ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.07.15р. Справа № 904/3905/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроолія"

до

Відповідача-1: Фізичної особи - підприємця Меркулова Олександра Васильовича,

Відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "МіК",

про визнання договору недійсним та вчинення відповідних дій

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Управління ДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області

третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача-1 - Меркулової Олени Анатоліївни

третьої особи-3, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача-1 - Публічного акціонерного товариства "БМ Банк"

третьої особи-4, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Державної виконавчої служби Криворізького районного управління юстиції Дніпропетровської області

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

Позивача - Лутошкін І.О., довіреність №б/н від 10.07.15р.

Відповідача-1 - не з'явився (про час і місце засідання суду сповіщений належно)

Відповідача-2 - не з'явився (про час і місце засідання суду сповіщений належно)

Третьої особи-1- Каперко Є.О., довіреність №15/3846 від 15.06.15р.

Третьої особи-2 - не з'явився (про час і місце засідання суду сповіщений належно)

Третьої особи-3 - не з'явився (про час і місце засідання суду сповіщений належно)

Третьої особи-4 - не з'явився (про час і місце засідання суду сповіщений належно)

СУТЬ СПОРУ:

ТОВ "Дніпроолія" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до фізичної особи - підприємця Меркулова О.В. та ТОВ "МіК", з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, про: визнання недійсними договорів купівлі-продажу, укладених відповідачами, оформлених у вигляді відповідних довідок-рахунків, предметом яких є відчуження транспортних засобів, а саме: 3 одиниці автобусів ПАЗ, 15 одиниць автомобілів Mercedes Benz Sprinter, за період з 28.08.13р. по 08.10.13р.; скасування державної реєстрації на спірні транспортні засоби, оформленої на Меркулова О.В., та зобов'язання повернути їх ТОВ "МіК"; визнання права власності на ці транспортні засоби за ТОВ "МіК"; зобов'язання ТОВ "МіК" звернутися до Центру надання послуг пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Кривий Ріг та Криворізького району, підпорядкований УДАЇ ГУМВС України в Дніпропетровській області, з відповідними документами для перереєстрації спірних транспортних засобів.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.14р., з урахуванням додаткового рішення від 18.07.14р., позов задоволено в повному обсязі, стягнуто солідарно з відповідачів 35 841,22 грн. судового збору. Стягнуто з Позивача в доход Державного бюджету України недоплачений судовий збір у розмірі 33 405,22 грн.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.12.14р. рішення господарського суду скасовано, в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.04.15р. постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.12.14р. та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.14р. у справі № 904/3905/14 скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Автоматизованою системою ДСС справу № 904/3905/14 передано на новий розгляд судді Юзікову С.Г.

Представник Позивача у судових засіданнях наполягав, що договори купівлі-продажу підлягають визнанню з підстав їх фіктивності - ст.234 ЦК України, вказав, що виконання рішення суду у справі № 904/6113/13 можливе лише за рахунок транспортних засобів, на які було накладено арешт.

Відповідач-1 позов заперечує, мотивуючи тим, що Меркулов О.В, як фізична особа - підприємець не купував автомобілі і зараз припиняє підприємницьку діяльність; громадянин МеркуловО.В. придбав автомобілі у ФОП "Сушенцевої М.Є.", а ТОВ "Дніпроолія" не була стороною у даній угоді і ніяких відносин з ТОВ "Дніпроолія" у Меркулова О.В. не було. За автомобілі повністю сплачені усі кошти та сплачено усі податки. ТОВ "МІК" показало у звітах та сплатило податки. Усі автомобілі спільна сімейна власність з Меркуловою О.А. В подальшому, автомобілі передані в заставу ПАТ "БМ Банк" і зараз в Криворізькому райсуді розглядається справа про реалізацію їх в рахунок заборгованості. Доля автомобілів Відповідачеві -1 невідома. Кримінальне провадження щодо протиправного відчуження автомобілів закрите.

Відповідач -2 також позов заперечує, оскільки ТОВ "МІК" законно продало автомобілі через біржу, виконало експертну оцінку, сплатило всі податки і отримало кошти в повному обсязі. Ніяких заборон щодо законних господарських дій не існувало. Керівнику підприємства не було відомо про ухвалу суду, якою заборонено відчуження рухомого майна. ТОВ "МІК" сплачує заборгованість перед ТОВ "Дніпроолія" на виконання судового рішення. Підприємство має достатньо майна для погашення заборгованості перед ТОВ "Дніпроолія".

Третя особа - Меркулова О.А. вказала, що їй як директорові ТОВ "МІК" не було відомо про заборону відчуження нерухомого майна. Майно придбав її чоловік Меркулов О.В. та сплатив відповідні кошти.

Третя особа - ПАТ "БМ Банк" вказала, що правочин, який оскаржується Позивачем, не суперечить ст.203 ЦК України, відповідає чинному законодавству та спрямований на реальні правові наслідки. На момент укладення договору купівлі-продажу будь-які заборони на відчуження майна ТОВ "МІК" в державному реєстрі зареєстровані не були, що підтверджує право ТОВ "МІК" на відчуження автомобілів.

У судовому засіданні 25.05.15р. директор ТОВ "МІК" - Руденко А.П. повідомив, що третя особа-1 яка не заявляє самостійних вимог на стороні Позивача - Центр надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування міста Кривий Ріг та Криворізького району, підпорядкований УДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області не є юридичною особою і не може бути учасником судового процесу.

Ухвалою суду від 25.05.15р. від Управління Державтоінспекції ГУ МВС України в Дніпропетровській області, витребувано інформацію щодо правового статусу Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування міста Кривий Ріг та Криворізького району, підпорядкованого УДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області.

Від Управління ДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області на запит суду надійшло повідомлення про те, що Центр надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування міста Кривий Ріг та Криворізького району є структурним підрозділом УДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області та не є самостійною юридичною особою.

Ухвалою від 25.06.15р. суд замінив Третю особу-1, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Центр надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування міста Кривий Ріг та Криворізького району на належну третю особу-1, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Управління ДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області. Також, суд, залучив у якості Третьої особи -4, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Державну виконавчу службу Криворізького районного управління юстиції Дніпропетровської області, зобов'язав надати пояснення на позовну заяву та документи, що їх обґрунтовують; виконавче провадження з виконання ухвали суд від 08.08.13р. у справі №904/6113/13 (виконавче провадження №39300656).

Представник Управління ДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області з'явився у судове засідання, письмових пояснень або заперечень на позов не надав.

ДВС долучено до матеріалів справи копії матеріалів виконавчого провадження №39300656; письмові пояснення або заперечення на позов ДВС не надано. Представник ДВС повідомив, що оригінал виконавчого провадження вилучено слідчим МВС.

З урахуванням заяви представника Відповідача -1 про підписання позовної заяви не уповноваженою особою, суд витребував у Позивача документи щодо повноважень керівника підприємства. Позивачем до матеріалів справи додано копію витягу з наказу Дніпропетровського обласного центру зайнятості №77 від 21.04.15р. про прийняття рішення про видачу (продовження дії) дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства в Україні - ТОВ "Дніпроолія", генеральний директор, громадянин Туреччини Алі Гюндогду; копію наказу № 50-К від 01.03.12р. про прийняття на роботу Гюндогду Алі; копію дозволу на працевлаштування № 3143 від 24.02.12р.

На підтвердження офіційної реєстрації у встановленому законом порядку Меркулова О.В. як суб'єкта підприємницької діяльності, судом здійснено витяг з ЄДР, який долучено до матеріалів справи.

З єдиного державного реєстру виконавчих проваджень роздрукована та долучена до матеріалів справи постанова про відкриття виконавчого провадження від 12.08.13р. ВП №39300656, постанова про закінчення виконавчого провадження від 15.08.13р. ВП №39300656, інформація про виконавче провадження №39300656.

До матеріалів справи представником Відповідача -1 додано копії договорів комісії на реалізацію транспортних засобів, укладених ТОВ "Мік" з Фізичною особою - підприємцем Сушенцевою М.Є.; копії договорів купівлі-продажу транспортних засобів, укладених Фізичною особою - підприємцем Сушенцевою М.Є. з Меркуловим О.В.

Представник Позивача зазначені документи вважає підробленими, однак відповідних доказів суду не надав.

У судовому засіданні, що відбулось 07.07.15р. оголошено перерву до 13.07.15р.

Справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши Позивача та Третю особу-1, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом Дніпропетровської області розглядалася справа № 904/6113/13 за позовом ТОВ "Дніпроолія" до ТОВ "МІК" про стягнення 2 252320,00 грн.

08.08.13р. господарським судом Дніпропетровської області у справі № 904/6113/13 винесено ухвалу про забезпечення позову, якою накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на всіх банківських рахунках ТОВ "МІК" в межах суми позову та про заборону ТОВ "МІК" вчиняти дії щодо відчуження (продажу, дарування, міни, передачі в зставу та іпотеку тощо) рухомого майна, в тому числі, що знаходиться в орендованих приміщеннях (літера "Б-4" адміністративно-побутовий корпус та літера "В" приміщення їдальні) за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Коломойцівська, 3 та нерухомого майна.

12.08.13р. державним виконавцем Криворізького районного управління юстиції відкрито виконавче провадження № 3900656 щодо виконання ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 08.08.13р. у справі № 904/6113/13.

13.08.13р. державним виконавцем Криворізького районного управління юстиції головному бухгалтеру Відповідача -2 - Ахметовій Н.М., яка виконувала тимчасово обов'язки директора ТОВ "МІК," оголошено про заборону ТОВ "МІК" вчиняти дії щодо відчуження рухомого майна, про що Ахметовою Н.М. зазначено у відповідній заяві, а державним виконавцем складено акт.

15.08.13р. виконавче провадження № 39300656 щодо виконання ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 08.08.13р. у справі № 904/6113/13 закрито у зв'язку з фактичним виконанням.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/6113/13 від 11.09.13р., з урахуванням збільшення позовних вимог, стягнуто з ТОВ "МіК" на користь ТОВ "Дніпроолія" неустойку за договорами суборенди № 04/01/10-01 від 04.01.10р. та №04/01/10 від 04.01.10р. у розмірі 2 800 000,00 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 59 441,00 грн.

17.09.13р. ТОВ "МІК" проведено збори засновників (Протокол № 8 від 17.09.13р.), за яким засновники ТОВ "МІК" вирішили продати автомобілі Мерседес Бенц Спринтер в кількості 15 одиниць ФОП Меркулову О.В. за ринковою вартістю на суму 1299713,40 грн.

За заявами ТОВ "МІК", поданими у період з 29.08.13р. по 28.09.13р. ТОВ "МІК" знято з обліку 18 одиниць транспорту, які знаходились у нього на балансі (заяви: №27181482 від 27.09.13р.; №26867166 від 27.09.13р.; № 27288387 від 28.09.13р.; №27227619 від 27.09.13р.; №25199887 від 29.08.13р.; № 27181622 від 27.09.13р.; №27181845 від 27.09.13р.; № 27063946 від 27.09.13р.; №26983109 від 24.09.13р.; №26859905 від 21.09.13р.; № 26982006 від 24.09.13р.; №19657069 від 27.09.13р.; №27288576 від 28.09.13р.; № 27043819 від 25.09.13р.; № 27273159 від 28.09.13р.; №27045248 від 25.09.13р.; № 26867290 від 21.09.13р.; № 27181654 від 27.09.13р.).

Згідно з довідками-рахунками виданими ФОП Сушенцевою М.Є. № 253098 від 24.09.13р., № 253097 від 24.09.13р., №253096 від 24.09.13р., № 253106 від 25.09.13р., №253117 від 27.09.13р., № 253118 від 27.09.13р., № 543907 від 01.10.13р., № 253108 від 25.09.13р., № 253107 від 25.09.13р., №253116 від 27.09.13р., № 543896 від 28.09.13р., №543897 від 28.09.13р., № 543898 від 28.09.13р., № 543906 від 01.10.13р., № 543908 від 01.10.13р., № 543927 від 04.10.13р., №543939 від 09.10.13р., право власності Меркулова О.В. оформлено на наступний транспорт:

- Mercedes Benz Sprinter 515, д. 3755, ш.к. WDB 90615511N410529;

- Mercedes Benz Sprinter 515, д. 2646, ш.к. WDB 9061551N410525;

- Mercedes Benz Sprinter 515, д. 2523, ш.к. WDB 9061551N410526;

- Mercedes Benz Sprinter 515, д. 0829, ш.к. WDB 9061551N413529;

- Mercedes Benz Sprinter 515, д. 7944, ш.к. WDB 9061551N413528;

- Mercedes Benz Sprinter 515, д. 3573, ш.к. WDB9061551N410528;

- Mercedes Benz Sprinter 515, д. 3496, ш.к. WDB9061551N410527;

- Mercedes Benz Sprinter 416 CDI, д. 7543, ш. к. WDF9046631E051966;

- Mercedes Benz 416 Sprinter CDI, д. 8694, ш. к. WDF9046631E052197;

- Mercedes Benz Sprinter 416 CDI, д. 0434, ш. к. WDF9046631E054525;

- Mercedes Benz Sprinter 416 CDI, д. 7633, ш.к. WDF9046631E052023;

- Mercedes Benz Sprinter 416 CDI, д. 0940, ш.к. WDF9046631E054450;

- Mercedes Benz Sprinter 416 CDI, д. 0441, ш.к. WDF9046631E054479;

- Mercedes Benz Sprinter 416 CDI, д. 0218, ш.к. WDF9046631E054544;

- Mercedes Benz Sprinter 416 CDI, д. 7715, ш.к. WDF9046631E052097;

- ПАЗ 4234, д. 345770, ш.к. Х1M4234T080000520;

- ПАЗ 4234, д. 371994, ш.к. Х1M4234T080001083;

- ПАЗ 4234, ш. Х1M4234Т080001110.

Позивач вважає, що зазначені договори суперечать чинному законодавству, у зв'язку з чим просить: визнати недійсними договори купівлі-продажу транспортних засобів, укладених відповідачами, оформлених у вигляді відповідних довідок-рахунків, предметом яких є відчуження зазначених транспортних засобів; скасувати державну реєстрацію, оформлену на Меркулова О.В. на придбані транспортні засоби; зобов'язати фізичну особу - підприємця Меркулова О.В. повернути ТОВ "МіК" придбані транспортні засоби; визнати право власності на транспортні засоби за ТОВ "МіК; зобов'язати ТОВ "МіК" звернутися до Центру надання послуг пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Кривий Ріг та Криворізького району, підпорядкований УДАЇ ГУМВС України в Дніпропетровській області з відповідними документами для здійснення перереєстрації транспортних засобів.

Відповідачі заперечують проти позовних вимог Позивача.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;…

4) інші юридичні факти.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту судом цивільних прав та інтересів, а саме:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 20 ГК України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом:

визнання наявності або відсутності прав;

визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів;

визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом;

відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання;

припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення;

присудження до виконання обов'язку в натурі;

відшкодування збитків;

застосування штрафних санкцій;

застосування оперативно-господарських санкцій;

застосування адміністративно-господарських санкцій;

установлення, зміни і припинення господарських правовідносин;

іншими способами, передбаченими законом.

Порядок захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину:

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін… Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису.

Згідно зі ст. 215 ЦК України, що кореспондуються з положеннями ст. 207 ГК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

За договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента (ст. 1011 ЦК України).

Частиною 3 ст. 1012 ЦК України визначено, що істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов'язується продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну.

Пунктом 8 Постанови Кабінету міністрів України "Про затвердження Порядку державної реєстрації(перереєстрації,зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів" № 1388 від 07.09.98р. передбачено, що документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою:

довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери;

договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, договори купівлі-продажу транспортних засобів, оформлені в Державтоінспекції, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби…

Відповідно до ч.1 ст.234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Згідно п. 3.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013р. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", фіктивний правочин (стаття 234 ЦК України) є недійсним незалежно від мети його укладення, оскільки сторони не мають на увазі настання правових наслідків, що породжуються відповідним правочином. Таким може бути визнаний будь-який правочин, в тому числі нотаріально посвідчений. Якщо сторонами не вчинено ніяких дій на виконання фіктивного правочину, господарський суд приймає рішення лише про визнання фіктивного правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі коли на виконання правочину було передано якесь майно, такий правочин не може розцінюватися як фіктивний. Саме лише не вчинення сторонами тих чи інших дій на виконання правочину не означає його фіктивності. Визнання фіктивного правочину недійсним потребує встановлення господарським судом умислу його сторін.

З урахуванням того, що фіктивний правочин не спрямований на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків, він не створює цивільно-правових наслідків незалежно від того, чи він був визнаний судом недійсним.

У розгляді відповідних справ суд має враховувати, що ознака фіктивності має бути притаманна діям усіх сторін правочину. Якщо хоча б одна з них намагалася досягти правового результату, то даний правочин не може визнаватися фіктивним. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення.

Згідно з п. 24 постанови пленуму Верховного Суду України від 06.11.09р. N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину.

Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Посилання Відповідача-1 на непідсудність справи господарському суду у зв'язку з тим, що автомобілі належать на праві власності не ФОП Меркулову О.В., а громадянину Меркулову О.В. і тому справа підлягає припиненню не приймається судом.

Так, відповідно до ч.2 п.6 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ від 07.09.98р. № 1388, транспортні засоби, що належать фізичним особам-підприємцям, реєструються за ними, як за фізичними особами. На підтвердження офіційної реєстрації у встановленому законом порядку Меркулова О.В. як суб'єкта підприємницької діяльності, судом здійснено витяг з ЄДР, який долучено до матеріалів справи.

Виходячи з викладених обставин, з урахуванням чинного законодавства, суд дійшов висновку, що Позивач обрав невірний спосіб захисту, оскільки Відповідачами не укладались між собою договори купівлі-продажу спірних транспортних засобів. Фактично транспортні засоби відчужувались шляхом комісійної торгівлі, про що свідчать копії довідок-рахунків, та інших документів, доданих до матеріалів справи, за якими відбулись відносини між Відповідачем -2, як комітента, з комісіонером - ФОП Сушенцевою М.Є. та Меркуловим О.В. з продавцем (комісіонером) - ФОП Сушенцевою М.Є. Крім того, до матеріалів справи сторонами не надано доказів продажу автобусу ПАЗ 4234, ш. Х1M4234Т080001110, до матеріалів справи надано лише копію заяви про зняття Відповідачем -2 цього транспортного засобу з обліку, однак договору купівлі-продажу чи довідки-рахунку про його відчуження суду не надано. Щодо решти вимог, то вони є похідними від вимог про визнання недійсними договорів купівлі продажу транспортних засобів.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 49 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на Позивача.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити.

Судові витрати у справі покласти на Позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту.

Суддя С.Г. Юзіков

Рішення підписане ____________