Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "20" липня 2015 р. Справа № 906/817/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Сікорської Н.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Марущак К.В.- дов. № 08/ 9497 від 30.06.2015р.

від відповідача: Пишнюк А.М.- дов. б/н від 03.03.2015р.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго"

до Міського комунального підприємства "Бердичівводоканал"

про стягнення 3051233,08 грн.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 04.06.2015р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 30.06.2015р.

Ухвалою суду від 30.06.2015р. розгляд справи відкладено на 20.07.2015р.

Позивачем 20.07.2015р. подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача 2219781,39 грн. заборгованості за активну електричну енергію, 262631,41грн. пені, 535729,18 грн. інфляційних та 17871,10грн. 3% річних.

Представник позивача вимоги позивача підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві з урахуванням поданої заяви про зменшення розміру позовних вимог. Надала довідку, відповідно до якої заборгованість відповідача за використану активну електроенергію станом на 20.07.2015р. в межах позовних вимог складає 2219781,39 грн. (а.с. 42).

Крім того, на виконання вимог суду, надала розрахунок пені, 3% річних та інфляційних з урахуванням умов договору та здійснених відповідачем часткових розрахунків та докази частково проведених відповідачем оплат (а.с. 44-46).

Представник відповідача в судовому засіданні вказав, що відповідач не визнає позовні вимоги з підстав, які зазначені письмовому відзиві (а.с. 91-93). Вважає, що відповідачем у справі має бути Бердичівська міська рада.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

15.11.2006р. р. між Бердичівським РЕМ в особі його директора, який діє на підставі положення і є виробничим підрозділом ПАТ "ЕК "Житомиробленерго" (позивач, постачальник) та міським комунальним підприємством "Бердичівводоканал" (відповідач, споживач) укладено договір № 1225 про постачання електричної енергії споживачам (а.с. 12-19).

За п.1 даного договору позивач взяв на себе обов'язок постачати електричну енергію відповідачу, а відповідач взяв на себе обов'язок оплачувати постачальнику її вартість та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до Договору, що є його невід'ємними частинами.

Пунктом 2.2.3 Договору споживач зобов'язався своєчасно сплачувати за використану електричну енергію, а також вносити всі інші платежі за розрахунковий період відповідно до встановленої системи обліку електроенергії, класу напруги та за діючими на період розрахунку тарифами у грошовій формі та іншими формами розрахунків згідно з чинним законодавством України.

Розрахунковим періодом вважається період з 26 числа по 25 число включно і вказаний період прирівнюється до періоду дії тарифу (календарного місяця).

Відповідно до п.7.3 договору остаточний розрахунок повинен здійснюватись в розмірі фактичного споживання електричної енергії за розрахунковий місяць, з врахуванням сальдо на початок місяця не пізніше 5 операційних днів з дня отримання рахунку, включаючи день його отримання.

Позивач умови договору виконав належним чином, поставивши відповідачу протягом листопада, грудня 2014р. та січня - квітня 2015р. електричну енергію на загальну суму 4212713,83 грн. та виставив на вказану суму рахунки, які знаходяться в матеріалах справи (а.с.19-24).

Відповідач свої зобов'язання щодо своєчасної оплати за отриману електроенергію в повному обсязі не виконав, у результаті чого станом на день звернення до суду (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) у нього утворилась заборгованість перед позивачем за активну електричну енергію в сумі 2219781,39 грн.

Факт неналежного виконанння відповідачем своїх зобов'язань став підставою для звернення позивача до суду за захистом порушеного права.

Як вбачається з акта звірки розрахунків, який підписаний сторонами станом на 22.06.2015 р., заборгованість відповідача із врахуванням спожитої електричної енергії за травень 2015 р. та проведеними частковими розрахунками, становить 2578147,44 грн. (а.с. 94).

Пунктом 4.2.1 Договору сторони передбачали відповідальність споживача, згідно якого за внесення платежів, передбачених пунктами 7.3 цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі , що не перевищує подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення платежу.

На підставі вищезазначеного пункту договору позивачем заявлено до стягнення з відповідача 262631,41 грн. пені.

Крім того позивач на підставі ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача на свою користь 17871,10 грн. 3 % річних та 17871,10 грн. інфляційних.

Відповідач, заперечуючи проти позову, вважає, що КП "Бердичівводоканал" є неналежним відповідачем з огляду на те, що заборгованість, яку заявлено до стягнення позивачем виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифу, що затверджений рішенням Виконавчого комітету Бердичівської міської ради № 309 від 20.05.20111р. та до теперішнього часу не коригувались. На його думку, відповідачем у справі має бути Бердичівська міська рада.

Оцінивши в сукупності матеріали справи та пояснення представників сторін, господарський суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст.509 ЦК України).

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку (ст.173 Господарського кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли на підставі договору про постачання електричної енергії № 1225 від 15.11.2006р.

Відповідно до норм ст.275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію споживачеві, який зобов'язаний оплатити прийняту енергію.

Відповідно до ст.ст. 525 і 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вже встановлено судом, відповідач належним чином свій обов'язок щодо оплати поставленого товару не виконав , внаслідок чого у нього на момент звернення до суду та час розгляду справи в суді існує заборгованість в сумі 2219781,39 грн. Доказів погашення вказаної заборгованості відповідач не надав.

За таких обставин, вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 2219781,39 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо заявлених вимог про стягнення пені в розмірі 262631,41 грн. господарський суд враховує наступне.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 611 ЦК України визначає правові наслідки порушення зобов'язання, зокрема, сплату неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 даного Закону України визначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як вбачається з розрахунку (а.с. 44), пеню заявлено періодами, починаючи з 03.12.2014р. по 15.05.2015р. на суму заборгованості, яка існувала у відповідний період, яка в сукупності склала 262631,41грн.

Перевіривши правильність нарахування пені, суд встановив, що позивачем допущено помилку в періоді нарахування пені з 03.12.2014р. по 11.12.2014р., вказавши, що кількість днів прострочки становить 28, в той час як кількість таких днів становить 9 днів.

За таких обставин, суд здійснив власний розрахунок пені, за яким розмір пені становить 252656,13грн. та підлягає задоволенню.

В частині стягнення 9975,28 грн. пені (262631,41грн. - 252656,13 грн.) суд відмовляє за безпідставністю вимог.

Разом з тим, встановивши за результатами розгляду даного спору правомірність заявлених позивачем вимог в частині стягнення 252656,13 грн. пені, суд вважає за можливе зменшити її розмір на 50% до 126328,07 грн., враховуючи наступне.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно частини 1 статті 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Стаття 83 ГПК України надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Юридичний аналіз наведених правових норм свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

При вирішенні питання зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача, суд врахував загальну економічну ситуацію в країні, високий ступінь інфляційних процесів в економіці країни та майновий стан відповідача. Судом враховується специфіка роботи відповідача, яка пов'язана із забезпеченням населення, підприємств, установ міста питною водою, прийняттям, пропуском та очисткою стоків.

Суд приймає до уваги пояснення відповідача, що однією з підстав виникнення заборгованості перед позивачем є невідповідність фактичної вартості послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифу, що затверджений у 2011 року Бердичівською міською радою. Встановлений тариф на послуги, що надаються відповідачем покривають лише 45% понесених фактичних витрат, що призводить до збиткової діяльності підприємства.

З огляду на встановлені в ході розгляду спору обставини господарської діяльності відповідача, враховуючи баланс інтересів сторін, адекватність обсягу і міри відповідальності відповідача, фінансовий стан останнього, той факт, що відповідач є комунальним підприємством, яке створено органом місцевого самоврядування, ступінь вини останнього, причини неналежного виконання зобов'язання, з метою виконання судового рішення, суд керуючись п. 3 ст. 83 ГПК України зменшує розмір пені на 50% до 126328,07 грн.

Стягнення 50% від правомірно заявленої неустойки та задоволення позовних вимог в частині основного боргу, трьох процентів річних та інфляційних суд вважає достатнім для забезпечення права позивача на компенсацію за затримку відповідачем оплати отриманої електроенергії.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача 14871,10 грн. 3% річних та 535729,18грн. інфляційних нарахувань, суд зауважує наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З розрахунку позивача вбачається, що нарахування 3% річних здійснено періодами починаючи з 03.12.2014р. по 15.05.2015р., які складають 14871,10 грн. (а.с. 45).

Перевіривши поданий позивачем розрахунок 3% річних, судом встановлено, що він є правомірним, заявленим у відповідності до норм чинного законодавства, тому вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Разом з тим, перевіривши розрахунок інфляційних, які заявлено за грудень 2014 року на суму заборгованості 548223,13грн., за січень 2015 року на суму заборгованості 548233,13грн., за лютий 2015року на суму заборгованості 986477,57грн., за березень 2015 року на суму заборгованості 1631136,64грн. та за квітень 2015 року на суму заборгованості 1956010,71грн., суд встановив, що їх також нараховано арифметично вірно, відповідно до норм чинного законодавства, тому дана вимога підлягає задоволенню.

Стосовно заперечень відповідача з приводу того, що він є неналежним відповідачем, то суд вважає їх безпідставними, оскільки вимоги позивача грунтуються на договорі № 1225 від 15.11.2006р. про постачання електричної енергії споживачам, який укладений саме з КП "Бердичівводоканал", і саме останній взяв на себе зобов'язання сплачувати постачальнику (позивачу) вартість спожитої електроенергії.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідачем є та процесуальна особа, яка на думку позивача, своєю діяльністю (діями або бездіяльністю) порушила його права.

За таких обставин, оскільки відповідач своєчасно відповідно до умов укладеного договору не оплатив поставлену позивачем електроенергію, позивачем вірно, в якості відповідача, визначено Міське комунальне підприємство "Бердичівводоканал".

Як визначає ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, заявленими відповідно до вимог чинного законодавства та підлягають частковому задоволенню на загальну суму 2896709,74 грн., з яких: 2219781,39 грн. - основний борг, 126328,07 грн.- пеня, 14871,10грн. - 3% річних, 535729,18 грн. - інфляційні.

В частині стягнення 9975,28грн. пені суд відмовляє за безпідставністю позовних вимог.

Пунктом 4.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" визначено, що у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Судові витрати по сплаті судового збору на підставі ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач заявою від 20.07.2015р. зменшив розмір позовних вимог до 3036013,08 грн., сума судового збору становить 60720,26 грн. З платіжного доручення №10005989 від 02.06.2015р. вбачається , що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 61024,66 грн. (а.с. 7).

За таких обставин, позивачу слід повернути з Державного бюджету України зайво сплачений судовий збір в сумі 304,40 грн. на підставі п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір".

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зменшити розмір пені.

3. Стягнути з Міського комунального підприємства "Бердичівводоканал" (13300, Житомирська область, м.Бердичів, вул. Житомирська ,87, ідентифікаційний код 32569790)

на користь Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" (10008, м. Житомир, вул. Пушкінська,32/8, ідентифікаційний код 22048622)

- 2219781,39 грн. основного боргу;

- 126328,07 грн.- пені;

- 14871,10грн. - 3% річних;

- 535729,18 грн. - інфляційних;

- 60460,75 грн. судового збору.

4. В частині стягнення 9975,28 грн. пені відмовити.

5. Повернути Публічному акціонерному товариству "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" (10008, м.Житомир, вул. Пушкінська,32/8, ідентифікаційний код 22048622)

з Державного бюджету України надлишок сплаченого згідно платіжного доручення № 10005989 від 02.06.2015р., судового збору в сумі 304,40 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 22.07.15

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1- в справу

2- позивачу (оригінал) (рек. з повід)

3- відповідачу (згідно заяви) (рек. з повід)