ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 р. Справа № 909/670/15

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шкіндер П. А., при секретарі судового засідання Кучма І. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "САТ Україна", вул.Кутузова,139, м.Бровари, Київська область, 07400

(фактична адреса: вул. Симоненка 4, м. Бровари, Київська область)

до відповідача: Дочірнього підприємства "Івано-Франківський "Облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", вул. Є. Петрушевича, 1,м. Івано-Франківськ,76018

про стягнення заборгованості за договором про відступлення права вимоги, інфляційних втрат, 3 % річних в сумі 141006,80 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: представники не з'явилися

від відповідача Федорів В.І. ( довіреність 01/01-ю-02 від 12.01.15) - представник;

встановив

ТзОВ "САТ Україна" звернувся до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ДП "Івано-Франківський "Облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" про стягнення заборгованості за договором про відступлення права вимоги, інфляційних втрат, 3 % річних в сумі 141006,80 грн. Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 22.06.15 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 02.07.15. В порядку ст.77 ГПК України, розгляд справи відкладено на 16.07.15року.

Представник позивача в судове засідання не з"явився, подав суду клопотання ( вх.10781 від 15.07.2015 року) про залучення додаткових доказів та розгляд справи без його участі. Дане клопотання свідчить про обізнаність позивача щодо дати та місця наступного судового засідання.

Позовні вимоги позивач виклав у позовній заяві, вказуючи при цьому, на:

- укладення між сторонами Договору від 27.02.2015року № 02-15/1 про відступлення права вимоги.

- неналежне виконання відповідачем взятих на себе договірних зобов"язань, внаслідок чого, утворилась заборгованість в сумі 119508,61грн.;

- приписи ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, згідно яких, позивачу нараховано 20674,99грн. - інфляційних втрат, 823,20грн. - 3% річних;

- норми ст.ст. 509, 525, 526, 629 Цивільного кодексу України.

Представник відповідача в судовому засіданні основний борг в сумі 119508,61грн визнає, просить суд в задоволенні 3% річних та інфляційних втрав відмовити в зв"язку з невірним розрахунком.

Згідно частини 3 пункту 3.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 неявка у судове засідання сторін або однієї з сторін, за умови, що їх належним чином повідомлено про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені частиною першою статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, із врахуванням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Між ТзОВ "САТ Україна" та ДП "Івано-Франківський "Облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", 27.02.2015року був укладений договір №02-15/1 про відступлення права вимоги . Відповідно до п.1.1 Договору первісний кредитор передає, а позивач приймає на себе в повному обсязі права первісного кредитора відносно боржника - ДП "Івано-Франківський "Облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", щодо стягнення 119508,61грн. за поставлений товар за договором поставки №5/12 від 31.05.2012року. За п.2.1 Договору позивач має право замість первісного кредитора вимагати від боржника горошові кошти в розмірі , що зазначений в п.1.1 цього договору. За п.2.3 Договору відповідач зобов"язується виконати свої зобов"язання та сплатити 119508,61грн. на протязі 10 банківських днів з моменту підписання договору.

Відповідач вищевказаний борг на вимогу позивача № 11 від 30.03.2015року не погасив .

Враховуючи вищенаведене, позивач в порядку ст 625 ЦК України, нарахував відповідачу 3% річних та інфляційні втрати.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір, а в силу вимог ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов'язань містяться і у ч. ч. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України.

Ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Однак, відповідач неналежно виконав взяті на себе договірні зобов"язання, в частині оплати коштів і як наслідок, виникла заборгованість в сумі 119508,61грн..

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги)

Ст. 514 ЦК України визначено обсяг прав, що переходять до нового кредитора у зобов'язанні, а саме: до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

В силу вимог ч.2 ст.625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати індексу інфляції та процентів річних за прострочення виконання грошового зобов'язання є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У зв'язку з тим, що в країні відбулися інфляційні процесі, то позивач має право на збереження реальної величини не сплачених грошей.

Позивач, враховуючи той факт, що основний борг не погашено, нарахував відповідачу 3% річних- 823,20грн., інфляційних втрат - 20674,99грн.

Враховуючи вище зазначену правову норму, позивачем правомірно нараховано відповідачу 3% річних та інфляційні втрати. Проте позивач невірно розрахував період прострочення для нарахувавння 3% річних, який в силу ст 530 ГПК України починається з 10.04.2015року, а не з 17.03.2015року. Згідно з арифметичним розрахунком, проведеним судом за допомогою ІПС «Законодавство» розмір 3 % річних за період з 10.04.2015року по 08.06.2015року становить 579,53грн.

Отже, в частині стягнення 243,67грн. 3% річних слід відмовити.

Крім того, позивач невірно провів разрахунок індекса інфляції, так як вказав його з квітня 2015року по травень 2015року , де зазначив, що індекс інфляції у квітні. 2015року становив 114,8. Відповідно до Величини індексів інфляції у 2015 році за даними Держстату України (опублікування в газеті «Урядовий кур'єр» N 84 від 14.05.2015)і ндекс інфляції (у відсотках до попереднього місяця) у квітні 2015року встановлено 114,0.

Відповідно до здійсненого судом арифметичного розрахунка, проведеним судом за допомогою ІПС «Законодавство» розмір інфляційних втрат становить 34766,09грн.

Щодо стягнення з відповідача 34766,09 грн. інфляційних втрат суд зазначає наступне. Судом перевірено правильність нарахування позивачем інфляційних втрат за період визначений позивачем. Згідно з вірним арифметичним розрахунком проведеним судом в системі ІПС "Законодавство" з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційні втрати в сумі 34766,09грн., яка перевищує заявлену до стягнення позивачем. Таким чином, суд вважає за правильне стягнути з відповідача 20674,99грн. інфляційних втрат (в межах заявлених позивачем позовних вимог).

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

З огляду на вимоги ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, на основі вище вказаного, обґрунтованими є позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 119508,61грн. основного боргу, 3% річних - 579,53грн, інфляційних втрат - 20674,99грн. В частині стягнення 243,67грн. 3% річних - відмовити.

Враховуючи приписи ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покласти на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, правило ст.49 Господарського процесуального кодексу України, щодо розподілу сум судового збору у справах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, пропорційно розміру задоволених позовних вимог застосовується також і у випадках, коли судовий збір сплачено за мінімальною ставкою (п. 4.1.постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України"№7 від 21.02.13р.)

Керуючись ст 124 Конституції України , ст. ст. 11, 512, 514, 530, 610, 625 Цивільного кодексу України, ст. 33, 44, 49 ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "САТ Україна", вул.Кутузова,139, м.Бровари, Київська область до Дочірнього підприємства "Івано-Франківський "Облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", вул. Є. Петрушевича, 1,м. Івано-Франківськ про стягнення заборгованості за договором про відступлення права вимоги, інфляційних втрат, 3 % річних в сумі 141006,80 грн. задовольнити частково.

Стягнути Дочірнього підприємства "Івано-Франківський "Облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", вул. Є. Петрушевича, 1,м. Івано-Франківськ ( код 31790584) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "САТ Україна", вул.Кутузова,139, м.Бровари, Київська область ( ) - 140763,13грн. ( сто сорок тисяч сімсот шістдесять три грн. 13коп. ) заборгованості , з яких 119508,61грн. ( сто дев"ятнадцять тисяч п"ятсот вісім грн. 61коп) основного боргу, 579,53грн ( п"ятсот сімдесять дев"ять грн. 53коп.)3% річних, 20674,99грн інфляційних втрат ( двадцять тисяч шістсот сімдесять чотири грн. 99коп.) та 2815,14грн. ( дві тисячі вісімсот п"ятнадцять грн. 14коп) судового збору.

Видати наказ.

В частині стягнення з Дочірнього підприємства "Івано-Франківський "Облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", вул. Є. Петрушевича, 1,м. Івано-Франківськ 243,67грн. 3 % річних. - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 20.07.15

СУДДЯ ШКІНДЕР П.А.

Виготовлено в КП "Діловодство спеціалізованого суду"

Бандурка В.Ю. 20.07.15________________