ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2015 р. Справа № 925/1013/15

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Буднік А.М., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОПОРТАЛ», м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 26А, к.31, (поштова адреса: м. Київ, вул. Ак. Заболотного, буд. 154 (літ. «Д»), оф. 7

до товариства з обмеженою відповідальністю «Золотоніський лікеро-горілчаний завод «Златогор», Черкаська область, м. Золотоноша, вул. Січова, буд. 22

про стягнення 815 000,00 грн. заборгованості,

за участю представників сторін:

від позивача: Псалом М.В. - за довіреністю;

від відповідача: участі не брав.

Позивач звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до відповідача та просить стягнути 815 000 грн. заборгованості за поставлений товар (соя) згідно договору поставки. Представник позивача вимоги підтримав та повідомив, що з відповідачем проводиться робота по позасудовому врегулюванню спору. Надано оригінали витребуваних документів, а також податкові накладні на вчинені господарські операції.

Представник відповідача вимоги визнав та повідомив про вчинення дій на позасудове врегулювання спору з наміром підписати мирову угоду з кредитором. В засідання суду 14.07.2015р. представник не прибув, вимоги не заперечив. Пропозицій по позасудовому врегулюванню спору чи доказів погашення боргу - не надано.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній доказами та матеріалами відповідно до приписів ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, судом встановлені та перевірені доказами такі взаємовідносини сторін та обставини.

16.10.2014р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Агропортал» (Постачальником - Позивач по справі), в особі директора Мороз О.О., який діє на підставі Статуту, та товариством з обмеженою відповідальністю «Золотоніський лікеро-горілчаний завод «Златогор» (Покупцем - відповідач по справі), в особі Генерального директора Стариченко В.В., було укладено договір №16/10-А (далі - Договір), за умовами якого Постачальник зобов'язується поставити Покупцю сільгосппродукцію згідно зі специфікацією, яка є невід'ємною частиною Договору, а Покупець зобов'язується на умовах та в порядку, визначених цим Договором, прийняти та оплатити її.

П. 2.1. договору визначено порядок постачання товару партіями.

Відповідно до п.3.2. Договору розрахунки за товар Покупець здійснює поетапно, за кожну партію товару, що буде постачатися Постачальником, у строк 180 днів від моменту передачі партії товару.

Відповідно до п.4.2. Договору Покупець здійснює оплату по факту поставки окремої партії товару, що оформляється видатковою накладною. Загальний строк оплати не може бути більше 15 банківських днів з дня отримання Покупцем відповідного рахунку-фактури.

Згідно специфікації №1 від 16.10.2014р. до Договору Постачальник взяв на себе зобов'язання поставити Покупцю сою врожаю 2011р. - 173,93 тонни, та олію соєву - 65,5 тонн, на загальну суму 1764044,50 грн. (а.с. 14).

На виконання взятих на себе зобов'язань за Договором Постачальник здійснив поставку товару Покупцю, а саме:

23.10.2014р. згідно видаткової накладної №989 - 22 тонни олії соєвої, на суму 247830 грн. (а.с. 15);

29.10.2014р. згідно видаткової накладної №1004 - 22 тонни олії соєвої, на суму 247830 грн. (а.с. 16);

29.10.2014р. згідно видаткової накладної №1011 - 46,98 тонн сої на суму 277182 грн. (а.с. 17);

29.10.2014р. згідно видаткової накладної №1012 - 40,54 тонн сої на суму 239186 грн. (а.с. 18), а всього на суму 1012028 грн.

Постачальник взяті на себе зобов'язання за Договором та Специфікацією №1 від 16.10.2014р. виконав в повному обсязі. Претензій щодо кількості та якості поставленого товару від Покупця на адресу Постачальника не надходили.

Покупець свої зобов'язання за Договором виконав частково - здійснивши станом на 02.12.2014р. часткову оплату за отриманий товар в сумі 122976,00 грн. (три платежі). Обов'язок оплати виник у відповідача з 24.10.2014р. Проведена відповідачем оплата врахована позивачем при зверненні до суду і спору в цій частині немає.

Позивач просить частково стягнути заборгованість - в сумі 815000 грн.

Невиконання Покупцем взятих на себе зобов'язань стало підставою для звернення Постачальника до суду для захисту порушеного права та примусового стягнення заборгованості.

Інших доказів сторонами не подано.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, враховуючи пояснення представників сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до повного задоволення.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Сторони за договором є суб'єктами господарювання та самостійними юридичними особами, що підтверджено витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Між сторонами виникли та існують договірні відносини оплатної поставки товару на підставі письмового строкового оплатного двостороннього консенсуального договору.

Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ - положення ст. 93 ЦК України.

За правовою природою договір від 16.10.2014р. №16/10-А є договором поставки і відповідає вимогам статті 712 ЦК України, якою передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає з характеру відносин сторін.

Відносини купівлі-продажу урегульовані Главою 54 ЦК України, відповідно до положень якої за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві) та отримати розрахунок, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Поставка є різновидом відносин купівлі-продажу.

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобов'язання, що виникає між суб'єктами господарювання, в силу якого один суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, є господарським зобов'язанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Договір від 16.10.2014р. №16/10-А не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним та не розірваний в установленому порядку. Суд також враховує презумпцію правомірності правочину (положення ст. 204 ЦК України).

Згідно п. 3.2 Договору розрахунки за товар по цьому договору Покупець здійснює поетапно, за кожну партію товару (соєвої продукції), що буде постачатися Постачальником.

Позивач в період з 23.10.2014р. по 29.10.2014р. здійснив поставку, а Відповідач прийняв сільгосппродукцію - соя та соєва олія на загальну суму 1012028,00 грн., що підтверджується видатковими накладними, податковими накладними та не оспорюється сторонами. Претензій щодо кількості, якості та асортименту отриманого товару не заявлено.

Відповідачем було оплачено 122 976,00 грн., що підтверджується актом звіряння розрахунків (а.с. 19) і проведена оплата вже врахована позивачем при поданні позовної заяви.

Факт наявності заборгованості підтверджується договором, специфікацією, копіями видаткових та податкових накладних, частковою оплатою продукції відповідачем. Представник відповідача визнав борг. Суд враховує, що на момент прийняття рішення жодних первинних та належних доказів належного та повного розрахунку за отриманий товар, в розумінні вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України, відповідач суду не подав.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, між Позивачем та Відповідачем було узгоджено строк сплати за отриманий товар, який визначений п. 3.2 Договору - Покупець здійснює оплату по факту поставки окремої партії товару, що оформляється видатковою накладною. Загальний строк оплати не може бути більше 180 календарних днів з дня отримання Покупцем товару та відповідного рахунку-фактури.

Суд враховує відсутність претензій відповідача стосовно неналежної поставки товару, недопоставки товару чи іншого невиконання умов спірного договору.

Суд також враховує, що Відповідач свої зобов'язання в частині належної та повної оплати за вже отриманий товар належним чином не виконав - сплатив лише 122 976,00 грн. на момент звернення кредитора до суду.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Частиною першою ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару, тому суд вважає обґрунтованим та доведеним право Позивача на стягнення з Відповідача частини суми заборгованості за поставлений товар у розмірі 815000,00 грн., на чому наполягає позивач. Позов в цій частині підлягає до задоволення.

При цьому суд враховує визнання позову відповідачем.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Суд зазначає, що проведення оплати боргу відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу про оплату боргу - має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання заперечень суду по суті спору чи доказів про проведення розрахунку. Відповідач не надав доказів об'єктивної неможливості заперечення вимог чи погашення боргу.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на Відповідача повністю та стягнути на користь Позивача 16300 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Золотоніський лікеро-горілчаний завод «Златогор», Черкаська область, м. Золотоноша, вул. Січова, буд. 22, , рахунок в банку невідомий

на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Агропортал», м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 26А, к.31, (поштова адреса: м. Київ, вул. Ак. Заболотного, буд. 154 (літ. «Д»), оф. 7, , номер рахунку в банку невідомий

815000 грн. основного боргу та 16300 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через Господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 14.07.2015р.

Суддя Г.М. Скиба