РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2015№910/12786/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., при секретарі судового засідання Грабовській А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/12786/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Київська комунальна компанія", м. Київ,

до Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Київ,

про визнання незаконним та скасування рішення,

за участю представників:

позивача - Татарчук О.Л. (довіреність від 24.03.2015 №2);

відповідача - Клюсової Т.М. (довіреність від 05.01.2015 №1).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська комунальна компанія» (далі - ТОВ «Київська комунальна компанія») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про визнання недійсним рішення Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - Відділення АМК) від 26.03.2015 №36/01-р/к «Про припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» зі справи №134-01/11.14 (далі - рішення №36/01-р/к).

Позов мотивовано тим, що: рішення №36/01-р/к, яким визнано, що ТОВ «Київська комунальна компанія» вчинило порушення, передбачене пунктом 2 статті 50 та частиною першою статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (далі - Закон), у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в межах території міста Києва, де розташований будинок за адресою: м. Київ, вул. Кондратюка, 7, який знаходиться в експлуатації та обслуговуванні ТОВ «Київська комунальна компанія», що може призвести до ущемлення інтересів споживачів, яке було б неможливими за умов існування значної конкуренції на цьому ринку, є незаконним, що відповідно до частини першої статті 59 Закону є підставою для визнання рішення №36/01-р/к недійсним.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.05.2015 порушено провадження у справі.

15.06.2015 Відділення АМК подало суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено таке:

- рішення №36/01-р/к було підписано заступником голови Відділення АМК, який на той час виконував обов'язки голови Відділення АМК та очолював адміністративну колегію Відділення АМК; засвідчення копій документів Відділенням АМК здійснюється відповідно до Інструкції з діловодства в Київському міському територіальному відділенні АМК, затвердженої наказом голови Відділення АМК від 30.07.2013 №47;

- відповідно до статті 12 Закону ТОВ «Київська комунальна компанія» за результатами діяльності у період з 01.04.2013 по 12.11.2014 займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в межах території міста Києва, де розташований будинок за адресою: м. Київ, вул. Кондратюка, 7, який знаходиться в експлуатації та обслуговуванні позивача, з часткою 100%, оскільки на цьому ринку у нього не має жодного конкурента;

- ТОВ «Київська комунальна компанія» укладено з власниками (наймачами) квартир у будинку №7 по вул. Кондратюка, що знаходиться в експлуатації та обслуговуванні позивача, договори про надання послуг з управління, утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, комунальних послуг, зокрема: від 20.03.2013 №12/01/3/429, від 24.10.2014 №12/01/3/401, від 21.10.2014 №12/01/1/145, від 04.02.2013 №12/01/2/267 та від 21.10.2014 №12/01/1/084; за результатами аналізу таких договорів встановлено, що їх положення не відповідають Типовому договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 №529 (далі - Постанова КМУ №529); укладені договори не містять повного переліку прав споживачів, які передбачені Типовим договором; крім того, договорами не визначено повного переліку обов'язків виконавця послуг; при цьому, умови договорів містять положення, які не передбачені Типовим договорам;

- висновки, викладені в рішенні №36/01-р/к, свідчать про те, що дії ТОВ «Київська комунальна компанія» щодо пропонування/укладення із споживачами договорів у редакції позивача можуть ущемлювати інтереси споживачів і були б неможливими за умов існування значної конкуренції на такому ринку.

09.07.2015 ТОВ «Київська комунальна компанія» подано суду клопотання про зупинення провадження, в якому зазначено, що в Київському апеляційному адміністративному суді перебуває справа №910/12786/15 за позовом ТОВ «Київська комунальна компанія» до Відділення АМК про оскарження подання з попередніми висновками Відділення АМК у справі №134-01/11.14; при цьому, розгляд адміністративної справи №910/12786/15 пов'язаний з розглядом справи №910/12786/15, оскільки на підставі подання з попередніми висновками Відділенням АМК у справі №134-01/11.14 було винесено рішення №36/01-р/к; у зв'язку з цим позивач просить суд зупинення провадження у справі №910/12786/15 до вирішення пов'язаною з нею іншої справи №826/5083/15.

Відповідно до частини першої статті 79 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини друга - четверта статті 35 ГПК України).

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Іншим судом, про який йдеться у частині першій статті 79 ГПК України, є будь-який орган, що входить до складу судової системи України згідно з статтею 3 та частиною другою статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»; іншим судом може вважатися й інший склад суду (одноособовий чи колегіальний) в тому ж самому судовому органі, в якому працює суддя (судді), що вирішує (вирішують) питання про зупинення провадження у справі (пункт 3.16 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Судом встановлено, що:

- предметом даного спору є визнання недійсним рішення Відділення АМК №36/01-р/к;

- у розгляді справи №826/5083/15 предметом спору є визнання протиправним та недійсним подання відповідача з попередніми висновками у справі №134-01/11.14;

- відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.06.2015 у справі №826/5083/15 у задоволенні позову ТОВ «Київська комунальна компанія» відмовлено повністю;

- ТОВ «Київська комунальна компанія» оскаржило вказану постанову від 11.06.2015 до Київського апеляційного адміністративного суду;

- на день винесення даного рішення постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.06.2015 не набрала законної сили;

- з урахуванням наведеного у господарського суду відсутні передбачені законом підстави для зупинення провадження у справі №910/12786/15.

У судовому засіданні 13.07.2015 представник позивача надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі; представник Відділення АМК проти задоволення позовних вимог заперечив, наголошуючи на доводах, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

До Відділення АМК надійшло звернення прокуратури міста Києва

від 17.09.2014 №07/1/1-905 вих. 14 (вх. від 17.09.2014 №09-9/2698) щодо перевірки дотримання суб'єктами господарювання вимог законодавства про

захист економічної конкуренції при наданні послуг з утримання будинків і споруд та

прибудинкових територій у місті Києві.

У частині першій статті 48 Закону зазначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням №36/01-р/к:

- визнано, що ТОВ «Київська комунальна компанія» протягом періоду з 01.04.2013 по 12.11.2014 займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в межах території міста Києва, де розташований будинок за адресою: м. Київ, вул. Кондратюка, 7, який знаходиться в експлуатації та обслуговуванні ТОВ «Київська комунальна компанія», з часткою 100%, оскільки на цьому ринку у нього немає жодного конкурента (пункт 1);

- визнано дії ТОВ «Київська комунальна компанія», які полягали в укладенні із споживачами (власниками (наймачами) квартир у будинках) «Договорів про надання послуг з управління, утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, комунальних послуг», редакція яких не відповідає Типовому договору, затвердженому Постановою КМУ №529, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50 та частиною першою статті 13 Закону, у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в межах території міста Києва, де розташований будинок за адресою: м. Київ, вул. Кондратюка, 7, який знаходиться в експлуатації та обслуговуванні ТОВ «Київська комунальна компанія», що може призвести до ущемлення інтересів споживачів, яке було б неможливими за умов існування значної конкуренції на цьому ринку (пункт 2);

- за вчинене порушення, викладене в пункті 2 резолютивної частини рішенням №36/01-р/к, відповідно до абзацу другого частини другої статті 52 Закону накладено на ТОВ «Київська комунальна компанія» штраф у сумі 68 000 грн. (пункт 3);

- зобов'язано ТОВ «Київська комунальна компанія» припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зазначене у пункті 2 резолютивної частини рішення №36/01-р/к, шляхом приведення «Договорів про надання послуг з управління, утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, комунальних послуг» у відповідність до Типового договору, затвердженого Постановою КМУ №529, у двомісячний строк з дня отримання рішення (пункт 4).

Відповідно до частини першої статті 60 Закону заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

Судом встановлено, що позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом про визнання недійсним рішення №36/01-р/к в межах зазначеного строку (19.05.2015), оскільки вказане рішення Відділення АМК було надіслано позивачу супровідним листом від 27.03.2015 №26-01/934.

У зверненні до суду з даним позовом ТОВ «Київська комунальна компанія» посилається на те, що:

- рішення №36/01-р/к підписано головою адміністративної колегії І. Литовченко, а супровідний лист від 27.03.2015 №26-01/934 підписано також І. Литовченко, але як в.о. голови Відділення АМК;

- висновок Відділення АМК щодо монопольного (домінуючого) становища ТОВ «Київська комунальна компанія» з врахуванням територіальних меж ринку послуг, які визначаються межами будинку, суперечать пункту 1.3 та розділу 6 Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 №49-р та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.04.2002 за №317/6605 (далі - Методика);

- в змісті договору про надання житлово-комунальних послуг, який укладається виконавцем послуг та споживачем, повинні бути наявні істотні умови для даного виду договору, а також можуть міститися інші умови договору, визначені на розсуд сторін; значення слова «редакція» - це повним чином оброблений розширений текст, який виписаний на підставі Типового договору та не суперечить йому; в пункті 3 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не зазначено, що редакція (варіант тексту) договору виконавця повинен відповідати (бути ідентичним) редакції Типового договору;

- дії відповідача щодо визнання відповідності умов договору чинному законодавству, а також визначення впливу цих умов на сторони договору є неправомірними та виходять за межі повноважень відповідача, що є прямим порушенням положень статті 14 Закону України «Про Антимонопольний комітет».

Судом встановлено, що рішення №36/01-р/к ґрунтується на тому, що:

ТОВ «Київська комунальна компанія» є юридичною особою, зареєстроване Оболонською районною у місті Києві держаною адміністрацією 12.06.2012 (номер запису 1 028864), має самостійний баланс, розрахункові рахунки в установах банків; основними видами діяльності позивача за КВЕД є: 81.10 комплексне обслуговування об'єктів; відповідно до акта приймання-передачі об'єкта в експлуатацію від 28.11.2012 та додатку до вказаного акта Авізо від 28.11.2012 №1 було передано ТОВ «Київська комунальна компанія» в експлуатацію житловий будинок №7 по вул. Кондратюка;

ТОВ «Київська комунальна компанія» за період з 01.04.2013 по 12.11.2014 було єдиною житлово-експлуатаційною організацією, яка надавала послуги з утримання

будинків і споруд та прибудинкових територій в межах території міста Києва, де

розташований будинок за адресою: м. Київ, вул. Кондратюка, 7, який знаходиться в

експлуатації та обслуговуванні позивача; таким чином, відповідно до статті 12 Закону ТОВ «Київська комунальна компанія» за результатами діяльності у

період з 01.04.2013 по 12.11.2014 займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в межах

території міста Києва, де розташований будинок за адресою: м. Київ, вул. Кондратюка, 7, який знаходиться в експлуатації та обслуговуванні ТОВ «Київська комунальна компанія», з часткою 100%, оскільки на цьому ринку у нього немає жодного конкурента;

Типовий договір, затверджено постановою КМУ №529; отже, виконавець житлово-комунальних послуг зобов'язаний укласти із споживачем договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій згідно з Типовим договором;

ТОВ «Київська комунальна компанія» укладено з власниками (наймачами) квартир у будинку №7 по вул. Кондратюка, що знаходиться в експлуатації позивача, договори про надання послуг з управління, утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, комунальних послуг, зокрема: від 20.03.2013 №12/01/3/429, від 24.10.2014 №12/01/3/401, від 21.10.2014 №12/01/1/145, від 04.02.2013 №12/01/2/267 та від 21.10.2014 №12/01/1/084; оскільки договори не містять повного переліку прав споживачів та обов'язки виконавця, що передбачено Типовим договором; позивачем включено у договори положення щодо розширення зобов'язань споживача, прав виконавця, що не передбачено Типовим договором, може призвести до ущемлення інтересів споживачів (власників наймачів) квартир, шляхом ненадання позивачем в повному обсязі (неналежної якості) послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

За приписами статті 59 Закону підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для зміни, скасування чи визнання недійсним рішення тільки за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

Беручи до уваги наведене, господарський суд міста Києва дійшов висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог з огляду на таке.

Судом встановлено, що наказом Відділення АМК від 23.03.2015 визначено, що на час відпустки голови АМК Бараша М.Я. (у термін з 24.03.2015 по 27.03.2015 включно) виконання обов'язків голови Відділення АМК покладено на Литовченко І.Г. - заступника голови Відділення АМК.

Таким чином, рішення №36/01-р/к та супровідний лист від 27.03.2015 №26-01/934 було підписано заступником голови Відділення АМК, який на той час виконував обов'язки голови Відділення АМК.

Пунктами 1 і 11 частини першої статті 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб'єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження).

Згідно з частиною першою статті 12 Закону суб'єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо: на цьому ринку у нього немає жодного конкурента; не зазнає значної конкуренції внаслідок обмеженості можливостей доступу інших суб'єктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, наявності бар'єрів для доступу на ринок інших суб'єктів господарювання, наявності пільг чи інших обставин.

У пунктах 15.4 та 15.5 постанови пленум Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» зазначено, що водночас за змістом приписів статті 12 Закону суб'єкт господарювання, який заперечує зайняття ним монопольного (домінуючого) становища на ринку товару, має довести, що він зазнає значної конкуренції.

Господарські суди у розгляді справ мають перевіряти правильність застосування органами Антимонопольного комітету України відповідних правових норм, зокрема, Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням названого Комітету від 05.03.2002 N 49-р. Однак господарські суди не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами Антимонопольного комітету України, та знову встановлювати товарні, територіальні (географічні), часові межі певних товарних ринків після того, як це зроблено зазначеними органами, й на підставі цього робити висновки про наявність чи відсутність монопольного (домінуючого) становища суб'єкта господарювання на ринку.

Монопольне (домінуюче) становище ТОВ «Київська комунальна компанія» з часткою 100% на ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в межах території міста Києва, де розташований будинок за адресою: м. Київ, вул. Кондратюка, 7, який знаходиться в експлуатації та обслуговуванні ТОВ «Київська комунальна компанія», з'ясовано Відділенням АМК і не спростовано позивачем шляхом подання ним відповідних належних і допустимих доказів. Так, Відділенням АМК встановлено, що позивач протягом періоду з 01.04.2013 по 12.11.2014 здійснював обслуговування будинку №7 по вул. Кондратюка.

Відповідно до частини другої статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Отже, суд погоджується з висновком відповідача про те, що у власників (наймачів) квартир в будинках, які знаходяться на утриманні (обслуговуванні) ТОВ «Київська комунальна компанія» та розташовані на території м. Києва, відсутня альтернатива в отриманні житлово-комунальних послуг

Відповідно до частини першої та третьої статті 13 Закону зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку. Зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку забороняється і тягне за собою відповідальність згідно з законом.

За приписами пункту 2 частини першої статті 50 Закону порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є зловживання монопольним (домінуючим) становищем.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 14 Закону України «Про Антимонопольний комітет» постійно діюча адміністративна колегія Антимонопольного комітету України має такі повноваження проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб'єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження).

Пунктом 1.3 Методики визначено, що територіальні (географічні) межі ринку - це територія зі сферою взаємовідносин купівлі-продажу товару (групи товарів), в межах якої за звичайних умов споживач може легко задовольнити свій попит на певний товар і яка може бути, як правило, територією держави, області, району, міста тощо або їхніми частинами.

Рішенням №36/01-р/к визначено, що територіальними (географічними) межами ринку є територія міста Києва, де розташований будинок за адресою: м. Київ, вул. Кондратюка, 7, який знаходиться в експлуатації позивача.

Згідно з частиною третьою статті 24 Житлового кодексу Української РСР жилий будинок може експлуатуватися тільки однією житлово-експлуатаційною організацією. Якщо для експлуатації будинків відомчого або громадського житлового фонду не може бути створено житлово-експлуатаційну організацію, експлуатація будинків здійснюється безпосередньо відповідним підприємством, установою, організацією.

Як було встановлено, ТОВ «Київська комунальна компанія» за період з 01.04.2013 по 12.11.2014 було єдиною житлово-експлуатаційною організацією, яка надавала послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в межах території міста Києва, де

розташований будинок за адресою: м. Київ, вул. Кондратюка, 7, який знаходиться в

експлуатації та обслуговуванні позивача.

При цьому, відповідно до пункту 3 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Згідно з частиною першою статті 648 Цивільного кодексу України зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов'язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту.

За приписами частини четвертої статті 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Судом було встановлено, що ТОВ «Київська комунальна компанія» укладено з власниками (наймачами) квартир у будинку №7 по вул. Кондратюка, що знаходиться в експлуатації позивача, договори про надання послуг з управління, утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, комунальних послуг, зокрема: від 20.03.2013 №12/01/3/429, від 24.10.2014 №12/01/3/401, від 21.10.2014 №12/01/1/145, від 04.02.2013 №12/01/2/267 та від 21.10.2014 №12/01/1/084, копії яких долучено до матеріалів справи.

Проте умови вказаних договорів не відповідають положенням Типового договору, затвердженого Постановою КМУ №529.

Так, вказані договори не містять повного переліку прав споживачів, які передбачені Типовим договором, а саме: своєчасне отримання послуг належної якості згідно із законодавством; усунення виконавцем виявлених недоліків у наданні послуг у встановленні законодавством строки; зменшення розміру плати за надані послуги у разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості у визначеному законодавством порядку; відшкодування збитків, заподіяних його майну та (або) приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров'ю внаслідок ненадання послуг або надання послуг неналежної якості; своєчасне отримання від виконавця інформації про перелік послуг, структуру тарифу, загальну суму місячного платежу, норми споживання, режим надання послуг, їх споживчі властивості тощо; проведення перевірки кількісних та якісних показників надання послуг в установленому КМУ порядку; зменшення розміру плати за перевищення строків проведення ремонтно-профілактичних робіт та отримання компенсації за перевищення встановлених строків проведення аварійно-відбудовних робіт у розмірі, встановленому законодавством; внесення за погодженням з виконавцем у договір змін, що впливають на розмір плати за послуги.

Крім того, договорами не визначено повного переліку обов'язків виконавця послуг, передбачених підпунктами 5, 6, 8 та 9 пункту 13 Типового договору, а саме: сплачувати споживачеві компенсацію за перевищення встановлених строків проведення аварійно-відбудовних робіт відповідно до методики, затвердженої центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства; своєчасно ознайомлювати споживача з нормативно-правовими актами у сфері житлово-комунальних послуг; відшкодовувати споживачеві збитки, завдані його майну та (або) приміщенню, шкоду, заподіяну життю чи здоров'ю споживача внаслідок ненадання послуг або надання послуг неналежної якості; здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання житлових будинків (гуртожитків), квартир, приміщень.

Однак, умови договорів містять положення, які не передбачені Типовим договором та накладають на споживача додаткові зобов'язання і встановлюють відповідальність споживача, а саме у випадку порушення зобов'язань, передбачених підпунктами 3.2.6 та 3.2.7 пункту 3.2 договорів, а також у випадку заподіяння таким порушенням матеріальної шкоди Управляючій компанії (будинку, інженерним засобам і системам), власник (користувач) зобов'язаний сплатити Управляючій компанії штраф у сумі 10 000 грн. та за свій рахунок відшкодувати заподіяну шкоду, а також, за кожний випадок такого порушення, якщо власник (користувач) заподіяв матеріальну шкоду іншим власникам (користувачам) квартир. В цьому випадку власник (користувач) крім сплати штрафу, повинен відшкодувати заподіяну шкоду постраждалим власникам (користувачам) квартир та Управляючій компанії.

При цьому, внесення у такі договори положень стосовно штрафних санкцій за порушення умов договору, що не передбачені Типовим договором, може призвести до додаткових фінансових витрат для споживача та як наслідок - до ущемлення їх інтересів.

Також, у договори включено не передбачене Типовим договором право виконавця призупинити надання послуг у випадку затримки їх оплати власником (користувачем) на строк понад 60 днів, до здійснення власником (користувачем) відповідних розрахунків.

Згідно з частиною першою та третьою статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв.

Отже, висновок Відділення АМК про те, що редакція договорів про надання житлово-комунальних та інших послуг, укладених із споживачами (власниками (наймачами) квартир у будинках), що знаходиться в експлуатації та обслуговуванні позивача, не відповідають редакції Типового договору, затвердженого Постановою КМУ №529, а за умов існування значної конкуренції на ринку надання житлово-комунальних послуг на території м. Києва споживачі мали б можливість відмовитися від послуг ТОВ «Київська комунальна компанія» та обрати послуги іншого суб'єкта господарювання, підтверджується матеріалами даної справи.

Отже, з встановлених у даній справі обставин вбачається, що ТОВ «Київська комунальна компанія» не подано суду доказів на підтвердження наявності підстав для визнання недійсним рішення №134-01/11.14 у розумінні статті 59 Закону, натомість Відділенням АМК підтверджено обставини, наведені в рішенні №134-01/11.14, а тому зазначене рішення є законним, обґрунтованим і визнанню недійсним не підлягає.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи покладаються на позивача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 17.07.2015.

Суддя О. Марченко