ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"06" липня 2015 р. Справа № 918/377/15

Господарський суд Рівненської області у складі судді Качура А.М., розглянувши матеріали справи за первісним позовом: Публічного акціонерного товариства "Київобленерго"

до Державного підприємства "Рівненський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою"

про стягнення в сумі 182 682 грн. 80 коп.

та зустрічної позовної заяви: Державного підприємства "Рівненський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою"

до Публічного акціонерного товариства "Київобленерго"

про стягнення в сумі 339 830 грн. 04 коп.

Представники:

Від ПАТ "Київобленерго": Саліван Л.Ф. (довіреність від 17.03.2015 року);

Від ПАТ "Київобленерго": Шевчук І.Д. (довіреність від 24 вересня 2014 року);

Від ПАТ "Київобленерго": Тарасюк Т.М. (довіреність від 01 грудня 2015 року);

Від ДП "Рівненський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою": Люшин В.Г. (директор);

Від ДП "Рівненський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою": Вакульчук О.О. (довіреність від 13 травня 2015 року);

Від ДП "Рівненський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою": Бухальський В.О. (довіреність від 13 травня 2015 року);

Від ДП "Рівненський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою": Панасюк Я.І. (довіреність від 25 березня 2015 року);

Від ДП "Рівненський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою": Приходько Т.В. (довіреність від 13 травня 2015 року);

Статті 20, 22, 91, 107 Господарського процесуального кодексу України роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених статтею 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до статті 81-1 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Київобленерго" звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом до Державного підприємства "Рівненський науково-дослідний інститут землеустрою" про стягнення заборгованості в сумі 182 682,80 грн., позовні вимоги аргументувавши наступним.

У 2009 році між Публічним акціонерним товариством "Київобленерго", яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства "А.Е.С. Київобленерго" на підставі статуту (далі - позивач) та Державним підприємством "Рівненський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" (далі - відповідач) було укладено додаткову угоду від 05.02.2009 року № 3/53 до договору № 665 від 12.12.2008 року та додаткову угоду від 17.09.2009 року № 4 до договору від 12.12.2008 року № 664 про проведення інвентаризації земель відповідно до доданих кошторисів.

Відповідно до додаткової угоди від 05.02.2009 року № 3/53 до договору № 665 від 12.12.2008 року відповідач взяв на себе зобов'язання провести інвентаризацію земель та виготовити технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельні ділянки, які використовуються позивачем для експлуатації об'єктів транспортування електроенергії на території Васильківського району Київської області.

Згідно з умовами зазначених у додатковій угоді від 17.09.2009 року № 4 до договору від 12.12.2008 року № 664 відповідач взяв на себе зобов'язання провести інвентаризацію земель та виготовити технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельні ділянки, які використовуються позивачем для експлуатації об'єктів транспортування електроенергії на території м. Василькові Київської області.

На виконання пункту 7 додаткової угоди № 4 25 лютого 2010 року позивачем було перераховано відповідачу аванс у розмірі 464 704,40 грн.

Відповідно до пункту 2 додаткової угоди № 3/53 та пункту 2 додаткової угоди № 4 відповідач прийняв на себе обов'язок виконати роботи, передбачені договором, але в обсягах та строках, передбачених завданням на виконання робіт та відповідним кошторисом.

У подальшому, відповідач взяті на себе зобов'язання по додатковій угоді № 4 не виконав, у зв'язку з цим у нього виникла дебіторська заборгованість перед позивачем на суму 464 704,40 грн.

З іншого боку, відповідачем по додатковій угоді № 3/53 були виконані роботи на суму 282 021,60 грн. і позивач став дебітором перед відповідачем.

З метою врегулювання питання стосовно погашення заборгованостей між позивачем та відповідачем, керуючись статтею 601 ЦК України, було укладено угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог від 13.12.2012 року.

Зазначеною угодою про зарахування зустрічних однорідних вимог сторони дійшли згоди, що вони мають одна перед одною зустрічні однорідні вимоги строк виконання яких настав та які випливають з додаткової угоди № 3/53 та додаткової угоди № 4.

Результатом укладення угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 13.12.2012 року у позивача було припинено зобов'язання на суму 282 021,60 грн. по додатковій угоді № 3/53, а у відповідача було припинена частина зобов'язання у розмірі 282 021,60 грн. та залишилось частина не припиненого зобов'язання у розмірі 182 682,80 грн. по Додатковій угоді №4. Відповідач з умовами угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 13.12.2012 року погодився та у судовому порядку її не оскаржував.

Отже, на думку позивача, угодою про зарахування зустрічних однорідних вимог від 13.12.2012 року відповідачем підтверджено факт існування заборгованості у розмірі 182 682,80 грн.

13 травня 2015 року Державним підприємством "Рівненський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" подано до суду зустрічну позовну заяву до Публічного акціонерного товариства "Київобленерго" про стягнення в сумі 339 830,04 грн., позовні вимоги в якій аргументовані наступним.

Державне підприємство "Рівненський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" не погоджується із доводами, викладеними в первісній позовній заяві, виходячи з наступного:

Між ПАТ "Київобленерго", яке є правонаступником ЗАТ "А.Е.С. Київобленерго" та ТОВ "Інтеграл сервіс" було укладено договір № 664 від 12.12.2008 року. По даному договору ПАТ "Київобленерго" виступає як замовник, а ТОВ "Інтеграл сервіс" - як виконавець. Предметом договору є проведення інвентаризації земель та виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельні ділянки, які використовуються замовником для експлуатації об'єктів транспортування електроенергії на території 11 районів Київської області, які вказані в пункті 1.2 даного договору, під усіма існуючими об'єктами на момент укладання договору.

Підпунктом 5.2.1 договору передбачено, що виконавець має право залучати до виконання робіт по даному договору субпідрядні організації лише за письмовим погодженням із замовником. Відповідно до вказаного пункту було укладено додаткову угоду № 4 від 17.09.2009 року до договору № 664 від 12.12.2008 року. В цій додатковій угоді замовник та виконавець дійшли згоди залучити субпідрядника - Державне підприємство "Рівненський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" до виконання робіт із інвентаризації земель та виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельні ділянки, які використовуються замовником для експлуатації об'єктів транспортування електроенергії на території Васильківського та Сквирського районів Київської області по договору № 664 від 12.12.2008 року.

Пунктом 7 даної додаткової угоди передбачено, що до початку виконання робіт за кожним окремим завданням на виконання робіт згідно з пунктом 3.7.1 договору № 664 від 12.12.2008 року субпідряднику протягом 5 банківських днів з моменту надання рахунку-фактури виплачується аванс в розмірі 30 % від вартості робіт по кожному окремому завданню, подальший розрахунок за виконані роботи здійснюється протягом 10 банківських днів після підписання актів здачі-приймання виконаних робіт по сільським, селищним, міським радам відповідно.

Умовами додаткової угоди (пункт 8) передбачено здійснення оплати замовником безпосередньо на банківський рахунок субпідрядника.

Дана додаткова угода набула чинності з 17.09.2009 року і є невід'ємною частиною договору № 664 від 12.12.2008 року.

Згідно з банківською випискою від 25.02.2010 року на поточний рахунок Державного підприємства "Рівненський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" надійшов аванс в сумі 464 704,40 грн. від ЗАТ "А.Е.С. Київобленерго" відповідно до додаткової угоди № 4 до договору № 664 від 12.12.2008 року.

Після отримання вказаних коштів, на виконання умов договору, позивач приступив до виконання взятих на себе зобов'язань. Відповідно до завдання на виконання робіт було виконано роботу по виготовленню технічних документацій в складі та в обсягах згідно з чинним на той час законодавством (стаття 56 ЗУ "Про землеустрій") зокрема:

- визначено суміжних землекористувачів по межах земельних ділянок;

- складено акти визначення і погодження меж земельних ділянок;

- складено кадастрові плани на ПЛ, ТП, ПС, бази, будівлі, збірні кадастрові плани (схеми розміщення) з охоронними зонами та експлікації, які погоджено із замовником;

- зазначено на кадастрових планах суміжні землевласники та землекористувачі;

- складено акти перенесення в натуру (на місцевість) меж земельних ділянок і передачі на зберігання межових знаків, які погоджено із замовником.

Від замовника дані документи було погоджено начальником експлуатаційної дільниці Васильківського районного підрозділу Куксенок В.А. та завірено підписом та печаткою даного підрозділу.

Після завершення робіт по складанню технічної документації виявилось, що значна частина об'єктів ЗАТ "А.Е.С. Київобленерго" знаходиться на земельних ділянках, що перебувають у власності громадян, що унеможливлювало подальше проведення робіт, адже згідно пункту 5 статті 116 Земельного кодексу України, надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні проводиться лише після її вилучення або викупу. Факти накладання земельних ділянок під об'єктами ЗАТ "А.Е.С. Київобленерго" на землі приватної власності підтверджуються листами Управління Держкомзему у Васильківському районі. Про ситуацію, що склалась, та оскільки діючим договором не передбачались роботи по вилученню (викупу) земельних ділянок, інститут відразу повідомив замовника. Для вирішення питань продовження робіт інститут неодноразово подавав пропозиції відповідачу (за зустрічним позовом), брав участь разом із представником замовника у виробничих нарадах у Васильківській РДА, головному управлінні Держземагентства Київської області, однак зі сторони відповідача жодних рішень по вирішенню даної проблеми прийнято не було, що суперечать пункту 5.1.2 договору № 664 від 12.12.2008 року.

Виконані роботи було оформлено у 55 технічних документацій та відправлено відповідачу (за зустрічним позовом) кур'єрською поштою 15.10.2014 року. Дані документи було отримано представником Ситник І.А. 16.10.2014 року, що підтверджується наданим кур'єрською службою реєстром адресного обслуговування № 6 від 16.10.2014 року.

Згідно з підписаним сторонами кошторисом до завдання на виконання робіт № 2 до додаткової угоди № 4/322 від 17.09.2009 року до договору № 664 від 12.12.2008 року позивачем було складено акт № 36/10 здачі-приймання виконаних робіт від 15 жовтня 2014 року на суму 522 512,84 грн. Даний акт було відправлено відповідачу поштою 15.10.2014 року, що підтверджується копією чека РД УДППЗ "Укрпошта" № 7033 від 15.10.2014 року.

Таким чином, позивачем за зустрічим позовом, на його думку, виконано всі умови договору № 664 щодо порядку здачі-приймання виконаних робіт. Натомість, відповідач за зустрічним позовом, в порушення вимог пункту 4.4 договору, не направив на адресу позивача ні підписаного акту здачі-приймання виконаних робіт, ні мотивованої відмови від прийняття робіт. Дане свідчить про те, що відповідачем за зустрічним позовом роботи прийняті.

Відповідно до підпункту 5.1.2 пункту 5.1. Договору № 664 на етапі внесення в базу даних в районних управліннях земельних ресурсів інформації про земельні ділянки для присвоєння їм кадастрових номерів у випадку неможливості погодження меж земельних ділянок, які фактично використовуються ЗАТ "А.Е.С. Київобленерго" для експлуатації об'єктів транспортування електроенергії, та/або у випадку неможливості узгодження інших питань у зв'язку із виникненням питань майнового та/або іншого характеру землевласниками та/або землекористувачами та/або іншими третіми особами, що спричинює неможливість подальшого проведення та завершення робіт виконавцем до моменту вирішення таких питань власними зусиллями замовника, виконавець зобов'язаний повідомити про це замовника впродовж 3-х робочих днів після виявлення такої ситуації. У такому разі сторони у 15-ти денний термін складають акт приймання-передачі виконаних робіт у наявному обсязі, на підставі якого замовник оплачує виконавцю фактично виконані роботи. Після вирішення замовником спірних питань та відновлення можливості подальшого проведення і завершення робіт, виконавець продовжує виконання робіт.

Як зазначає позивач за зустрічним позовом, на виконання даної вимоги договору Інститутом направлялись ПАТ "Київобленерго" лист за вих. № 01/2510 від 21.09.2010р., лист за вих. № 02/2631 від 30.09.2010р., лист за вих. № 0171975 від 15.10.2014р., але відповіді від ПАТ "Київобленерго" не було отримано.

Отже, відповідно до умов договору № 664 від 12.12.2008 року ПАТ "Київобленерго" має заборгованість перед інститутом на суму 339 830,04 грн., яка складається з вартості виконаних робіт відповідно до акту № 36/10 здачі-прийняття виконаних робіт від 15.10.2014 року на суму 522 512,84 грн., зменшеної на залишок авансу в сумі 182 682,80 грн. (після проведення зарахування однорідних вимог згідно Угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 13.12.2012 року).

В судовому засіданні від 14 травня 2015 року оголошено перерва до 22 травня 2015 року.

22 травня 2015 року позивачем за первісним позовом подано до суду клопотання про застосування позовної давності.

22 травня 2015 року ПАТ "Київобленерго" подано до суду відзив на зустрічну позовну заяву, відповідно до змісту якої ПАТ "Київобленерго" просить суд відмовити в задоволенні зустрічного позову.

22 травня 2015 року в судовому засіданні оголошено перерву до 04 червня 2015 року.

В судовому засіданні від 04 червня 2015 року оголошено перерву до 18 червня 2015 року.

16 червня 2015 року ПАТ "Київобленерго" подано до суду пояснення щодо недоцільності призначення судової експертизи.

Ухвалою суду від 18 червня 2015 року судом, в порядку статті 69 Господарського процесуального кодексу України, продовжено строк розгляду спору у справі на 15 днів, розгляд справи відкладено на 06 липня 2015 року.

В судовому засіданні представники позивача за первісним позовом підтримали первісні позовні вимоги в повному обсязі та просили суд відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог.

В судовому засіданні представники відповідача за первісним позовом просили суд відмовити в задоволенні первісного позову та задоволити зустрічну позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність наявних у матеріалах справи копій документів поданим учасниками процесу оригіналам цих документів, заслухавши пояснення представників сторін і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

12 грудня 2008 року між ПАТ "Київобленерго", яке є правонаступником ЗАТ "А.Е.С. Київобленерго" (позивач за первісним позовом, замовник, товариство) та ТОВ "Інтеграл сервіс" (виконавець) було укладено договір № 664, відповідно до предмету якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання провести інвентаризацію земель та виготовити технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельні ділянки, які використовуються замовником для експлуатації об'єктів транспортування електроенергії на території 11 районів Київської області, які вказані в пункті 1.2 даного договору, під усіма існуючими об'єктами на момент укладання договору.

Підпунктом 5.2.1 договору передбачено, що виконавець має право залучати до виконання робіт по даному договору субпідрядні організації лише за письмовим погодженням із замовником.

17 вересня 2009 року між ПАТ "Київобленерго", яке є правонаступником ЗАТ "А.Е.С. Київобленерго", ТОВ "Інтеграл сервіс" та Державним підприємством "Рівненський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" (субпідрядник, відповідач за первісним позовом, інститут) було укладено додаткову угоду № 4 від 17.09.2009 року до договору № 664 від 12.12.2008 року.

В цій додатковій угоді замовник та виконавець дійшли згоди залучити субпідрядника - інститут до виконання робіт із інвентаризації земель та виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельні ділянки, які використовуються замовником для експлуатації об'єктів транспортування електроенергії на території Васильківського та Сквирського районів Київської області по договору № 664 від 12.12.2008 року.

Пунктом 7 даної додаткової угоди передбачено, що до початку виконання робіт за кожним окремим завданням на виконання робіт згідно з пунктом 3.7.1. договору № 664 від 12.12.2008 року субпідряднику протягом 5 банківських днів з моменту надання рахунку-фактури виплачується аванс в розмірі 30 % від вартості робіт по кожному окремому завданню, подальший розрахунок за виконані роботи здійснюється протягом 10 банківських днів після підписання актів здачі-приймання виконаних робіт по сільським, селищним, міським радам відповідно.

Дана додаткова угода набула чинності з 17.09.2009 року і є невід'ємною частиною Договору № 664 від 12.12.2008 року.

Згідно з наявними в матеріалах справи доказами, та як не заперечується сторонами, 25.02.2010 року на поточний рахунок інституту надійшов аванс в сумі 464 704,40 грн. від товариства згідно з додатковою угодою № 4 до договору № 664 від 12.12.2008 року.

Правову природу вказаних коштів сторони передбачили умовами договору, встановивши, що це є авансовий платіж.

13 грудня 2012 року між товариством (замовник, сторона 1) та інститутом (субпідрядник, сторона 2) було укладено угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якої сторони домовились про наступне:

За договором № 664 від 12.12.2008 року та Додатковою угодою № 4 від 17.09.2009 року про проведення інвентаризації землі сторона 1 є кредитором, а сторона 2 є боржником при виконанні грошового зобов'язання в сумі 464 704,40 грн.

За договором № 665 від 12.12.2008 року та додаткової угоди № 3/53 від 05.02.2009 року про проведення інвентаризації землі сторона 1 є боржником, а сторона 2 є кредитором при виконанні грошового зобов'язання в сумі 282 021,60 грн.

Вказані вище зобов'язання за вищезазначеними договорами припиняються у в частині зарахування грошової суми в розмірі 282 021,60 грн.

Грошові зобов'язання сторони 2 за договором № 664 від 12.12.2008 року та додатковою угодою № 4 від 17.09.2009 року про проведення інвентаризації землі в частині 182 682,80 грн. залишаються непогашеними та рахуються заборгованістю перед стороною 1.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач за первісним позовом зазначає, що угодою про зарахування зустрічних однорідних вимог від 13.12.2012 року відповідачем підтверджено факт існування заборгованості у розмірі 182 682,80 грн. Тобто дана заборгованість не є спірною, визнана позивачем і підлягає сплаті.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 601 ЦК України, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Разом з тим, суд не може погодитися з доводами позивача за первісним позовом, оскільки, 464 704,40 грн. коштів сплачених 25.02.2010 року товариством на користь інституту за своєю правовою природою є авансовим платежем. Угода не містить положень про припинення будь яких зобов'язань по договору № 664 від 12.12.2008 року та додаткової угоди № 4 (№ 332) від 17.09.2009 року, в тому числі щодо обов'язку замовника перерахувати авансовий платіж, як це визначено пунктом 7 додаткової угоди № 4 (№ 332) від 17.09.2009 року.

В подальшому, згідно з угодою про зарахування зустрічних однорідних вимог від 13 грудня 2012 року частина вказаних коштів (авансу) в сумі 282 021,60 грн. була погашена в рахунок заборгованості товариства перед інститутом за договором № 665 від 12.12.2008 року та додаткової угоди № 3/53 від05.02.2009 року, а сума коштів що становить 182 682,80 грн. є залишком авансу сплаченого за договором № 664 від 12.12.2008 року та додаткової угоди № 4 від 19.09.2009 року, та є заборгованістю з авансового платежу, яку відповідач за первісним позовом, зобов'язаний погасити, шляхом виконання в порядку та строки встановлені відповідними договорами, передбачених робіт.

Дослідивши текст угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 13 грудня 2012 року суд не вбачає, що вказаною угодою сторони змінили правову природу спірних коштів, що є предметом первісного позову. На думку суду грошові кошти в сумі 182 682,80 грн. є саме залишком авансу, яку інститут отримав на виконання підрядних робіт, користується ними на підставі договірних зобов'язань, що не припинилися та продовжують існувати на час розгляду спору. В матеріалах справи відсутні докази, що підтверджували б наявність іншого невиконаного грошового зобов'язання інституту перед товариством в сумі 182 682,80 грн. як на час укладення угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог, так і на час розгляду спору. Угода про зарахування зустрічних однорідних вимог не містить положень про зміну чи припинення дії договірних зобов'язань, передбачених пунктом 7 додаткової угоди № 4 від 19.09.2009 року.

Як зазначає інститут у своїх письмових поясненнях, після отримання вказаних коштів, на виконання умов договору, він приступив до виконання взятих на себе зобов'язань. Відповідно до завдання на виконання робіт було виконано роботу по виготовленню технічних документацій в складі та в обсягах згідно чинного на той час законодавства (статті 56 ЗУ "Про землеустрій") зокрема:

- визначено суміжних землекористувачів по межах земельних ділянок;

- складено акти визначення і погодження меж земельних ділянок;

- складено кадастрові плани на ПЛ, ТП, ПС, бази, будівлі, збірні кадастрові плани (схеми розміщення) з охоронними зонами та експлікації, які погоджено із замовником;

- зазначено на кадастрових планах суміжні землевласники та землекористувачі;

- складено акти перенесення в натуру (на місцевість) меж земельних ділянок і передачі на зберігання межових знаків, які погоджено із замовником.

Після завершення робіт по складанню технічної документації виявилось, що значна частина об'єктів товариства знаходиться на земельних ділянках, що перебувають у власності громадян, що унеможливлювало подальше проведення робіт, адже згідно з пунктом 5 статті 116 Земельного кодексу України, надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні проводиться лише після її вилучення або викупу. Факти накладання земельних ділянок під об'єктами товариства на землі приватної власності підтверджуються листами Управління Держкомзему у Васильківському районі.

Виконані інститутом роботи було оформлено у 55 технічних документацій та відправлено відповідачу кур'єрською поштою 15.10.2014 року.

Інститутом було складено акт № 36/10 здачі-приймання виконаних робіт від 15 жовтня 2014 року на суму 522 512,84 грн. Даний акт було відправлено ПАТ "Київобленерго" поштою 15.10.2014 року, що підтверджується копією чека РД УДППЗ "Укрпошта" № 7033 від 15.10.2014 року.

Судом встановлено, що відповідано до положень пункту 2 додаткової угоди № 4 (№332) від 17.09.2009 року, інститут, як субпідрядник, прийняв на себе зобов'язання дотримуватися його умов, в частині, що стосується виконання субпідрядних робіт, здавання виконаних робіт, строків виконання робіт, дотримання вимог щодо конфіденційності інформації, яка стала відомою в процесі виконання умов договору.

В той же час, позивач за первісним позовом, у своїх поясненнях та відзиві на зустрічний позову стверджував, що інститут повинен виконувати лише ті договірні обов'язки та користуватись лише тими правами, що стосуються виконання робіт. Первісний позивач також заперечував те, що на інститут перейшли певні права та обов'язки передбачені договором № 664, помилково вказуючи під час тлумачення пукту 2 додаткової угоди "завдання виконаних робіт" замість передбаченого вказаним пунктом "здавання виконаних робіт". Таким чином, на виконання вказаного пункту додаткової угоди до інституту перейшли права та обов'язки в частині виконання субпідрядних робіт, здавання виконаних робіт, дотримання строків виконання робіт та конфіденційності інформації.

Розділом 4 договору № 664 сторони врегулювали порядок здачі-прийняття виконаних робіт.

Так, здача-приймання виконаних робіт здійснюється сторонами по закінченню виконання робіт по кожній стадії шліхом підписання актів приймання-передачі виконаних робіт та передачі виконавцем замовнику відповідної документації - отриманих результатів робіт (пункт 4.1. договору № 664). Акти здачі-приймання виконаних робіт повинні бути належним чином оформлені і підписані уповноваженою особою виконавця та завізовані представниками районних підрозділів замовника (пункт 4.2. договору № 664). Разом з актами здачі-приймання виконаних робіт виконавець передає оригінали документів - отриманих результатів виконаних робіт, - чи копії цих документів в разі, якщо це погоджено з замовником. Така передача документів супроводжується реєстром наданих документів, який підписується уповноваженими представниками сторін та є свідченням того, що виконавець фактично передав, а замовник фактично прийняв такі документи (пункт 4.3. договору № 664). Замовник протягом 10-ти календарних днів з дня отримання акту здачі-приймання виконаних робіт та реєстру наданих документів, зобов'язаний направити виконавцю підписані акт та реєстр, або направити мотивовану відмову від приймання робіт (пункт 4.4. договору № 664). В разі мотивованої відмови замовника від прийняття робіт, а саме: у випадку виявлення в процесі приймання-передачі виконаних робіт недоліків, допущених з вини виконавця, - сторонами протягом 15-ти календарних днів складається двосторонній дефектний акт з переліком необхідних доробок та строків їх усунення; виконавець у термін, визначений у дефектному акті, зобов'язаний усунути такі недоліки і повторно передати замовнику результати виконаних робіт.

Всупереч наведеному, інстуту не надав суду доказів, що підтверджували б дотримання обов'язкових для нього положень розділу 4 договору № 664 при направленні ним актів прийняття - передачі виконаних робіт замовнику. Зокрема, це стосується направлення разом з актами здачі-приймання виконаних робіт результатів виконаних робіт - копій чи оригіналів документів та реєстру документів, що передаються. Вказані обставини щодо відсутності реєстру наданих документів не заперечуються представниками інституту. З огляду на таке, у відповідача за зустрічним позовом не було підстав приймати та підписувати акти здачі-приймання, оскільки інститутом не дотримано порядку здачі-приймання робіт передбаченого договором.

Відповідно до підпункту 5.1.2 пункту 5.1. договору № 664, на етапі внесення в базу даних в районних управліннях земельних ресурсів інформації про земельні ділянки для присвоєння їм кадастрових номерів у випадку неможливості погодження меж земельних ділянок, які фактично використовуються товариством для експлуатації об'єктів транспортування електроенергії, та/або у випадку неможливості узгодження інших питань у зв'язку із виникненням питань майнового та/або іншого характеру землевласниками та/або землекористувачами та/або іншими третіми особами, що спричинює неможливість подальшого проведення та завершення робіт виконавцем, до моменту вирішення таких питань власними зусиллями замовника, виконавець зобов'язаний повідомити про це замовника впродовж 3-х робочих днів після виявлення такої ситуації. У такому разі сторони у 15-ти денний термін складають акт приймання-передачі виконаних робіт у наявному обсязі, на підставі якого замовник оплачує виконавцю фактично виконані роботи. Після вирішення замовником спірних питань та відновлення можливості подальшого проведення і завершення робіт, виконавець продовжує виконання робіт.

Положення розділу 4 та пункту 5.1.2. договору № 664, як встановлено судом, стосуються саме порядку прийннятя виконаних робіт і розповсюджуються на інститут як на субпідрядника при виконанні них підрядних робіт.

З наведеного пункту договору, суд вбачає, що сторони домовились про наступний порядок дій сторін та обов'язки субпідрядника у випадках неможливості подальшого проведення та завершення робіт:

- обов'язок виконавця (субпідрядника) повідомити замовника про наявність обставин, що спричинюють неможливість подальшого проведення та завершення робіт впродовж 3-х робочих днів після виявлення такої ситуації та дочекатись рішення замовника;

- виконавець (субпідрядник) спільно з замовником протягом 15-ти днів складають акт приймання-передачі виконаних робіт у наявному обсязі;

- обов'язок виконавця (субпідрядника) не продовжувати виконання робіт до вирішення замовником спірних питань;

- обов'язок виконавця (субпідрядника) продовжити виконання робіт лише після вирішення замовником спірних питань та відновлення можливості подальшого проведення і завершення робіт.

Натомість інститут не дотримався визначеного порядку, не виконав передбачені пунктом 5.1.2. обов'язки виконавця.

Так, інститут не повідомляв належним чином про наявність обставин передбачених пунктом. 5.1.2. в 3-денний строк з дня їх виявлення; в односторонньому порядку без участі замовника склав акти, порушивши при цьому 15-ти денний строк, та направляв акти без підтверджуючих документів; продовжив роботи не очікуючи рішення замовника про подальше проведення робіт. В судовому засіданні представники підтвердили ті обставини, що після виявлення неможливості подальшого проведення та завершення робіт було продовжено виконання робіт без рішення замовника.

Посилання позивача за зустрічним позовом на виконання ним вимоги пункту 5.1.2. щодо повідомлення замовника про неможливість продовження робіт судом оцінюються критично. Так, Інститутом направлялись ПАТ "Київобленерго" лист за вих. № 01/2510 від 21.09.2010р., лист за вих. № 02/2631 від 30.09.2010р., лист за вих. № 01/1975 від 15.10.2014р., в яких, як стверджує позивач за зустрічним позовом, він повідомляв про такі обставини.

В листах відсутні посилання на конкретні обставини, що перешкоджають продовженню робіт, дати виявлення таких обставин, посилання на пункт 5.1.2. договору № 664, що регламентує зазначену ситуацію, докази щодо направлення проектів актів та пропозицій щодо спільного із замовником складання актів приймання-передачі виконаних робіт. Позивачем за зустрічним позовом не подано доказів, що підтвердили б обставини ігнорування замовником пропозицій субпідрядника по спільному складанню актів чи відомості про ухилення замовника від спільного складання актів. Акти надсилались замовнику без надання підтверджуючих документів та без реєстру наданих документів.

Таким чином, підсумовуючи наведене, суд зазначає, що позивачем за зустрічним позовом не доведено дотримання ним договірних зобов'язань щодо здавання виконаних робіт, як в порядку визначеному розділом 4 договору № 664, так і в порядку передбаченому пунктом 5.1.2. договору № 664.

З огляду на таке, у відповідача за зустрічним позовом були відсутні підстави приймати роботи виконані інститутом та підписувати направлені ним акти. Отже, позивач за зустрічним позовом передчасно звернувся до суду із вимогами про стягнення грошових коштів як оплату за виконані ним підрядні роботи.

Слід зазначити, що обґрунтовуючи свої вимоги за зустрічною позовною заявою позивач посилається на відмову відповідача за зустрічним позовом від підписання акту здачі - приймання фактичних виконаних робіт, а відтак, керуючись статтею 882 ЦК України, інститут вважає, що роботи були здані товариству згідно з умовами договору та нормами чинного законодавства.

Так, позивач за зустрічним позовом зазначає, що 15 жовтня 2014 року інститутом було направлено на адресу товариства акт № 36/10 здачі-приймання фактично виконаних робіт, оскільки повне виконання робіт згідно договору № 664 та додаткової угоди № 4 було неможливим з причин, що не залежали від субпідрядника. Наданий інститутом акт здачі-приймання виконаних робіт № 36/10 складений тільки 15 жовтня 2014 року, що суперечить графіку виконання робіт до договору № 664 та умовам пунктів 5.1.1. та 5.1.2. договору № 664.

У відповідь на вказаний акт товариством було складено акт недоліків в технічній документації по Васильківському району. Доказів усунення недоліків виявлених замовником не подано.

Крім того, суд звертає увагу сторін на те, що за правилами пункту 5.1.2 передбачено спільне складання проміжного акту обома сторонами, а тому стверджувати, що така дія може бути вчинена лише однією зі сторі не можна.

Суд також вважає за необхідне наголосити на наступному.

Позивач за первісним позовом посилається на положення статей 858, 849 ЦК України.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором підряду.

Відповідно до статті 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Як визначено статтею 887 ЦК України, за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх.

До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 846 ЦК України передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до статті 849 ЦК України, замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.

Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази відмови товариства від договору № 664 та додаткової угоди № 4, відтак договір є чинним. Посилання первісного позивача про припинення дії вказаних договорів шляхом укладання угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог не відповідають дійсності, оскільки вказана угода не містить посилань на відмову товариства від договору № 664 та додаткової угоди № 4.

Лист № 27/1/114 від 20.10.2014 року, всупереч твердженням позивача за первісним позовом, теж не містить повідомлень про одностороннє розірвання договірних зобов'язань, підстав такого розірвання, пропозицій контрагенту про двостороннє розірвання або ж посилань на норми цивільного законодавства (статті 849, 858 ЦК України або інші), що регулюють такі питання.

Саме лише посилання у листі товариства на те, що роботи втратили для нього свою актуальність не є по своїй суті відмовою від договору чи пропозицією про його розірвання.

Згідно зі статтею 850 ЦК України, замовник зобов'язаний сприяти підрядникові у виконанні роботи у випадках, в обсязі та в порядку, встановлених договором підряду.

У разі невиконання замовником цього обов'язку підрядник має право вимагати відшкодування завданих збитків, включаючи додаткові витрати, викликані простоєм, перенесенням строків виконання роботи, або підвищення ціни роботи.

Якщо виконання роботи за договором підряду стало неможливим внаслідок дій або недогляду замовника, підрядник має право на сплату йому встановленої ціни з урахуванням плати за виконану частину роботи, за вирахуванням сум, які підрядник одержав або міг одержати у зв'язку з невиконанням замовником договору.

Замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові (стаття 853 ЦК України).

Статтею 854 ЦК України визначено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Разом з тим, за змістом статті 882 ЦК України, замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов'язаний негайно розпочати їх прийняття.

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Водночас, відповідно до статті 882 ЦК України встановлено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Проте, наданий позивачем за зустрічним позовом акт № 36/10 від 15 жовтня 2014 року не містить відомості про підписання вказаного акту в односторонньому порядку у зв'язку з відмовою товариства від його підписання як того вимагає стаття 882 ЦК України.

Таким чином, у зв'язку з невиконанням порядку врегулювання спірних питань, передбаченого укладеним між сторонами договором, суд вважає що зустрічний позов є передчасний, оскільки оплата робіт здійснюється згідно актів здачі-прийняття робіт, які у передбаченому договором порядку не погоджені.

Стосовно твердження товариства про те, що вказана юридична особа є неналежним відповідачем, то воно спростовується умовами додаткової угоди № 4 від 17.09.2009 року, зокрема пунктами 6, 7, 8 якої встановлено, що обов'язок прийняття та оплати робіт покладається на замовника (ПАТ "Київобленерго"), відтак, порушення умов договору на думку позивача за зустрічним позовом сталося з вини замовника, а саме товариства.

Щодо застосування строку позовної давності суд зазначає наступне.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (261 ЦК України).

Оскільки, як встановлено судом, строк оплати за виконані роботи не прийшов, відтак є неможливим застосування позовної давності до вказаної вимоги.

Також товариство зазначає, що згідно з положеннями статті 849 ЦК України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Так, укладенням угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог на думку товариства сторони погодили факт неспроможності виконання додаткової угоди №4.

Проте, суд не погоджується з таким висновком позивача за первісним позовом, оскільки вказаною угодою про зарахування зустрічних однорідних вимог сторони лише врегулювали між собою наявні кредиторські заборгованості.

Будь-яких доказів припинення дії умов додаткової угоди № 4 договору № 664 від 12.12.2008 року сторони суду не надали.

Так пунктами 8.1., 9.1. договору № 664 встановлено, що цей договір набуває чинності з моменту йог підписання і діє до моменту повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань. Цей договір може бути достроково розірваний за погодженням сторін шляхом підписання відповідної додаткової угоди.

Оскільки сторонами станом на час розгляду справи не виконано всіх зобов'язань взятих на себе умовами договору, а в матеріалах справи відсутні докази припинення дії договору, погодженого сторонами, суд вважає, що вказаний договір продовжує свою дію.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

У відповідності до статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

В силу вимог статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи все вищенаведене, положення норм статей 32, 33, 34, 43 ГПК України, та оцінюючи усі докази, які містяться у матеріалах справи у сукупності, господарський суд дійшов висновку про те, що первісні позовні вимоги заявлені ПАТ "Київобленерго" до ДП "Рівненський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" про стягнення заборгованості в сумі 182 682,80 грн. до задоволення не підлягають оскільки договір № 664 та додаткова угода № 4 станом на час розгляду спору є чинними, а повернення сплаченого авансу в сумі 182 682,80 грн. є необґрунтованим та передчасним.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення зустрічного позову ДП "Рівненський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" до ПАТ "Київобленерго" про стягнення 338 830,04 грн. вартості виконаних робіт, оскільки вказана сума заборгованості не підтверджена належним чином, а акт здачі прийняття вказаних робіт оформлений з порушенням договору № 664 та додаткової угоди № 4 та обгрунтовано не прийнятий у встановленому порядку ПАТ "Київобленерго".

Таким чином, на думку суду, як позивач за первісним позовом, так і позивач за зустрічним позовом, передчасно звернулися до суду зі своїми вимогами.

Судовий збір на підставі частини 1 статті 49 ГПК України, суд залишає за позивачами.

На підставі викладеного та керуючись статтями 43, 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні первісного позову Публічного акціонерного товариства "Київобленерго" - відмовити.

2. Судові витрати за первісним позовом залишити за Публічним акціонернимм товариством "Київобленерго".

3. В задоволенні зустрічного позову Державного підприємства "Рівненський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" - відмовити.

4. Судові витрати за зустрічним позовом залишити за Державним підприємством "Рівненський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою".

повне рішення складено 13 липня 2015 року

Суддя Качур А.М.