номер провадження справи 34/119/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2015 Справа № 908/3319/15

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О., при секретарі Яровенко Г.В.

За участю представників: від позивача - Грекова Н.М., довіреність № 19/4 від 01.01.2015 р.; від відповідача - не з'явився.

Розглянув в судовому засіданні матеріали справи № 908/3319/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Запоріжкокс" (69600, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 4, скорочено ПАТ "Запоріжкокс");

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" (69035,м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11, скорочено ПАТ "ЗЗФ");

про стягнення суми.

Сутність спору:

ПАТ "Запоріжкокс" заявлено вимоги про стягнення з ПАТ "ЗЗФ" заборгованості за договором № 1111 від 15.05.2012 р. в розмірі 2604,41 грн., а також 194,79 грн. пені, 199,29 грн. 3 % річних, 1888,19 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 22.05.2015 р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/3319/15, присвоєно номер провадження 34/119/15, справу до розгляду в засіданні господарського суду призначено на 22.06.2015 р.

В судових засіданнях 22.06.2015 р, 07.07.2015 р. та 21.07.2015 р. оголошувались перерви до 07.07.2015 р., до 13.07.2015 р. та 21.07.2015 р. відповідно.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.10.2012 р. згідно умов договору № 1111 від 15.05.2012 р. постачальник поставив покупцю товар - горішок коксовий клас крупності 8-25 мм, у вагоні № 0490, який є власністю ПАТ "Запоріжкокс", згідно сертифікату якості № 2551, на суму 80135,73 грн. Про отримання товару покупцем свідчить накладна про передачу товару № 7133 від 24.10.2012 р., факт отримання товару покупцем не спростовується. Для оплати за поставлений товар позивач направив відповідачу рахунок-фактуру № 4933 від 24.10.2012 р. на загальну суму 140338,70 грн., у т. ч. за товар у вагоні № 0490, згідно сертифікату якості № 2551, на суму 80135,73 грн. Рахунок № 4933 від 24.10.2012 р. для оплати був направлений позивачем і одержаний відповідачем 25.10.2012 р., що підтверджується реєстром переданих документів від 25.10.2012 р., в якому про одержання рахунку проставив підпис представник відповідача Демьяненко А.В. Відповідач свого зобов'язання щодо оплати одержаного товару не виконав. Рахунок-фактура № 4933 від 24.10.2012 р. на загальну суму 140338,70 грн. був сплачений відповідачем частково, що підтверджується випискою банку ПАТ «ПУМБ» про перерахування платіжним дорученням № 203594 від 15.11.2012 р. суми 243849,23 грн. на оплату рахунків: № 4933 від 24.10.2012 р. в сумі 137734,29 грн., № 4914 від 23.10.2012 р. в сумі 41195,44, № 5060 від 30.10.2012 р. в сумі 64919,50 грн. Таким чином, сума заборгованості відповідача перед позивачем, згідно рахунка-фактури № 4933 від 24.10.2012 р., складає 2604,41 грн. Заборгованість відповідачем до цього часу не сплачена. 30.10.2012 р. відповідач звернувся до позивача з листом № 45/1021, в якому вказувалось про приймання товару (коксу 8-25 мм.) у вагоні № 0490, згідно сертифікату якості № 2551, в односторонньому порядку зі знижкою ціни на 2,5% за кожний % перевищення вмісту коксового дрібняку. Відповідачем було надано розрахунок ціни за товар, згідно якого була розрахована знижка ціни у розмірі 2604,41 грн. Позивач, розглянувши лист № 45/1021 від 30.10.2012 р. надав відповідачу відповідь від 01.11.2012 р. № 36/1169 та вказав, що відповідач зобов'язаний, згідно умов п.8.7 договору, повернути вагон № 0490 з кокосовою продукцією без використання на ПАТ "Запоріжкокс". Так, згідно п. 8.7 договору, покупець не має права розпоряджатись товаром, по якому пред'явлені претензії, без згоди постачальника, до моменту врегулювання претензії. При цьому покупець бере на себе всі зв'язані з цим витрати. Однак, незважаючи на те, що ПАТ "Запоріжкокс" не визнало, що поставлений товар не відповідає якості та не погодилось з проханням покупця про знижку ціни товару на 2604,41 грн. Відповідач звернувся з листом № 45/1042 від 02.11.2012 р. в якому підтвердив, що товар був використаний в виробництві феросплавів і не був повернений на склад ПАТ "Запоріжкокс" та у зв'язку з виключним випадком наполягав на коригуванні рахунку на товар на суму 2604,41 грн. Позивач не погодився на коригування рахунку № 4933 від 24.10.2012 р. та вважає товар таким, що відповідає якості, про що була направлена відповідь листом № 19/386 від 13.11.2012 р. на адресу відповідача та вказано про необхідність відповідачу здійснити оплату рахунку № 4933 від 24.10.2012 р. в повному об'ємі. Згідно умов ч. 2, п. 5.1 договору, прийомка товару по якості проводиться у відповідності до вимог СОУ МПП 75.160-323:2010 «Кокс кам'яновугільний та пековий. Правила приймання», ДСТУ 322-12-3-95 «Кокс кам'яновугільний пековий і термоантрацит Методи відбору і підготовки проб для іспиту», інструкції № П-7. Згідно висновку комісії приймання товару по якості, в акті № 38 показник, що визначає вміст фракції по крупності від 0 до 8 мм, склав 16,3%. Продукція приймається по результатам спільної прийомки і звіту SGS Україна. Отже, згідно звіту про інспекцію SGS Україна № ZA 1220-1727/222 від 30.10.2012 р., показник крупності кусків від 8 до 25 мм (83,7%) більший ніж передбачений Стандартом СОУ МПП 75.160-323:2010, (не менше 70%). Таким чином, позивач вважає, що ПАТ "Запоріжкокс" виконані вимоги, встановлені державними та галузевими стандартами, щодо відповідності якості товару. Відповідач з претензійними вимогами, щодо невідповідності товару якості до ПАТ "Запоріжкокс" не звертався. За порушення грошових зобов'язань відповідачеві нараховано 194,79 грн. пені, 199,29 грн. 3 % річних, 1888,19 грн. інфляційних втрат.

ПАТ "ЗЗФ", відповідач по справі, у відзиві на позов зазначає, що згідно п. 4.1 договору якість товару повинна відповідати існуючим стандартам та технічним умовам. 24.10.12 р. Постачальник поставив покупцю горішок коксовий клас крупності 8-25 мм на суму 80135,73 грн. Вважає, що при здійснення поставки товару у вагоні № 0490, згідно сертифікату якості № 2551 було перевищення вмісту коксового дрібняку, про що відповідач сповістив листом позивача, а також про відповідне коригування ціни за товар - на 2,5 % за кожне перевищення вмісту коксового дрібняку. Також відповідачем було надано розрахунок ціни за товар щодо розрахункової знижки ціни у розмірі 2604,41 грн. Таким чином вважаємо, що відповідач повністю провів розрахунки з позивачем з урахуванням знижки, а також що дії ПАТ «ЗФЗ» є правомірними і такими що відповідають дійсним обставинам справи та нормам діючого законодавства України. Посилання позивача на стандарт Міністерства промислової політики є некоректною і ніяким чином не має відношення до справи, тому що наведений стандарт регулює порядок приймання продукції. В свою чергу якісні показники товару, про які сторони домовились в договорі, вказані, згідно п.1.1. в специфікаціях до нього. Взагалі в даному випадку не йдеться мова про брак якості всього вагону, а лише про невідповідність поставленої продукції такому сортименту, який передбачений специфікацією від 01.10.12 р. Сторонами договору, з ініціативи ПАТ "Запоріжкокс" був змінений порядок виконання обов'язків по договору - приймання товару на території ПАТ «ЗФЗ» без внесення відповідних змін в договір. Таким чином, порядок дій сторін в такому випадку залишився не врегульованим. Незважаючи на відсутність в договорі положень, регламентуючих порядок надання знижок та коригування ціни товару, договір також не містить на це заборони.

Представник відповідача в попередніх засіданнях заперечив проти позову, просив у його задоволенні відмовити.

В запереченнях від 07.07.2015 р. на відзив, ПАТ "Запоріжкокс" також звернуло увагу суду, що ні умовами договору, ні в умовах додатку, специфікації, ні в заявці відповідача не йде мова про поставку продукції (товару) згідно сортименту. Взагалі, в діючому законодавстві України ніколи не застосовувалось і не застосовується для коксохімічної продукції таке поняття чи слово як сортимент. У відповідності до вимог ТУ У 322-0-97 горішок коксовий підрозділяється на два класи крупності: 10-25 мм. та 8-25 мм. та марки: КО 1, КО 2, КО З, КО 4, а якісні показники товару визначені сторонами в п. 4.1 договору та вказані в специфікації з посиланням на ТУ У 322-0-97 та в жодному випадку не вказується про сортимент.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги просила їх задовольнити.

За заявою представників сторін, розгляд справи здійснювався без застосування засобів фіксації судового процесу.

У відповідності до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

15.05.2012 р. ПАТ "Запоріжкокс" (постачальник) та ПАТ «Зізький завод феросплавів» (покупець) було укладено договір поставки № 1111 (далі договір № 1111).

Відповідно до умов п. 1.1 договору № 1111 постачальник зобов'язаний поставити і передати у власність покупцю продукцію коксохімічного виробництва (далі-товар) у відповідності з сортаментом, якістю, строками, в обсязі, за цінам і на умовах, передбачених в додатках, специфікаціях, до даного договору, які є його невід'ємною частиною, а покупець зобов'язувався прийняти та оплатити товар згідно умов договору.

Згідно п. 2.1 договору № 1111 поставка товару постачальником на адресу покупця здійснюється на умовах ЕХW, ПАТ "Запоріжкокс", станція Південна.

Пунктом 2.2 договору № 1111 передбачено, що дата поставки товару і дата переходу ризиків, пов'язаних з втратою і пошкодженням товару, вважається дата відвантаження товару, що вказана на внутрішній заводській залізничній накладній постачальника.

Відповідно до п. 9.6 договору № 1111 в редакції додаткової угоди від 16.05.2013 р., він набирає чинності з 01 червня 2012 року та діє до 01.06.2014 р., а в частині взаєморозрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Правовідносини сторін є господарськими.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За своєю правовою природою, договір по даній справі є договором купівлі-продажу.

Статтею 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно з нормою ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

24.10.2012 р. згідно умов договору № 1111 постачальник поставив покупцю товар - горішок коксовий клас крупності 8-25 мм, у вагоні № 0490 на суму 80135,73 грн., що підтверджується накладною про передачу товару № 7133 від 24.10.2012 р.

Згідно п.3.3 договору № 1111 товар мав бути оплачений протягом 5 банківських днів з дати відвантаження товару за умови отримання всіх документів (рахунку-фактури, податкової накладної), вказаних п. 2.3 договору.

Отже, відповідач мав оплатити продукцію у строк до 01.11.2012 р.

Для оплати за поставлений товар відповідачеві було виставлено рахунок-фактуру № 4933 від 24.10.2012 р. на загальну суму 140338,70 грн., у т. ч. за товар у вагоні № 0490, згідно сертифікату якості № 2551, на суму 80135,73 грн. Рахунок № 4933 від 24.10.2012 р. для оплати був направлений позивачем і одержаний відповідачем 25.10.2012 р., що підтверджується реєстром переданих документів від 25.10.2012 р., в якому про одержання рахунку проставив підпис представник відповідача Демьяненко А.В.

Відповідач, свого зобов'язання, щодо оплати одержаного товару в повному обсязі не виконав. Рахунок-фактура № 4933 від 24.10.2012 р. на загальну суму 140338,70 грн. був сплачений частково, що підтверджується випискою банку ПАТ «ПУМБ» про перерахування платіжним дорученням № 203594 від 15.11.2012 р. суми 243849,23 грн. на оплату рахунків: № 4933 від 24.10.2012 р. в сумі 137734,29 грн., № 4914 від 23.10.2012 р. в сумі 41195,44 грн., № 5060 від 30.10.2012 р. в сумі 64919,50 грн.

Таким чином, сума заборгованості відповідача перед позивачем, згідно накладної про передачу товару № 7133 від 24.10.2012 р. і рахунка-фактури № 4933 від 24.10.2012 р., складає 2604,41 грн.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Враховуюче вищевикладене та той факт, що на момент розгляду спору по суті відповідач не надав доказів повної оплати поставленого товару, не висунув заперечень з приводу отриманого комплекту документів, не повернув частину отриманого товару, вимога позивача про стягнення 2 604,41 грн. заборгованості підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем за порушення грошових зобов'язань нараховано відповідачеві 199,29 грн. 3 % річних за період: 01.11.2012 р. - 20.05.2015 р. (931 день), 1888,19 грн. інфляційних втрат за період: листопад 2012 року - квітень 2012 року.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено нарахування 3% річних і інфляційних та встановлено, що правильною сумою річних є 193,55 грн., а інфляція за період: листопад 2012 року - квітень 2012 року складає 1881,81 грн. (показник: 172,255, з урахуванням дефляції за листопад 2012 року).

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 8.2 договору № 1111, у випадку порушення покупцем строків оплати товару чи строків відшкодування витрат, передбачених умовами даного договору, покупець зобов'язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі 0,3%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення платежу, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, судом перевірено заявлений позивачем розрахунок пені та встановлено, що правильною сумою до стягнення пені є 193,55 грн.

Отже, позовні вимоги про стягнення пені, 3% річних та інфляції підлягають частковому задоволенню.

Щодо відповідності поставленого товару вимогам по якості та асортименту.

Згідно ч. 1 ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Згідно п. 5.1 договору № 1111, прийомка товару по якості проводиться у відповідності до вимог СОУ МПП 75.160-323:2010 «Кокс кам'яновугільний та пековий. Правила приймання», ДСТУ 322-12-3-95 «Кокс кам'яновугільний пековий і термоантрацит Методи відбору і підготовки проб для іспиту», інструкції № П-7. У випадку невідповідності якості товару умовам договору вимогам ТУ, ДСТУ, документам, визначаючим його якість, відвантаження товару не проводиться. Покупець при вхідному контролі на своєму підприємстві використовує відбір проб із вагонів по ДСТУ 322-12-3-95 «Кокс кам'яновугільний пековий і термоантрацит Методи відбору і підготовки проб для іспиту», п. 5.3.2 по додатку А, з урахуванням вимог договору і в частині, що не протирічить договору.

29.10.2012 р. було здійснене комісійне приймання товару по якості і сторони склали акт відбору проб № 38 від 29.10.2012 р., а також акт про спільну прийомку продукції по якості від 29.10.2012 р. № 38.

Згідно висновку комісії приймання товару по якості, в акті № 38 показник, що визначає вміст фракції по крупності від 0 до 8 мм, склав 16,3%. Продукція приймається по результатам спільної прийомки і звіту SGS Україна.

На вимогу покупця була проведена інспекція незалежною експертною організацією SGS Україна, про що наданий звіт про інспекцію № ZА 1220-1727/222 від 30.10.2012 р.

Згідно звіту про інспекцію № ZА 1220-1727/222 від 30.10.2012 р., одержано результат:

Розмір, ммРезультат %
<816,3
8-2583,7
>250,0
Таким чином, згідно звіту SGS Україна, показник, що визначає вміст фракції по крупності від 8 до 25 мм, склав 83,7%

Показник, що визначає вміст фракції по крупності від 8 до 25 мм, (83,7%) не вважається таким, що не відповідає якості, оскільки у вагоні № 0490, згідно сертифікату якості № 2551, завантажено горішок коксовий марка КО-4, клас крупності 8-25мм. Масова частка шматків, що менше 8 мм склала - 14,2 %, масова частка шматків більше 25 мм склала - 0,1%; згідно п. п. 4.2.4, 4.2.5 Стандарту Міністерства промислової політики України СОУ МПП 75.160-323:2010, показник основного класу крупності шматків від 8 до 25 мм повинен складати не менше 70%; згідно звіту про інспекцію SGS Україна № ZА 1220-1727/222 від 30.10.2012 р., що проводилась у покупця, показник по основному класу крупності шматків від 8 до 25 мм складає - 83,7 %.

Отже, згідно звіту про інспекцію SGS Україна № ZА 1220-1727/222 від 30.10.2012 р., показник крупності кусків від 8 до 25 мм (83,7%) більший ніж передбачений Стандартом СОУ МПП 75.160-323:2010.

Згідно акту про спільну прийомку продукції по якості від 29.10.2012 р. № 38 надано висновок - продукція приймається по результатам спільної прийомки і звіту SGS Україна.

Таким чином, позивачем виконані вимоги встановлені державними та галузевими стандартами, щодо відповідності якості товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 671 ЦК України якщо за договором купівлі-продажу переданню підлягає товар у певному співвідношенні за видами, моделями, розмірами, кольорами або іншими ознаками (асортимент), продавець зобов'язаний передати покупцеві товар в асортименті, погодженому сторонами.

Позивачем та відповідачем було узгоджено і підписано додаток № 6 від 01.10.2012 р. до договору № 1111 (специфікація), згідно якої визначили про поставку коксохімічної продукції: 1) горішок коксовий клас крупності 10-25 мм, марки КО 1, КО 2, КО 3, згідно ТУ У 322-0-97, із зм. 1,2 у кількості - 140 тн. по ціні за 1 тону без ПДВ - 1760 грн., на суму 295680,00 грн. з ПДВ; 2) горішок коксовий клас крупності 8-25 мм, марки КО 4, згідно ТУ У 322-0-97, із зм. 1,2 у кількості - 760 тн. по ціні за 1 тону без ПДВ- 1637 грн., на суму 1492944 грн. з ПДВ. Строки поставки: жовтень 2012 року. Умови поставки: ЕХW ПАТ "Запоріжкокс" (ст. Південна), згідно правил ІНКОТЕРМС-2010. Ціна на умовах ЕХW ПАТ "Запоріжкокс" (ст. Південна), згідно правил ІНКОТЕРМС-2010. Таким чином, сторони в договорі сторони узгодили поставку продукції коксохімічного виробництва «горішок коксовий клас крупності 8-25 мм, марки КО 4 (КГ 4)», щодо якого виник спір.

При цьому суд враховує, що в специфікації № 6 від 01.10.2012 р. показник основного класу крупності шматків від 8 до 25 мм не менше 70% змінено не було, більш жорстких вимог до вказаних показників покупцем не висунуто, тому вважається, що сторони погодили звичайні вимоги, передбачені СОУ МПП 75.160-323:2010 щодо показників основного класу крупності шматків.

Покупець відповідно до п.2.4 договору № 1111 зобов'язаний надавати заявку на відвантаження товару, в якій вказує назву і марку товару, обсяг поставки, умови поставки, реквізити вантажоодержувача, посилання на діючий договір, заявка надається по факсу і/або електронній пошті.

Заявку № 45/907 від 02.10.2012 р. на відвантаження, поставку товару в жовтні 2012 р. відповідач надав по електронній пошті фінансовому директору Ващиліну С.В., в якій зазначив: «згідно договору № 1111 від 15.05.2012 р. прошу почати відвантаження в жовтні 2012 р. на адресу відповідача, узгодженого обсягу коксової продукції виробництва позивача: горішок коксовий фр. 8-25 мм. у обсязі 760 тн. сух., горішок коксовий фр. 10-25 мм. у обсязі 140 сух.тн».

В специфікації додаток № 6 від 01.10.2012 р. вказано про поставку товару відповідно ТУ У 322-0-97.

Відповідно до р.2 Технічних умов на горішок коксовий ТУ У 322-0-97, «Технічні вимоги» - горішок коксовий повинен відповідати і вироблятись у відповідності з вимогами цих Технічних умов.

Згідно п.2.3 ТУ У 322-0-97 в залежності від розміру шматків горішок коксовий підрозділяється на два класи крупності: 10-25 мм та 8-25 мм, в залежності від зольності на марки: КО 1, КО 2, КО З, КО 4. Горішок коксовий класу крупності 8-25 мм відноситься до марки КО 4 (коксовий горішок КГ 4).

Згідно вимог п.2.4 ТУ У 322-0-97 по показникам якості горішок коксовий повинен відповідати нормам і вимогам показників, як:

- Зольність;

- Масова частка загальної вологи;

- Масова частка шматків, не більше 25мм, менше 10 мм, менше 8 мм.

Вимогами п.2.7 ТУ У 322-0-97, передбачено, що умови розрахунку за горішок коксовий вказуються в договорі на поставку продукції, що укладається між виробником та споживачем.

Отже, у відповідності до вимог ТУ У 322-0-97 горішок коксовий підрозділяється на два класи крупності: 10-25 мм. та 8-25 мм. та марки: КО 1, КО 2, КО З, КО 4, а якісні показники товару визначені сторонами в п. 4.1 Договору та вказані в специфікації з посиланням на ТУ У 322-0-97.

Доводи відповідача про те, що Стандарт Міністерства промислової політики України СОУ МПП 75.160-323:2010 не має відношення до справи, спростовується умовами ч. 2, 3 п. 5.1 договору № 1111 - приймання товару по якості здійснюється покупцем у відповідності до вимог СОУ МПП 75.160-323:2010 «Кокс кам'яновугільний та пековий. Правила приймання».

Таким чином, позивачем поставлено товар відповідачеві згідно вимог договору № 1111 без будь-яких порушень щодо якісних, кількісних та інших вимог до товару.

Також суд бере до уваги, що на час поставки товару умовами договору № 1111 не передбачалось ні проведення корегування (зменшення ціни), ні застосування знижки в ціні.

Відповідно до ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, а частиною 2 цієї статті встановлено, що зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Відтак, чинним законодавством України передбачено, що договір може містити умови, що передбачають порядок зміни (у т.ч. збільшення) ціни товару і обов'язок боржника сплатити кредитору змінену (у т.ч. збільшену) ціну товару (тобто доплатити суму збільшення ціни товару).

В договорі № 1111 та специфікації № 6 від 01.10.2012 р. відсутні умови щодо коригування ціни товару.

Покупець або мав прийняти товар або відмовитись від прийняття товару.

30.10.2012 р. відповідач звернувся до позивача з листом № 45/1021, в якому вказувалось про приймання товару (коксу 8-25 мм) у вагоні № 0490, згідно сертифікату якості № 2551, в односторонньому порядку зі знижкою ціни на 2,5% за кожний % перевищення вмісту коксового дрібняку.

Відповідачем було надано розрахунок ціни за товар, згідно якого була розрахована знижка ціни у розмірі 2604,41 грн.

Згідно п. 8.7 договору № 1111, покупець не має права розпоряджатись товаром, по якому пред'явлені претензії, без згоди постачальника, до моменту врегулювання претензії. При цьому покупець бере на себе всі зв'язані з цим витрати.

Однак, незважаючи на те, що ПАТ "Запоріжкокс" не визнало, що поставлений товар не відповідає якості та не погодилось з проханням покупця про знижку ціни товару на 2604,41 грн., відповідач звернувся з листом № 45/1042 від 02.11.2012 р., в якому підтвердив, що товар був використаний в виробництві феросплавів і не був повернений на склад ПАТ "Запоріжкокс", та у зв'язку з виключним випадком наполягав на коригуванні рахунку на товар на суму 2604,41 грн.

Позивач не погодився на коригування рахунку № 4933 від 24.10.2012 р. та вважав товар таким, що відповідає якості, про що була направлена відповідь листом № 19/386 від 13.11.2012 р. на адресу відповідача, та вказано про необхідність відповідачу здійснити оплату рахунку № 4933 від 24.10.2012 р. в повному об'ємі.

З огляду на зазначені обставини, суд визнає неправомірними односторонню відмову відповідача від оплати поставленого товару та одностороннє коригування ціни покупцем. Доводи ПАТ «ЗЗФ» щодо невідповідності поставленого товару вимогам договору № 1111 щодо сортименту матеріалами справи не підтверджується і судом відхиляються.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" (69035,м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11, ідентифікаційний код юридичної особи: 00186542) на користь Публічного акціонерного товариства "Запоріжкокс" (69600, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 4, ідентифікаційний код юридичної особи: 00191224) 2604 (дві тисячі шістсот чотири) грн. 41 коп. основного боргу, 193 (сто дев'яносто три) грн. 55 коп. пені, 199 (сто дев'яносто дев'ять) грн. 26 коп. 3 % річних, 1881 (одна тисяча вісімсот вісімдесят одна) грн. 81 коп. інфляційних втрат, 1824 (одна тисяча вісімсот двадцять чотири) грн. 14 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Згідно ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 24.07.2015 р.

Суддя А.О. Науменко