ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 року Справа № 915/2140/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючий суддяХодаківська І.П.,
суддіБакуліна С.В., Яценко О.В.
розглянувши матеріали касаційної скаргиТовариства з обмеженою відповідальністю "Зоря-Сервіс"
на постановуОдеського апеляційного господарського суду від 23.04.2015 року
у справі№ 915/2140/14
господарського судуМиколаївської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Зоря-Сервіс"
доПублічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз"
простягнення 100 000 грн.

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:не з'явився,
- відповідача:Рябошапка Д.С. дов. № 04/1095 від 30.01.2015 року,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Зоря-Сервіс" (далі за текстом - ТОВ "Зоря-Сервіс") звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" (далі за текстом - ПАТ по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз") про стягнення заборгованості в розмірі 100 000, 00 грн.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 18.02.2015 року у справі № 915/2140/14 позовні вимоги задоволено: стягнуто з ПАТ по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" на користь ТОВ "Зоря-Сервіс" 100 000, 00 грн. - заборгованості за мировою угодою від 28.07.2004 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням місцевого господарського суду, ПАТ по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення господарського суду Миколаївської області від 18.02.2015 року та прийняти нове рішення у справі, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 23.04.2015 року апеляційну скаргу ПАТ по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" задоволено, рішення господарського суду Миколаївської області від 18.02.2015 року у справі № 915/2140/14 скасовано, у позові ТОВ "Зоря-Сервіс" відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, ТОВ "Зоря-Сервіс" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Одеського апеляційного господарського суду від 23.04.2015 року у справі № 915/2140/14, а рішення господарського суду Миколаївської області від 18.02.2015 року залишити без змін, аргументуючи порушенням норм права, зокрема, ст. ст. 261, 267 Цивільного кодексу України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ухвалою від 06.07.2015 року колегії суддів Вищого господарського суду України у складі головуючого - Ходаківської І.П., суддів - Бакуліної С.В., Яценко О.В. (доповідач) касаційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю "Зоря-Сервіс" прийнята до провадження, справа призначена до розгляду у судовому засіданні на 16.07.2015 року.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Відповідно до вимог статей 107, 108, 1117 ГПК України Вищий господарський суд України переглядає за касаційною скаргою рішення місцевого господарського суду після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови апеляційного господарського суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду; ухвали місцевого господарського суду, зазначені в частині першій статті 106 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови апеляційного господарського суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Підставою для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку рішення суду першої інстанції та постанову апеляційної інстанції, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого господарського суду погодився з висновками суду першої інстанції про правомірно застосовані ст. ст. 17, 18 Закону України "Про виконавче провадження" з огляду на те, що у даній справі йдеться про необхідність виконання відповідачем додаткової угоди, яка є невід'ємною частиною мирової угоди від 28.07.2004 року, затвердженої ухвалою господарського суду Миколаївської області від 10.08.2004 року.

Однак, апеляційний господарський суд вказав, що місцевим господарським судом не вірно застосовано норми, які стосуються строку позовної давності, оскільки позивач пропустив строк позовної давності внаслідок неправильної юридичної оцінки ухвали суду від 19.07.2007 року та її примусового виконання, а тому юридична необізнаність позивача не може бути визнана поважною причиною пропуску строку позовної давності, а відповідно із цим порушене право позивача не підлягає захисту, оскільки згідно із п. 5 ст. 267 Цивільного кодексу України порушене право підлягає захисту, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає такий висновок суду апеляційної інстанції помилковим з огляду на наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням господарського суду Миколаївської області від 23.10.2003 року у справі № 8/167 в позові ТОВ "Зоря-Сервіс" про стягнення з ПАТ по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" 8 587 435, 83 грн. - відмовлено.

16.12.2003 року постановою Одеського апеляційного господарського суду, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 29.04.2004 року, в перегляді якої відмовлено ухвалою Верховного суду України від 26.08.2004 року, апеляційну скаргу ТОВ "Зоря-сервіс" на рішення господарського суду Миколаївської області від 23.10.2003 року у справі № 8/167 задоволено частково, рішення скасовано, позов задоволено: стягнуто з ВАТ "Миколаївгаз" на користь ТОВ "Зоря-сервіс" борг у сумі 7 512 118, 08 грн., збитки від інфляції у сумі 1 075 317, 75 грн.

Місцевим та апеляційним господарськими судами встановлено, що господарський суд Миколаївської області на виконання постанови Одеського апеляційного господарського суду від 16.12.2003 року у справі № 8/167 видав відповідний наказ, згідно якого з боржника підлягало стягненню 8 589 253, 83 грн., який був пред'явлений до виконання, про що відділом Державної виконавчої служби Ленінського району управління юстиції м. Миколаєва було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.01.2004 року.

Судами досліджено, що на стадії виконання судового рішення позивач та відповідач підписали мирову угоду, яка затверджена ухвалою господарського суду Миколаївської області від 10.08.2004 року у справі № 8/167, у зв'язку з чим державним виконавцем винесена постанова від 29.11.2004 року про закінчення виконавчого провадження.

Як встановлено судами попередніх інстанцій в подальшому сторонами до мирової угоди укладались додаткові угоди, а саме: 01.08.2006 року сторонами була підписана додаткова угода № 1, яка затверджена ухвалою господарського суду Миколаївської області від 23.08.2006 року; 03.01.2007 року додаткова угода № 2, яка затверджена ухвалою господарського суду Миколаївської області від 20.02.2007 року; 30.03.2007 року додаткова угода № 3, яка затверджена ухвалою господарського суду Миколаївської області від 18.04.2007 року; 05.07.2007 року додаткова угода № 4, яка затверджена ухвалою господарського суду Миколаївської області від 19.07.2007 року у справі № 8/167.

Господарськими судами попередніх інстанцій досліджено, що внаслідок того, що з вересня 2007 року відповідач припинив виконувати графік погашення боргу, встановлений Додатковою угодою № 4 від 05.07.2007 до Мирової угоди від 28.07.2004 року затвердженої ухвалою господарського суду Миколаївської області від 19.07.2007 року, позивач звернувся до Ленінського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції з заявою № 141 від 05.03.2008 року про відкриття виконавчого провадження.

11.03.2008 року постановою Ленінським відділом ДВС Миколаївського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження з примусового виконання ухвали господарського суду від 19.07.2007 року у справі № 8/167 про затвердження Додаткової угоди № 4 від 05.07.2007 року до Мирової угоди від 28.07.2004 року.

Постановою від 25.03.2008 року державний виконавець Ленінського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції зупинив виконавче провадження, оскільки ВАТ по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" було внесено до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть учать у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що вказане виконавче провадження, постановою начальника відділу ДВС Головного управління юстиції у Миколаївській області від 28.11.2008 року, яке було зупинене, передано з Ленінського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції до Підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції у Миколаївській області.

16.12.2008 року постановою державний виконавець підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції у Миколаївській області прийняв виконавче провадження з примусового виконання ухвали № 8/167 від 19.07.2007 року про затвердження Додаткової угоди № 4 від 05.07.2007 року до Мирової угоди від 28.07.2004 року, надавши йому номер ВП № 10706927.

01.03.2013 року державний виконавець підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції у Миколаївській області виніс три постанови у виконавчому провадженні ВП № 10706927: про поновлення виконавчого провадження; про зміну назви сторони виконавчого провадження та про зупинення виконавчого провадження у зв'язку із порушенням відносно боржника справи про банкрутство.

31.03.2014 року державний виконавець підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції у Миколаївській області поновив виконавче провадження ВП № 10706927, про що виніс постанову.

Місцевим та апеляційним господарськими судами досліджено, що ПАТ по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" звернулось до господарського суду Миколаївської області зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просило визнати неправомірною постанову про поновлення виконавчого провадження № 10706927 від 31.03.2014 року з примусового виконання ухвали № 8/167 від 19.07.2007 року, видану головним державним виконавцем Куліченко Д.О. відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 01.07.2014 року у справі № 8/167 скаргу ПАТ по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" було задоволено: визнано неправомірними дії Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області з поновлення виконавчого провадження ВП № 10706927 з примусового виконання ухвали господарського суду Миколаївської області від 19.07.2007 року № 8/167; визнано недійсною постанову про поновлення виконавчого провадження ВП № 10706927 від 31.03.2014 року з примусового виконання ухвали № 8/167 від19.07.2007 року, видану Відділом примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області.

09.09.2014 року постановою Одеського апеляційного господарського суду ухвалу господарського суду Миколаївської області від 01.07.2014 року залишено без змін.

Так, вказаними судовими рішеннями встановлено, що ухвала господарського суду Миколаївської області від 19.07.2007 року у справі № 8/167 про затвердження додаткової угоди № 4 від 05.07.2007 року до мирової угоди на стадії виконання від 28.07.2004 року не відповідає вимогам ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки в ній не зазначено строку пред'явлення її до виконання, а тому не могла бути підставою для відкриття виконавчого провадження.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в подальшому начальником відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області здійснено контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання виконавчого провадження № 10706927 за результатами якого прийнято постанову від 22.10.2014 року, згідно якої скасовано: постанову від 11.03.2008 року про відкриття виконавчого провадження № 10706927; постанову від 25.03.2008 року про зупинення виконавчого провадження № 10706927; постанову від 16.12.2008 року про прийняття до виконання виконавчого провадження № 10706927; постанову від 01.03.2013 року про поновлення виконавчого провадження № 10706927; постанову від 01.03.2013 року про зміну назви сторонами виконавчого провадження № 10706927; постанову від 01.03.2013 року про зупинення виконавчого провадження № 10706927; постанову від 31.03.2014 року про стягнення виконавчого збору за виконавчим провадженням № 10706927; зобов'язано головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області Куліченко Д.О. вжити заходи згідно до Закону України "Про виконавче провадження" в строк до 24.10.2014 року.

24.10.2014 року постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управляння державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання ухвали господарського суду Миколаївської області від 19.07.2007 року у справі № 8/167 та повернуто позивачу оригінал ухвали від 10.08.2004 року у справі № 8/167 та оригінал ухвали від 19.07.2007 року, згідно супровідного листа № 02.1-24/6210 від 24.10.2014 року.

Судами встановлено, що Мирова угода від 28.07.2004 року, яка укладена сторонами в процесі виконання рішення по справі № 8/167 та Додаткові угоди до неї були затверджені ухвалами господарського суду Миколаївської області від 10.08.2004 року, 23.08.2006 року, 20.02.2007 року, 18.04.2007 року, 19.07.2007 року у справі № 8/167, які сторонами не оскаржувались, є чинними та обов'язковими до виконання.

Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що наказ господарського суду про примусове виконання мирової угоди не може бути видано, оскільки провадження зі справи припинено. У разі ж ухилення однієї зі сторін від виконання мирової угоди після закінчення строку (настання терміну) виконання нею своїх обов'язків за цією угодою:

- якщо ухвала господарського суду про затвердження мирової угоди відповідає вимогам статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", то вона є виконавчим документом у розумінні пункту 2 частини другої статті 17 названого Закону і підлягає виконанню державною виконавчою службою; тому за наявності зазначеної умови позовна заява про спонукання до виконання мирової угоди не підлягає розгляду в господарських судах;

- якщо ж ухвала суду про затвердження мирової угоди не містить усіх даних, зазначених у статті 18 названого Закону, то така ухвала не має статусу виконавчого документа, і інша сторона у справі не позбавлена права звернутися з позовом про спонукання до виконання мирової угоди, у випадку задоволення якого господарський суд видає наказ. Відповідний позов може мати як майновий, так і немайновий характер у залежності від змісту умов мирової угоди.

Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом згідно з п. 2 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" і як виконавчий документ повинна містити у своїй резолютивній частині не лише вказівку про затвердження мирової угоди, а й інші передбачені законодавством (ст. 86 ГПК України та ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження") ознаки та відомості, зокрема, щодо умов, розміру і строків виконання зобов'язань сторін тощо. За недодержання відповідних вимог ухвала про затвердження мирової угоди не може вважатися виконавчим документом, що підлягає виконанню державною виконавчою службою. У випадках невиконання зобов'язаною стороною умов мирової угоди, укладеної в процесі виконання судового рішення і затвердженої господарським судом, заінтересована сторона може звернутися до державного виконавця на підставі ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" із заявою про примусове виконання ухвали, якою затверджено цю угоду. Якщо ухвала про затвердження мирової угоди не відповідає вимогам, встановленим для виконавчих документів (ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження"), і державним виконавцем з цих підстав буде відмовлено у відкритті виконавчого провадження, заінтересована сторона вправі звернутися до господарського суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди, в разі задоволення якого господарським судом видається відповідний наказ.

Судами встановлено, що постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управляння державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області від 24.10.2014 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання ухвали господарського суду Миколаївської області від 19.07.2007 року у справі № 8/167 та повернуто позивачу оригінал ухвали від 10.08.2004 року у справі № 8/167 та оригінал ухвали від 19.07.2007 року, згідно супровідного листа № 02.1-24/6210 від 24.10.2014 року, які отримані позивачем 27.10.2014 року, що підтверджується довідкою з сайту "Укрпошта" та конвертом.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судами, що 18.12.2014 року ТОВ "Зоря-Сервіс" звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою про спонукання відповідача до виконання мирової угоди шляхом стягнення з ПАТ по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" частини боргу за мировою угодую в сумі 100 000, 00 грн. за період з липня 2007 року по серпень 2007 року та частки боргу за вересень 2007 року, посилаючись на те, що внаслідок складного майнового стану позивач не в змозі сплати за подання позовної заяви про стягнення 6 025 342, 28 грн. та судового збору в сумі 73 080,00 грн.

За приписами ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, задоволенню інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що доказів того, що відповідач належним чином і в повному обсязі виконав свої зобов'язання щодо виконання умов Мирової угоди відповідач у порушення приписів ст. 33 ГПК України не надав, тобто не довів безпідставність позовних вимог тоді як надані позивачем докази, підтверджують наявність вказаної у позові заборгованості, а відтак і обґрунтованість позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про необхідність виконання відповідачем додаткової угоди, яка є невід'ємною частиною мирової угоди від 28.07.2004 року, затвердженої ухвалою господарського суду Миколаївської області від 10.08.2004 року.

В той же час, апеляційним господарським судом зазначено, що позивач пропустив строк позовної давності внаслідок неправильної юридичної оцінки ухвали суду від 19.07.2007 року та її примусового виконання, а тому юридична необізнаність позивача не може бути визнана поважною причиною пропуску строку позовної давності, а відповідно із цим порушене право позивача не підлягає захисту, оскільки згідно із п. 5 ст. 267 Цивільного кодексу України порушене право підлягає захисту, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність, згідно ст. 257 Цивільного кодексу України, встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 261 перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Судами встановлено, що постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управляння державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області від 24.10.2014 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання ухвали господарського суду Миколаївської області від 19.07.2007 року у справі № 8/167 та повернуто позивачу оригінал ухвали від 10.08.2004 року у справі № 8/167 та оригінал ухвали від 19.07.2007 року, згідно супровідного листа № 02.1-24/6210 від 24.10.2014 року, які отримані позивачем 27.10.2014 року, що підтверджується довідкою з сайту "Укрпошта" та конвертом.

18.12.2014 року ТОВ "Зоря-Сервіс" звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою про спонукання відповідача до виконання мирової угоди шляхом стягнення з ПАТ по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" частини боргу за мировою угодую в сумі 100 000, 00 грн. за період з липня 2007 року по серпень 2007 року та частки боргу за вересень 2007 року, посилаючись на те, що внаслідок складного майнового стану позивач не в змозі сплати за подання позовної заяви про стягнення 6 025 342, 28 грн. та судового збору в сумі 73 080,00 грн.

Отже, місцевим господарським судом вірно встановлено, що строк позовної давності позивачем не пропущено, оскільки останній 18.12.2014 року звернувся до суду з даним позовом, в той час, як постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управляння державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання ухвали господарського суду Миколаївської області від 19.07.2007 року у справі № 8/167 ухвалена 24.10.2014 року, а тому місцевий господарський суд дійшов підставного висновку про те, що позивачем не було пропущено строку позовної давності, натомість судом апеляційної інстанції помилко зазначено про наявність підстав для застосування ст. 267 Цивільного кодексу України.

Таким чином, враховуючи наведені положення Законодавства колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, який в порядку ст. 43 ГПК України всебічно, повно та об'єктивно розглянув в судовому процесі всі обставини справи та врахував доводи сторін, натомість апеляційний господарський суд не врахував вказаних обставин.

Згідно з ч. 1 ст. 11110 ГПК України підставою для скасування або зміни рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 1119 касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити в силі одне із раніше прийнятих рішень або постанов.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що постанова апеляційного господарського суду від 23.04.2015 року підлягає скасуванню, а рішення господарського суду Миколаївської області від 18.02.2015 року у справі № 915/2140/14 залишенню без змін.

Судові витрати за розгляд касаційної скарги, відповідно до приписів ст. 49 ГПК України, належить покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Зоря-Сервіс" на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 23.04.2015 року у справі № 915/2140/14 задовольнити.

2. Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 23.04.2015 року у справі № 915/2140/14 скасувати.

3. Рішення господарського суду Миколаївської області від 18.02.2015 року у справі № 915/2140/14 залишити без змін.

4. Стягнути з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Зоря-Сервіс" 1 000 (тисячу) грн. судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги. Видачу наказу доручити господарському суду Миколаївської області.

Головуючий суддяІ.П. Ходаківська

СуддіС.В. Бакуліна

О.В. Яценко