РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2015Справа №910/15296/15

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах»
доПриватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія»
провідшкодування шкоди в сумі 12 006,62 грн.
СуддяБорисенко І.І.
Представники:
від позивача - Діденко І.В., за довіреністю;
від відповідача - не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 12 006,62 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Цивільного кодексу України та Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу матеріальну шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Відповідач проти позову заперечив, вказав, що відповідач не виплатив страхове відшкодування позивачу у зв'язку з тим, що позивачем було пропущено 1-рінчий строк звернення до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу, а відтак, з огляду на положення пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказане є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

27.04.2014р. при виїзді з дворової території будинку №39 по вул. Райдужна на вул. Стальського в м. Києві була скоєна ДТП, а саме відбулося зіткнення автомобіля "Ниссан", д.р.н. АА1535ІН, яким керувала Рудик І.В. та автомобіля «Чері» д.р.н. АЕ0507СТ.

Причиною ДТП стало те, що водій Рудик І.В., керуючи автомобілем "Ниссан", д.р.н. АА1535ІН, не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Чері» д.р.н. АЕ0507СТ, чим порушила вимоги п. 13.1 ПДР України. Дані обставини підтверджуються розгорнутою довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №9379721 та постановою Дніпровського районного суду м. Києва (справа №755/11781/14-п), копії яких містяться у матеріалах справи.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль «Чері» д.р.н. АЕ0507СТ (Застрахований автомобіль), який був застрахований позивачем на підставі Договору добровільного страхування від 20.01.2011р. №К3Н0АХ.

На підставі вищевказаного, за умовами Договору добровільного страхування від 20.01.2011р. №К3Н0АХ, страхового акту №И-1377 від 22.05.2014р., позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 13 006,62 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжними дорученнями №1991 від 23.05.2014р.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Як вбачається з матеріалів справи, шкоду було заподіяно водієм автомобіля "Ниссан", д.р.н. АА1535ІН, яким керувала Рудик І.В., під час експлуатації вказаного автомобіля, і її вину у вчиненні ДТП та скоєнні правопорушення за ст. 124 КУпАП України встановлено постановою Дніпровського районного суду м. Києва (справа №755/11781/14-п).

На час скоєння вищевказаної ДТП (27.04.2014р.) цивільно-правова відповідальність будь-яких осіб, які на законних підставах експлуатують автомобіль "Ниссан", д.р.н. АА1535ІН була застрахована у відповідача на підставі договору (полісу) №АС/7371441 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказаним договором (полісом) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50 000 грн., франшиза - 1 000 грн., строк дії полісу з 27.04.2014р. до 26.04.2015р.

Отже, відповідач є особою на яку полісом №АС/7371441 покладено обов'язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації автомобіля "Ниссан", д.р.н. АА1535ІН, на час спірної ДТП.

На підтвердження розміру витрат необхідних для відновлювального ремонту автомобіля «Чері» д.р.н. АЕ0507СТ позивачем надано суду Звіт про визначення вартості матеріального збитку №13/05/14 складений 06.05.2014р., відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників (Сврз) автомобіля «Чері» д.р.н. АЕ0507СТ у результаті його пошкодження при ДТП складає 13 558,22 грн., при коефіцієнті фізичного зносу 0,2893 грн.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу №АС/7371441 та положення статей 12, 22, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статей 9, 27 Закону України "Про страхування", статей 993, 1191 ЦК України, відповідач повинен був відшкодувати позивачу у встановлений законом строк шкоду в межах ліміту його відповідальності за спірним страховим випадком (50 000 грн.), у межах суми, що перейшла до позивача (13 006,62 грн.), з урахуванням того, що Позивачем відраховано франшизу за полісом №АС/7371441 в сумі 1 000 грн., тобто відповідач повинен відшкодувати позивачу 12 006,62 грн.

Заперечення відповідача викладені у відзиві на позовну заяву щодо того, що для отримання страхового відшкодування Позивач повинен був звернутися до Відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування в межах одного року з дати ДТП, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, при цьому, неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, відповідно до пп. 37.1.4 п. 37.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування, судом не приймаються до уваги, виходячи з такого.

Пунктом 36.4 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право страховика у разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування (регламентна виплата безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані у цьому випадку збитки, відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є саме ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія».

Згідно з підпунктом 1.1 статті 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу; страховики - страхові організації, що мають право на здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України «Про страхування» (підпункт 1.2 статті 1 зазначеного Закону).

Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Тобто наведена норма визначає можливість відмови страховика у виплаті страхового відшкодування страхувальнику в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж встановлених строків, і не містить підстав для відмови у задоволенні вимоги страховика, який виплатив страхове відшкодування згідно з договором майнового страхування, до особи, відповідальної за завдані збитки, про відшкодування виплачених ним фактичних сум у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 15.04.2015р. за заявою Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 07.10.2014р. у справі №910/9494/14 за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» до Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» про стягнення суми.

Окрім вищевказаного, страховик отримує право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування за договором майнового страхування та не зобов'язаний звертатися безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплати матеріального відшкодування. Таке право страховика, враховуючи висновок, наведений у рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2002р. № 15-рп/2002, може бути реалізоване шляхом подання відповідного позову до суду.

Правова позиція з вказаного питання викладена в постанові Верховного Суду України від 28.08.2012р. № 3-38гс12 у справі № 23/279, яка в силу статті 11128 ГПК України є обов'язковою для всіх судів України".

Надання відповідачем на підтвердження своєї позиції постанову Вищого господарського суду України від 07.10.2014р. у справі №910/9494/14, судом не береться до уваги, оскільки відповідно до вказаної постанови колегія касаційної інстанції у вказаній справі дійшла протилежного висновку, а саме вказавши на те, що посилання відповідача на приписи підпункту 37.1.4. пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно з яким неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування за цим Законом, є безпідставним.

Отже, за встановлених обставин справи позов підлягає задоволенню судом повністю в заявленій позивачем сумі 12 006,32 грн.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 145, ідентифікаційний код 23734213) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 32, ідентифікаційний код 33248430) 12 006 (дванадцять тисяч шість) грн. 62 коп. страхового відшкодування, а також 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 27.07.2015р.

Суддя І.І. Борисенко