ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" липня 2015 р.Справа № 924/895/15

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Димбовський В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Шепетівського міжрайонного прокурора в інтересах держави та органу державного управління, який її уособлює Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, м. Київ, публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України", м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю „Шепетівка Енергоінвест", м. Шепетівка

про стягнення 7657666,01 грн. - основної суми боргу, 927810,55 грн. - пені, 188068,80 грн. - 3% річних, 4392136,01 грн. - інфляційних втрат

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю №14-95 від 18.04.2014р.

від відповідача: ОСОБА_2 - за довіреністю №494 від 05.06.2015р.

від прокуратури: ОСОБА_3 - за службовим посвідченням №032202 від 11.02.2015р.

У судовому засіданні відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: прокурор в інтересах позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 7657666,01 грн. - основної суми боргу, 927810,55 грн. - пені, 188068,80 грн. - 3% річних, 4392136,01 грн. - інфляційних втрат.

Обгрунтовуючи позовні вимоги посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором №1738/14-ТЕ-34 купівлі-продажу природного газу від 02.12.2013р. стосовно проведення розрахунків за поставлений природний газ. Нарахування пені обумовлено наявністю відповідної умови договору щодо її застосування, а 3% річних та інфляційних з посиланням на ст. 625 ЦК України.

Міністерство енергетики та вугільної промисловості України надіслало письмові пояснення, згідно яких позовну заяву підтримало у повному обсязі, вважаючи її обґрунтованою, законною та такою, що відповідає вимогам чинного законодавства України.

Присутній у судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог.

Представник прокуратури у судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідач визнає позов в частині основного боргу в сумі 7657666,01 грн. Проти стягнення 927810,55 грн. - пені, 188068,80 грн. - 3% річних, 4392136,01 грн. - інфляційних втрат заперечує у зв'язку з наявною дебіторською заборгованістю Шепетівського підприємства теплових мереж, яка була передана позивачу у зв'язку з укладеним концесійним договором від 02.12.2011р., наявною заборгованістю населення міста Шепетівка за отримані послуги з централізованого опалення, наявних виконавчих проваджень.

З огляду на викладені обставини, на підставі ст. 83 ГПК України, ст. 233 ГК України, ч. 3 ст. 551 ЦК України, відповідач просить зменшити розмір пені на 70%.

Представник позивача проти зменшення розміру пені заперечив, подавши відповідну заяву.

Вважає зменшення розміру пені безпідставним та необгрунтованим. На думку позивача, відповідач веде активну комерційно-господарську діяльність і відсутні будь-які виняткові випадки, що могли вплинути на несвоєчасність виконання зобов'язань по договору. До того ж, посилаючись на звіт про фінансові результати та баланс ПАТ „НАК „Нафтогаз України" за 9 місяців 2014 року, вказує на скрутний матеріальний стан позивача.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи по суті, суд встановив:

02.12.2013р. між публічним акціонерним товариством „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю „Шепетівка Енергоінвест" (покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу №1738/14-ТЕ-34.

Згідно п. 1.1 вказаного договору, продавець зобов'язався передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити природний газ на умовах цього договору.

Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (п. 3.4 договору).

Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1 договору).

У пункті 6.3. договору сторонами обумовлено, що в платіжних дорученнях покупець повинен обов'язково зазначати номер договору, дату його підписання та призначення платежу, без зазначення періоду, за який здійснюється оплата. За наявності заборгованості у покупця за цим договором продавець має право зарахувати кошти, що надійшли від покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості. Кошти, які надійшли від покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором.

Згідно п. 7.2 договору, у разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 років (п. 9.3 договору).

Протягом періодів січень 2014 року - березень 2014 року, жовтень 2014 року - грудень 2014 року позивач поставив, а відповідач прийняв природний газ загальною вартістю 7672334,88 грн., про що свідчать акти прийому-передачі природного газу, а саме:

від 31.01.2014р. за січень 2014 року на суму 1930509,66 грн.,

від 28.02.2014р. за лютий 2014 року на суму 1558784,58 грн.,

від 31.03.2014р. за березень 2014 року на суму 1074388,44 грн.,

від 31.10.2014р. за жовтень 2014 року на суму 355870,67 грн.,

від 30.11.2014р. за листопад 2014 року на суму 1202714,92 грн.,

від 31.12.2014р. за грудень 2014 року на суму 1550066,61 грн.

Відповідач в повному обсязі не розрахувався за поставлений природний газ, заборгованість становить 7657666,01 грн., що не заперечується відповідачем.

У зв'язку з порушенням відповідачем строків виконання грошового зобов'язання позивач нарахував пеню в розмірі 927810,55 грн. (за зобов'язаннями січня 2014 року за період з 15.02.2014р. по 14.08.2014р.; за зобов'язаннями лютого 2014 року за період з 15.03.2014р. по 14.09.2014р., за зобов'язаннями березня 2014 року за період з 15.04.2014р. по 14.10.2014р., за зобов'язаннями жовтня 2014 року за період з 15.11.2014р. по 30.04.2015р., за зобов'язаннями листопада 2014 року за період з 15.12.2014р. по 30.04.2015р., за зобов'язаннями грудня 2014 року за період з 15.01.2015р. по 30.04.2015р.).

На підставі ст. 625 ЦК України позивачем нараховано 188068,80 грн. - 3% річних (за період, який загалом складає 15.02.2014р. - 30.04.2015р.) та 4392136,01 грн. - інфляційних втрат (за період, який загалом складає лютий 2014 року - квітень 2015 року).

Детальний розрахунок зазначених вище нарахувань знаходиться в матеріалах справи.

У матеріалах справи міститься акт приймання-передачі дебіторської та кредиторської заборгованості Шепетівського підприємства теплових мереж від 24.05.2012р., додаток №2 до акту приймання-передачі від 10.12.2012р., реєстр дебіторської та кредиторської заборгованості станом на 24.05.2012р. (в редакції від 10.12.2012р.), довідка ТОВ "Шепетівка Енергоінвест" №550 від 01.07.2015р. про те, що станом на 01.07.2015р. заборгованість за послуги з централізованого опалення по категорії населення становить 5808782,85 грн., лист ТОВ "Шепетівка Енергоінвест" №862 від 08.09.2014р. та повідомлення Хмельницького обласного управління Державного ощадного банку України про відкриття рахунків для ТОВ "Шепетівка Енергоінвест" із спеціальним режимом використання, а саме: бюджетні установи, населення, релігійні організації, інші споживачі; картка рахунку ТОВ "Шепетівка Енергоінвест" за січень 2014 року - травень 2015 року; виконавчі провадження по ТОВ "Шепетівка Енергоінвест". Також, в матеріалах справи наявний звіт про фінансові результати НАК "Нафтогаз України" за 9 місяців 2014 року та баланс на 30.09.2014р.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом береться до уваги наступне.

У відповідності до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору купівлі-продажу природного газу, і кожна із сторін прийняла на себе певні зобов'язання щодо його виконання.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Відповідач прийняв від позивача природний газ і зобов'язаний був оплачувати його вартість згідно умов договору. Між тим, свої зобов'язання відповідач належним чином не виконував, оплату в повному обсязі у встановлені договором строки не здійснював, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача 7657666,01 грн. - основної суми боргу є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

У відповідності до п. 3 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

У відповідності до ст. ст. 1, 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений даним законом, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У договорі від 02.12.2013р. сторони передбачили відповідальність відповідача за несвоєчасне виконання зобов'язань з оплати поставленого газу у вигляді сплати пені у граничному розмірі, встановленому Законом України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

Пеню позивачем нараховано відповідно до п. 7.2 договору, з дотриманням положень Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та в межах шестимісячного строку, передбаченого ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Судом враховується, що згідно п. 3 ст. 83 ГПК України господарський суд приймаючи рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Стаття 233 ГК України передбачає, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з п. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Крім того, відповідно до п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011р., вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Наявні матеріали справи свідчать, що поставлений відповідачу природний газ використовується останнім виключно для вироблення теплової енергії, яка споживається бюджетними установами, організаціями, населенням. Невиконання відповідачем зобов'язань за договором виникло з об'єктивних причин, зокрема, через непроведення з ним розрахунків вказаними споживачами, повернення боргів попереднього боржника, що є підтвердженням того факту, що в діях відповідача відсутній будь-який умисел щодо несплати заборгованості.

Судом також враховується, що порушення зобов'язання відповідачем не потягло за собою значних збитків для позивача, проте, сплата штрафних санкцій, в даному випадку, зачіпає не лише майнові інтереси відповідача, а й інші інтереси, зокрема, можливість постачання теплової енергії населенню.

Встановивши причини неналежного виконання відповідачем грошового зобов'язання, врахувавши специфіку діяльності відповідача, зокрема, надавши належну оцінку тій обставині, що споживачем газу є переважно населення та бюджетні організації, а також збитковість господарської діяльності відповідача у зв'язку з наявністю значної заборгованості споживачів, заборгованістю, яка виникла у відповідача внаслідок прийняття боргів від минулого боржника, а також беручи до уваги те, що негативні матеріальні наслідки, спричинені позивачу простроченням виконання грошового зобов'язання, компенсуються, окрім штрафних санкцій, також і за рахунок застосування до боржника відповідальності в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру пені, що підлягає стягненню з відповідача на 50%, тобто до 463905,28 грн.

З огляду на викладене вище, заперечення позивача на зменшення розміру пені судом до уваги не приймаються. Крім того, суд вважає, що таке зменшення, враховуючи нарахування, крім пені, також й інфляційних втрат та трьох процентів річних, є співрозмірним в контексті інтересів обох сторін, а не лише відповідача.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах ВГСУ від 02.07.2015р. по справах №914/248/15, №914/249/15, від 01.07.2015р. по справі №902/198/15, від 25.06.2015р. по справі №906/1694/14.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних, суд не погоджується з періодами нарахувань, оскільки в період часу, за який здійснено розрахунок, включено дні фактичної сплати суми заборгованості.

Слід зауважити, що згідно п. 1.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17.12.2013р. день фактичної сплати суми заборгованості не вкючається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Здійснивши перерахунок 3% річних, з врахуванням днів фактичної сплати суми боргу, суд вважає правомірно заявленою сумою 3% річних - 188067,59 грн.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних, суд не погоджується з періодами нарахування, оскільки інфляційні за деякі періоди здійснено менше ніж за один місяць. Крім того, суд не погоджується із сумами, на які здійснювалось нарахування інфляційних за зобов'язаннями січня 2014 року, оскільки нарахування здійснено на борг з врахуванням індексу інфляції, замість нарахувань лише на основний борг.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. 3.2 Постанови Пленуму ВГСУ №14 від 17.12.2013р. „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997р. №62-97р.

Згідно зазначеного листа, а також Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/928/2012 від 17.07.2012р. індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення заборгованості. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Враховуючи те, що прострочка в оплаті за зобов'язаннями січня 2014 року виникла 15.02.2014р., нарахування інфляційних починається з березня 2014 року; за зобов'язаннями лютого 2014 року прострочка виникла 15.03.2014р., нарахування інфляційних - з квітня 2014 року, за зобов'язаннями березня 2014 року прострочка виникла 15.04.2014р., інфляційні нараховуються з травня 2014 року; за зобов'язаннями жовтня 2014 року прострочка виникла 15.11.2014р., нарахування інфляційних починається з грудня 2014 року; за зобов'язаннями листопада 2014 року прострочка виникла 15.12.2014р., нарахування інфляційних починається з січня 2015 року; за зобов'язаннями грудня 2014 року прострочка виникла 15.01.2015р., нарахування інфляційних починається з лютого 2015 року.

Таким чином, перерахувавши інфляційні, на основний борг, з врахуванням виникнення прострочки платежу, здійснених проплат, прийнявши до уваги позицію щодо нарахування інфляційних, викладену у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р., обгрунтовано заявленою сумою інфляційних є 3926129,52 грн.

Заперечення відповідача на стягнення 3% річних та інфляційних втрат не приймаються, оскільки передбачені частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційні втрати є санкціями за порушення грошового зобов'язання. При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи викладені вище обставини, позовні вимоги підлягають задоволенню частково в частині стягнення з відповідача 7657666,01 грн. - основної суми боргу, 463905,28 грн. - пені, 188067,59 грн. - 3% річних, 3926129,52 грн. - інфляційних втрат.

У частині позовних вимог про стягнення з відповідача 1,21 грн. - 3% річних, 466006,49 грн. - інфляційних втрат та 463905,27 грн. - пені належить відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, судом враховується п. 4.6 Постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", яким передбачено, що приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, господарський суд у разі повного або часткового задоволення позову (скарги) стягує судовий збір з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам), якщо він не звільнений від сплати судового збору; у разі ж повної або часткової відмови в позові судовий збір стягується з визначеного прокурором позивача (так само повністю або пропорційно задоволеним вимогам), за винятком випадків, коли останнього звільнено від сплати судового збору, та коли позивачем у справі є сам прокурор. Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в доход державного бюджету України у розмірі, визначеному згідно з частиною першою статті 4 Закону України „Про судовий збір", виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня того календарного року, в якому відповідна заява або скарга подавалася до суду.

Крім того, враховується, що незважаючи на зменшення розміру пені, згідно з пунктом 3.17.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011р., судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача без урахування зменшення неустойки.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, п. 3 ст. 83, ст.ст. 84, 85, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Шепетівського міжрайонного прокурора в інтересах держави та органу державного управління, який її уособлює, Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, м. Київ, публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України", м. Київ до товариства з обмеженою відповідальністю „Шепетівка Енергоінвест", м. Шепетівка про стягнення 7657666,01 грн. - основної суми боргу, 927810,55 грн. - пені, 188068,80 грн. - 3% річних, 4392136,01 грн. - інфляційних втрат задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Шепетівка Енергоінвест" (м.Шепетівка, вул. Судилківська, 9, офіс 203; код 37587657) на користь публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" (м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6; код 20077,01 грн. (сім мільйонів шістсот п'ятдесят сім тисяч шістсот шістдесят шість гривень 01 коп.) - основної суми боргу, 463905,28 грн. (чотириста шістдесят три тисячі дев'ятсот п'ять гривень 28 коп.) - пені, 188067,59 грн. (сто вісімдесят вісім тисяч шістдесят сім гривень 59 коп.) - 3% річних, 3926129,52 грн. (три мільйона дев'ятсот двадцять шість тисяч сто двадцять дев'ять гривень 52 коп.) - інфляційних втрат.

Видати наказ.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Шепетівка Енергоінвест" (м.Шепетівка, вул. Судилківська, 9, офіс 203; код 37587657) в дохід Державного бюджету України (по коду класифікації доходів бюджету 22030001, символ звітності 206, р/р 3002, отримувач УДКСУ у м. Хмельницькому, код ЄДРПОУ отримувача 38045529, банк отримувача ГУДКСУ у Хмельницькій області, МФО 815013, призначення платежу: „Судовий збір, код 03500128, пункт ставок судового збору") судовий збір в розмірі 70492,97 грн. (сімдесят тисяч чотириста дев'яносто дві гривні 97 коп.).

Видати наказ.

Стягнути з публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" (м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6; код 20077720) в дохід Державного бюджету України (по коду класифікації доходів бюджету 22030001, символ звітності 206, р/р 3002, отримувач УДКСУ у м. Хмельницькому, код ЄДРПОУ отримувача 38045529, банк отримувача ГУДКСУ у Хмельницькій області, МФО 815013, призначення платежу: „Судовий збір, код 03500128, пункт ставок судового збору") судовий збір в розмірі 2587,03 грн. (дві тисячі п'ятсот вісімдесят сім гривень 03 коп.).

Видати наказ.

У частині позовних вимог про стягнення з відповідача 1,21 грн. - 3% річних, 466006,49 грн. - інфляційних втрат та 463905,27 грн. - пені відмовити.

Повне рішення складено 15 липня 2015 року.

Суддя В.В. Димбовський

Віддруковано 6 примірників:

1 - до справи,

2, 3 - позивачам: Міністерству енергетики та вугільної промисловості (м. Київ, вул. Хрещатик, 30), публічному акціонерному товариству „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України",

4 - відповідачу ,

5 - Шепетівській міжрайонній прокуратурі (м. Шепетівка, вул. Червоноармійська, 43),

6 - прокуратурі Хмельницької області.