УХВАЛА

про повернення позовної заяви

17.07.2015Справа № 910/18211/15

Суддя Борисенко І.І., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СВІТАВІА"

до Публічного акціонерног товариства "Креді Агріколь Банк"

про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачем в порушення пункту третього частини першої статті 57 Господарського процесуального кодексу України не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, передбачено справляння судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлена ставка для позовної заяви майнового характеру - 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат, тобто від 1827 грн. до 73080 грн.

Згідно з частиною 2 статті 4 вказаного Закону за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру встановлена ставка судового збору - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» станом на 01.01.2015р. мінімальна заробітна плата встановлена у розмірі 1 218 гривень.

Позивач просить суд:

- зобов'язати ПАТ «Креді Агріколь Банк» поновити проведення фінансових операцій на рахунку №8595;

- зобов'язати ПАТ «Креді Агріколь Банк» зарахувати на розрахунковий рахунок №8595 грошові кошти у сумі 19 000,00 євро перерахованих по контракту №20/05/15 від 20.05.2015р.

Пунктом п. 2.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року N7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" визначено, що у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з пунктом 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір" підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

Судом встановлено, що позивачем за подану до суду позовну заяву 08.07.2015р. №080715 сплачено судовий збір у розмірі 2 436 грн., тобто як за дві немайнові вимоги.

Натомість суд вказує, що вимога про зобов'язати відповідача зарахувати на розрахунковий рахунок №8595 грошові кошти у сумі 19 000,00 євро перерахованих по контракту №20/05/15 від 20.05.2015р. є майновою вимогою, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року N7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" статтею 55 ГПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону. Що ж до позовних заяв немайнового характеру, то до них відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці.

Вказана вимога підлягає вартісній оцінці. Фактично позивачем в цій частині подано позов на захист його майнового інтересу, що полягає у відновленні порушеного права на вільне володіння та розпорядження належним Позивачу майном, яким, в розумінні статей 177, 190 ЦК України, є грошові кошти.

Відтак, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про зобов'язання відповідача зарахувати на розрахунковий рахунок №8595 грошові кошти у сумі 19 000,00 євро перерахованих по контракту №20/05/15 від 20.05.2015р. направлені на захист майнового інтересу Позивача та підлягають вартісній оцінці по відношенню до сум грошових коштів, які Позивач просить зарахувати, та отже такі позовні вимоги є майновими вимогами, і тому судовий збір, відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання даного позову має справлятися у відсотковому співвідношенні до ціни позову, та згідно встановлених законом граничних розмірів.

Проте Позивач, як вбачається з описової частини поданого ним позову, помилково кваліфікує даний позов як немайновий, та сплачує та цю вимогу 1 218 грн.

Відтак, позивачем необхідно було сплатити судовий збір за вказаний позов виходячи зі ставок як майнового характеру та і немайнового.

Оскільки Позивачем не подано доказів сплати судового збору у встановленому розмірі, позовна заява підлягає поверненню на підставі п. 4 ст. 63 ГПК України.

Враховуючи викладене, керуючись Законом України "Про судовий збір", п. 4, 6 ст. 63 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву і додані до неї документи повернути без розгляду.

Суддя І.І. Борисенко