон про банкрутство).

Відповідно до ст. 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

За приписами частини 1 статті 5 Закону про банкрутство провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Цей Закон має пріоритет перед іншими законодавчими актами України у регулюванні відносин, пов'язаних з банкрутством суб'єктів підприємницької діяльності, за винятком випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону про банкрутство кредитор - юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника, щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам боржника, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство. До конкурсних кредиторів відносяться також кредитори, вимоги яких до боржника виникли внаслідок правонаступництва за умови виникнення таких вимог до порушення провадження у справі про банкрутство.

Поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Отже, поточними кредиторами слід вважати тих кредиторів, термін виконання вимог яких до боржника настав після порушення справи про банкрутство.

Частиною 1 статті 23 Закону про банкрутство встановлено, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: підприємницька діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу; строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута та зобов'язання щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів), повернення коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності вважається таким, що настав; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості банкрута; відомості про фінансове становище банкрута перестають бути конфіденційними чи становити комерційну таємницю; укладення угод, пов'язаних з відчуженням майна банкрута чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому цим розділом; скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається; вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури; виконання зобов'язань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбаченому цим розділом.

Нормами Закону про банкрутство встановлено, що в ліквідаційній процедурі у банкрута не виникає жодних додаткових зобов'язань, крім тих, які у вигляді конкурсних вимог включені до реєстру вимог кредиторів в порядку статті 23 Закону про банкрутство.

У частинах 8 та 9 статті 30 Закону про банкрутство зазначено, що кошти, які надходять при проведенні ліквідаційної процедури, зараховуються на основний рахунок боржника. З основного рахунку здійснюються виплати кредиторам у порядку, передбаченому статтею 31 цього Закону. З основного рахунку проводяться такі виплати: поточні комунальні та експлуатаційні платежі; інші витрати, пов'язані із здійсненням ліквідаційної процедури.

Таким чином, з аналізу наведеної норми вбачається, що в ліквідаційній процедурі нові зобов'язання у банкрута в особі його органу управління - ліквідатора (ліквідаційної комісії) можуть виникати виключно у випадках, прямо передбачених у цьому Законі і порядок їх виконання визначений спеціальними нормами Закону про банкрутство.

Поточні кредитори можуть звернутися в ліквідаційній процедурі з грошовими вимогами до банкрута, які виникли за період після порушення провадження у справі і до дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом.

При здійсненні процедури банкрутства боржника (підприємства, установи, організації) до правовідносин, які виникли між ним та іншими господарюючими суб'єктами, юридичними або фізичними особами, а також органами доходів і зборів та іншими державними органами, застосовується Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який є спеціальним Законом та має перевагу серед інших нормативно-правових актів, в тому числі, пов'язаних із застосуванням норм податків і зборів.

Як встановлено судом першої інстанції, управлінням Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська заявлені в ліквідаційній процедурі грошові вимоги на суму 1 489 461,36 грн., які становлять заборгованість зі сплати фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених за списком №1 та № 2 за січень - серпень 2014 року, яка виникла після визнання боржника банкрутом.

Під час ліквідаційної процедури не виникає будь-яких нових зобов'язань, що можуть бути заявлені в порядку статті 14 Закону про банкрутство.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги, викладені в заяві управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська, є безпідставними, оскільки з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, тобто з 12 липня 2011 року, нові грошові зобов'язання, в силу частини 1 статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", не виникають.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 18.03.2014 року у справі №6/108-09 та у постановах Вищого господарського суду України від 23.10.2013 року у справі №5021/1639/2011, від 28.05.2013 року у справі № 11/Б-1024, від 18.09.2013 року у справі №6/108-09, від 15.01.2014 року у справі №6/156-06.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи господарським судом першої інстанції встановлені всі фактичні обставини справи на основі повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають цим обставинам та їм надана правильна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для скасування ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2015 року у справі відсутні.

Керуючись статями 99, 101, 103, 106 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2015 року у справі №Б15/365-08 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2015 року у справі №Б15/365-08 залишити без змін.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 23.07.2015 року

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Ю.Б. Парусніков