КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2015 р. Справа№ 910/4275/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

за участю представників:

від позивача - представник не прибув;

від відповідача - Поливяна Ю.К., довіреність № 53 від 31.03.2015,

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський банк розвитку" на рішення господарського суду міста Києва від 23.04.2015 у справі № 910/4275/15-г (суддя Пінчук В.І.) за позовом приватного акціонерного товариства "ЕКОПРОД" до публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський банк розвитку" про зобов'язання виконати платіжні доручення.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "ЕКОПРОД" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом про зобов'язання публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський банк розвитку" виконати платіжні доручення.

Рішенням господарського суду міста Києва від 23.04.2015 у справі № 910/4275/15-г позов задоволено повністю; зобов'язано відповідача виконати платіжні доручення.

При ухваленні зазначеного рішення суд дійшов висновку про те, що на зобов'язання банку, обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", не поширюється.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 23.04.2015 у справі № 910/4275/15-г скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що оскільки позивач звернувся до відповідача з вимогою здійснити переказ грошових коштів за договором банківського рахунку від 29.04.2013, у період запровадження у банку тимчасової адміністрації, виконання зазначеної операції банком обмежувалося положеннями п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Представник апелянта - відповідача у справі в судовому засіданні 20.07.2015 надав пояснення, якими підтримав вимоги за апеляційною скаргою.

Позивач не скористався правом на участь свого представника в судовому засіданні, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Офіційним місцезнаходженням зазначеної особи є Донецька область.

Особливості повідомлення осіб, які знаходяться на зазначеній території, визначено Інформаційним листом Вищого господарського суду України від 01.12.2014 № 01-06/2052/14 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції".

Згідно п. 6 зазначеного Листа учасник судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду за таких умов:

- якщо відповідну ухвалу господарським судом надіслано поштою за місцезнаходженням учасника судового процесу, зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. При цьому слід мати на увазі, що згідно із статтею 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, вони вважаються достовірними, доки до них не внесено відповідних змін;

- у разі коли учасник судового процесу не значиться у згаданому реєстрі, - якщо названу ухвалу господарським судом надіслано поштою за адресою, яку зазначено в заяві (скарзі), або за місцем проживання фізичної особи, або за місцезнаходженням відокремленого підрозділу юридичної особи (коли заяву пов'язано з його діяльністю);

- якщо у господарського суду наявні достовірні (тобто документально підтверджені підприємством зв'язку) відомості про неможливість здійснення поштових відправлень до певних населених пунктів чи місцевостей, то суд не вчиняє дій, зазначених у підпунктах 1 і 2 цього пункту. У такому разі, а також у випадках, коли поштові відправлення учасникам судового процесу все ж було надіслано, але їх повернуто підприємством зв'язку через неможливість вручення, суд здійснює відповідне повідомлення шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв'язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. У такому разі на примірнику переданого тексту, що залишається у матеріалах справи, зазначаються дата і година його передачі і прізвища та ініціали осіб, які передали і прийняли текст. У матеріалах справи мають міститися документи, що підтверджують отримання учасником судового процесу повідомлення (завірений судом витяг з журналу реєстрації телефонограм, журналу реєстрації електронних поштових відправлень тощо);

- за неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу і в такий спосіб - інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). У такому разі на роздрукованій сторінці з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначаються дата розміщення інформації, прізвище та ініціали судді, у провадженні якого знаходиться відповідна справа, а також вчиняється його підпис.

З огляду на викладене, інформація про час і місце судового засідання розміщувалась на сторінці Київського апеляційного господарського суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/).

Підтвердженням зазначеного є роздрукована сторінка з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначено дата розміщення інформації, прізвище та ініціали судді, у провадженні якого знаходиться відповідна справа, а також його підпис.

Отже, судом вжито відповідних заходів щодо повідомлення учасника судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО.

За наведених обставин, апеляційна скарга розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - скасуванню, з прийняттям нового про відмову у задоволенні позову, з наступних підстав.

Між публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський банк розвитку" та приватним акціонерним товариством "ЕКОПРОД" 29.04.2013 укладено договір банківського поточного рахунку № TF121865.005.

На підставі зазначеного договору ПрАТ "ЕКОПРОД" було відкрито поточний рахунок №4154 для приймання та зарахування на нього коштів, виконання розпоряджень клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком відповідно до цього договору та законодавства України.

Згодом, а саме 14.02.2014, між публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський банк розвитку" (банк) та приватним акціонерним товариством "ЕКОПРОД" (клієнт) укладено договір № КБ TF121865.005 /1 про банківське обслуговування з використанням програмно - технічного комплексу " Клієнт - Банк".

Відповідно до п. 2.1 договору, клієнт доручає, а банк бере на себе забезпечення виконання розрахункового обслуговування по поточному рахунку (рахунках) клієнта, відкритими, згідно з договором банківського поточного рахунку № КБ TF121865.005 /1 від 14.02.2014 р. з використанням програмно - технічного комплексу "Клієнт - Банк".

Позивачем, 04.12.2014 р., за допомогою автоматизованої банківської системи "Клієнт - Банк", були надані відповідачу для виконання наступні платіжні доручення:

- № 580 щодо здійснення переказу коштів в розмірі 10248,15 грн. з рахунку приватного акціонерного товариства "ЕКОПРОД" № 4154 в ПАТ "ВБР" м. Київ на рахунок ДПАТ "НАК "Украгролізинг" № 0606 в ПАТ "Альфа - Банк" у м. Києві;

- № 581 щодо здійснення переказу коштів в розмірі 1434,74 грн. з рахунку приватного акціонерного товариства "ЕКОПРОД" № 4154 в ПАТ "ВБР" м. Київ на рахунок ДПАТ "НАК "Украгролізинг" № 0607 в ПАТ "Альфа - Банк" у м. Києві;

- № 582 щодо здійснення переказу коштів в розмірі 38369,55 грн. з рахунку приватного акціонерного товариства "ЕКОПРОД" № 4154 в ПАТ "ВБР" м. Київ на рахунок ДПАТ "НАК "Украгролізинг" № 0606 в ПАТ "Альфа - Банк" у м. Києві;

- № 583 щодо здійснення переказу коштів в розмірі 3357,36 грн. з рахунку приватного акціонерного товариства "ЕКОПРОД" № 4154 в ПАТ "ВБР" м. Київ на рахунок ДПАТ "НАК "Украгролізинг" № 0607 в ПАТ "Альфа - Банк" у м. Києві;

- № 584 щодо здійснення переказу коштів в розмірі 7033,75 грн. з рахунку приватного акціонерного товариства "ЕКОПРОД" № 4154 в ПАТ "ВБР" м. Київ на рахунок ДПАТ "НАК "Украгролізинг" № 0606 в ПАТ "Альфа - Банк" у м. Києві;

- № 585 щодо здійснення переказу коштів в розмірі 492,36 грн. з рахунку приватного акціонерного товариства "ЕКОПРОД" № 4154 в ПАТ "ВБР" м. Київ на рахунок ДПАТ "НАК "Украгролізинг" № 0607 в ПАТ "Альфа - Банк" у м. Києві;

- № 586 щодо здійснення переказу коштів в розмірі 36414,00 грн. з рахунку приватного акціонерного товариства "ЕКОПРОД" № 4154 в ПАТ "ВБР" м. Київ на рахунок ДПАТ "НАК "Украгролізинг" № 0606 в ПАТ "Альфа - Банк " у м. Києві;

- № 587 щодо здійснення переказу коштів в розмірі 2548,98 грн. з рахунку приватного акціонерного товариства "ЕКОПРОД" № 4154 в ПАТ "ВБР" м. Київ на рахунок ДПАТ "НАК "Украгролізинг" № 0607 в ПАТ " Альфа - Банк " у м. Києві;

- № 588 щодо здійснення переказу коштів в розмірі 107835,78 грн. з рахунку приватного акціонерного товариства "ЕКОПРОД" № 4154 в ПАТ "ВБР" м. Київ на рахунок приватного акціонерного товариства "ЕКОПРОД" № 4421 в ПАТ "Креді Агріколь Банк" у м. Києві.

Зазначені платіжні доручення ПАТ "Всеукраїнський банк розвитку" не було виконано, що обґрунтовано п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки відносно банку з 28.11.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію.

Так, на день подачі до банку для виконання платіжних доручень (04.12.2014), у ньому вже була запроваджена тимчасова адміністрація (з 28.11.2014).

Враховуючи невиконання відповідачем платіжних доручень позивач звернувся з даним позовом до суду.

Судом першої інстанції позовні вимоги про зобов'язання відповідача виконати платіжні доручення задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що на зобов'язання банку, обмеження встановлене п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", не поширюється.

Колегія суддів з наведеним висновком суду першої інстанції не погоджується, з наступних підстав.

Відповідно до п. 7.1.2. ст. 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Згідно частин 1 та 3 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Статтею 1074 Цивільного кодексу України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1089 Цивільного кодексу України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Постановою правління Національного банку України від 27 листопада 2014 року №743 ПАТ "Всеукраїнський банк розвитку" віднесено до категорії неплатоспроможних, а рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 27 листопада 2014 року № 132 розпочато процедуру виведення ПАТ "Всеукраїнський банк розвитку" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації з 28 листопада 2014 року по 27 лютого 2015 року включно.

Пунктом 16 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються спеціальними нормами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Приймаючи рішення про задоволення позову місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що у спірній ситуації, обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не має застосовуватися.

Таку позицію суд мотивував посиланням на п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який передбачає, що наведене обмеження не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників.

Так, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що позивач є вкладником відповідача - банку, а тому відповідно на спірне зобов'язання банку не поширюється обмеження встановлене п. 1 ч. 5 ст. 36 вказаного Закону.

Проте, з таким висновком погодитися не можна.

Суд не вірно застосував до спірної ситуації норму п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та відповідно дійшов помилкового висновку про нерозповсюдження обмеження п. 1 ч. 5 ст. 36 вказаного Закону у спірній ситуації з наступних підстав.

Так, згідно ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Статтею 1 Закону України "Про банки та банківську діяльність" передбачено, що кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Правовідносини, що склалися між сторонами на підставі договору банківського рахунку є зобов'язальними (вимога позивача про зобов'язання відповідача перерахувати кошти за платіжними дорученнями є вимогою кредитора) та носять майново-грошовий характер, а відтак, у даному випадку позивач виступає кредитором за майновою вимогою з розпорядження належними йому коштами на якого поширюється обмеження, встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

Таким чином, у спірних правовідносинах позивач виступає кредитором, а не вкладником, а відповідач - боржником.

Тому, оскільки позивач звернувся до відповідача з вимогою здійснити переказ грошових коштів за договором банківського рахунку від 29.04.2013 у період запровадження у банку тимчасової адміністрації, виконання зазначеної операції банком обмежувалося положеннями п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" в редакції чинній на час виникнення спору.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд України, зокрема, в постановах від 25.03.2015 у справі № 3-24гс15, від 27.05.2015 у справі № 3-217гс15 та від 01.04.2015 у справі №3-25гс15.

З огляду на викладене, враховуючи обмеження, встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку щодо можливості виконання відповідачем платіжних доручень №№ 580-588 у період запровадження у банку тимчасової адміністрації.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Перевіривши у відповідності до частини 2 статті 99 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновку про те, що господарським судом не було всебічно, повно та об'єктивно розглянуто в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, що призвело до невірних висновків в частині задоволення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 103 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційна інстанція має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський банк розвитку" на рішення господарського суду міста Києва від 23.04.2015 у справі № 910/4275/15-г за позовом приватного акціонерного товариства "ЕКОПРОД" до публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський банк розвитку" про зобов'язання виконати платіжні доручення задовольнити повністю.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 23.04.2015 у справі № 910/4275/15-г про задоволення позову скасувати.

3. Прийняти нове рішення у справі № 910/4275/15-г, яким у задоволенні позову приватного акціонерного товариства "ЕКОПРОД" до публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський банк розвитку" про зобов'язання виконати платіжні доручення відмовити повністю.

4. Стягнути з приватного акціонерного товариства "ЕКОПРОД" (Донецька область, м. Волноваха, вул. Леніна, б. 6в, код за ) на користь Державного бюджету України судовий збір за розгляд апеляційної скарги в сумі 2 077 грн. 34 коп.

5. Доручити господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

6. Матеріали справи № 910/4275/15-г повернути до господарського суду міста Києва.

7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку та строки.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран