ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.07.15р. Справа № 904/5014/15

За позовом Міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі", м. Дніпропетровськ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості у сумі 23 175,01 грн.

Суддя Крижний О.М.

Представники:

від позивача: Запороженко О.І., довіреність від 04.11.2014 року, юристконсульт

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Міське комунальне підприємство "Дніпропетровські міські теплові мережі" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із позовом, у якому просить стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на свою користь основний борг у розмірі 20 321,55 грн. та пеню у розмірі 2 853,46 грн., загалом на суму 23 175,01 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором про постачання теплової енергії № 070297 від 15.10.2012 року щодо оплати поставленої позивачем теплової енергії, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість та відповідно нарахована пеня на загальну суму 23 175,01 грн.

Відповідач не скористався наданим йому правом на участь представника у судовому засіданні, про день, час, та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

08.07.2015 року до господарського суду повернулося направлене на адресу відповідача рекомендоване поштове повідомлення, відповідно до якого поштова кореспонденція вручена Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 06.07.2015 року, про що свідчить наявний на повідомленні підпис.

Відповідно до абз. 1 п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відзиву на позов Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 до суду не надала, тому справа розглядається за наявними в ній матеріалами (стаття 75 Господарського процесуального кодексу України).

Розгляд справи був відкладений з 25.06.2015 року на 15.07.2015 року.

У судовому засіданні 15.07.2015 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення..

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

15.10.2012 року між Міським комунальним підприємством "Дніпропетровські теплові мережі" (енергопостачальна організація) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (споживач) був укладений договір про постачання теплової енергії № 070297 (далі - Договір), за умовами п. 1.1. якого енергопостачальна організація бере на себе зобов'язання поставити споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов'язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим Договором.

Строк дії Договору передбачений п. 11.1. Договору, за яким цей Договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 15.10.2015 року.

Відповідно до п. 2.1. Договору теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно з Додатком 1 до цього Договору (копія наявна в матеріалах справи) у вигляді гарячої води на такі потреби:

опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону (175 діб);

гаряче водопостачання - протягом 350 діб;

технологічні потреби - відповідно з виробничою програмою;

кондиціювання повітря - по мірі необхідності.

Згідно п. 2.2. Договору рішення про початок та закінчення опалювального сезону приймається виконавчим органом відповідної місцевої ради, виходячи з кліматичних умов.

Згідно правил користування тепловою енергією споживач зобов'язаний встановити прилади обліку теплової енергії. Облік споживання теплової енергії здійснюється за показниками приладів обліку, встановлених на вводах розрахунковим способом по вул. Курчатова, 4 (п.п. 5.1.-5.2. Договору).

Пунктом 7.6. Договору передбачено, що для споживачів, які не мають приладів обліку, кількість фактично спожитої теплової енергії визначається згідно з договірними навантаженнями (Додаток № 1) з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія від теплових джерел енергопостачальної організації та кількості годин (діб) роботи теплопостачального обладнання споживача в розрахунковому періоді. Різниця між заявленою та фактичною спожитою тепловою енергією сплачується споживачем згідно з п. 7.4. Договору.

Тарифи на теплову енергію, що споживаються згідно з цим Договором установлюються Національною комісією регулювання ринку комунальних послуг України. Тариф для розрахунків за цим Договором складає - теплова енергія (1 Гкал) - 1 008,34 грн. (п.п. 6.1.-6.2. Договору).

Розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів, або, за згодою сторін будь-яким іншим шляхом, не забороненим чинним законодавством України. Розрахунковим періодом є календарний місяць, по результатам якого підписується акт (в двох примірниках) на відпуск - отримання теплової енергії по формі Додатку 4 (наявний в матеріалах справи, а.с. 14) (п.п. 7.1.- 7.2. Договору).

Відповідно до п. 7.3. Договору споживач зобов'язаний не пізніше ніж за 5 діб до початку розрахункового періоду сплачувати енергопостачальній організації вартість теплової енергії згідно з її кількістю, передбаченою у Додатку № 1 до цього Договору, по власним платіжним дорученням з указанням періоду, за який він сплачує.

Згідно п. 7.4. Договору остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію проводиться споживачем впродовж 5 діб після одержання рахунку енергопостачальною організацією, яка зобов'язана направити його споживачу не пізніше 10 числа місяця слідуючого за розрахунковим, у випадку утворення переплати, вона зараховується в рахунок наступних платежів.

На виконання умов Договору позивач поставив відповідачу теплову енергію за період жовтень 2014 року - квітень 2015 року на загальну суму 20 321,55 грн.

На підтвердження наведеного факту позивач надав до суду копії Актів прийому-передачі виконаних робіт до договору № 070297 від 15.10.2012 року, а саме: Акт за жовтень 2014 року на суму 1 518,72 грн., Акт за листопад 2014 року на суму 2 398,61 грн., Акт за грудень 2014 року на суму 3 392,80 грн., Акт за січень 2015 року на суму 4 354,87 грн., Акт за лютий 2015 року на суму 3 233,82 грн., Акт за березень 2015 року на суму 3 356,06 грн., Акт за квітень на суму 2 066,68 грн.

Також, позивач надав до суду копії рахунків, виставлених позивачем на оплату поставленої теплової енергії, а саме: рахунок № 070297 від 31.10.2014 року на суму 1 518,72 грн., рахунок № 070297 від 30.11.2014 року на суму 2 398,61 грн., рахунок № 070297 від 31.12.2014 року на суму 3 392,80 грн., рахунок № 070297 від 31.01.2015 року на суму 4 354,87 грн., рахунок № 070297 від 28.02.2015 року на суму 3 233,82 грн., рахунок № 070297 від 31.03.2015 року на суму 3 356,06 грн., рахунок № 070297 від 30.04.2015 року на суму 2 066,68 грн.

Окрім того, позивачем надані копії реєстрів рахунків та актів приймання-передачі виконаних робіт за період з жовтня 2014 року по квітень 2015 року, у яких зазначені дати отримання відповідачем рахунків позивача (а.с. 34-40).

Позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань щодо оплати поставленої теплової енергії за період жовтень 2014 року - квітень 2015 року у встановлений Договором строк, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість у сумі 20 321,55 грн., що і є причиною спору.

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Стаття 526 Цивільного кодексу України встановлює вимогу щодо виконання зобов'язань належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Враховуючи умови Договору (п.п. 7.3.-7.4. Договору), а також факт того, що теплова енергія поставлена за наведеними вище Актами та отримана відповідачем за наявними в матеріалах справи реєстрами, відповідно строк оплати поставленої теплової енергії за спірний період та у спірній сумі є таким, що настав.

Доказів оплати поставленого позивачем товару відповідач не надав, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, не спростував.

За наведеного, є правомірними та підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу у сумі 20 321,55 грн.

Також, суд зазначає, що сукупна сума всіх Актів за спірний період складає 20 321,56 грн., однак позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 20 321,55 грн.

Позивачем заявлена сума заборгованості у меншому розмірі, що є правом позивача, тому суд вбачає заявлені вимоги правомірними.

Згідно з ч. 1 ст. 199 ГК України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Виконання зобов'язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 ЦК України).

Пунктом 8.2.3. Договору передбачено, що у разі несвоєчасної оплати за спожиту теплову енергію - нараховується пеня у розмірі 1%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, за кожний день прострочки.

Позивач нарахував та заявив до стягнення пеню по кожному спірному Акту прийому-передачі виконаних робіт до договору № 070297 від 15.10.2012 року окремо на загальну суму 2 853,46 грн.

Дослідивши здійснений позивачем розрахунок пені, судом виявлені арифметичні помилки у нарахуванні пені по Акту за лютий 2015 року на суму 3 233,82 грн. та по Акту за квітень на суму 2 066,68 грн.

Так, пеня по Акту за лютий 2015 року на суму 3 233,82 грн. за період з 12.03.2015 року по 31.05.2015 року складає 430,59 грн. та по Акту за квітень на суму 2 066,68 грн. за період з 13.05.2015 року по 31.05.2015 року складає 64,55 грн., тому вимога позивача про стягнення з відповідача пені підлягає задоволенні частково у сумі 2 851,61 грн.

Відповідно до частини 1 статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський суд з прав людини під терміном "власність" розуміє також грошові кошти, що підлягають оплаті за поставлений товар. Невиконанням обов'язку щодо оплати поставленої позивачем теплової енергії відповідач порушує права позивача, безпідставно не перераховуючи кошти (вартість товару (теплової енергії) у власність позивача.

Отже, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково і з відповідача підлягає стягненню 23 173,16 грн. (основний борг у розмірі 20 321,55 грн. та пені у розмірі 2 851,61 грн.).

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1 826,85 грн.

На підставі викладеного, керуючись частиною 1 статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, статтями 193, 199 Господарського кодексу України, статтями 1, 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (49005, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Міського комунального підприємства "Дніпропетровські теплові мережі" (49044, м. Дніпропетровськ, вул. Карла Маркса, 37, ідентифікаційний код 32082770) заборгованість у розмірі 20 321,55 грн., пеню у розмірі 2 851,61 грн. та судовий збір у розмірі 1 826,85 грн., про що видати наказ.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено - 15.07.2015 року.

Суддя О.М. Крижний