РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2015Справа №910/9349/15
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оленерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК Укрпромторг- ХХІ" про стягнення 310 805,88 грн., за участю представників позивача - Сподара А.В., за договором, відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року до господарського суду м. Києва звернувся позивач з позовом до відповідача про стягнення основного боргу у розмірі 246 230,70 грн., інфляційних втрат у розмірі 44 666,24 грн., 3% річних у розмірі 7 597,41 грн. та штрафу у розмірі 12 311,53 грн. у зв'язку з неналежним виконанням останнім взятих на себе зобов'язань з оплати вартості поставленого товару за договором поставки нафтопродуктів №12172 від 17.12.2013 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.04.2015 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 20.05.2015 року.

08.07.2015 року відповідач в судове засідання не з'явився, відзив на позов не надав, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 64 ГПК України.

Враховуючи те, що нез'явлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача.

Заслухавши представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.12.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оленерго" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТК Укрпромторг- ХХІ" (покупець) було укладено договір поставки нафтопродуктів №12172, за умовами якого постачальник зобов'язується передати у власність нафтопродукти (товар), а покупець прийняти та оплатити нафтопродукти на умовах, викладених у договорі, найменування, кількість та ціна яких вказується в накладних документах на товар, які оформлюються на кожну окрему партію товару (п. 1.1 договору).

Покупець зобов'язується оплатити повну вартість партії в розмірі 100% за товар в сумі, відображеній в рахунках-фактури наданих постачальником, до дати бажаного відвантаження товару (п. 4.2. договору).

Право власності на товар переходить до покупця з дати поставки товару, що вказана в накладних документах на товар (п.4.3. договору).

Поясненнями позивача, видатковими накладними, перелік яких зазначено в позовній заяві, та які містяться в матеріалах справи, стверджується факт поставки позивачем відповідачу товару на загальну суму 5 554 638,59 грн.

Отже, позивач виконав взяті на себе зобов'язання за договором з поставки товару відповідачу, а відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання з оплати отриманого товару та має перед позивачем заборгованість у сумі 246 230,70 грн., з урахуванням часткової оплати, що також підтверджується додатковою угодою №1 від 05.08.2014 року до договору, яка підписана уповноваженими представниками обох сторін та міститься в матеріалах справи.

Доказів сплати вказаної заборгованості відповідачем суду не надано.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню на суму 246 230,70 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку з цим, позов в частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат обґрунтований та підлягає задоволенню 3% річних у розмірі 7 597,41 грн. та інфляційних втрат у розмірі 44 666,24 грн. за розрахунком позивача, який здійснено у відповідності до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Пунктом 5.7. договору передбачено, що у випадку оплати неповної суми, зазначеної в рахунку, штраф стягується в розмірі 5% від суми, недоплаченої за рахунком.

На підставі вищевикладених норм закону та умов договору у зв'язку з порушенням відповідачем виконання зобов'язань з оплати у визначений договором строк за поставлену продукцію позивачем нараховано 12 311,53 грн. штрафу.

Позовні вимоги в частині стягнення 12 311,53 грн. штрафу у зв'язку з простроченням відповідачем виконання взятих на себе зобов'язань з оплати вартості поставленої продукції на підставі ст. 230 ГК України є обґрунтованими та підлягають задоволенню за розрахунком позивача, який відповідає умовам договору та вимогам закону.

Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 5 000,00 грн. витрат на послуги адвоката, на підтвердження понесення яких надав суду належні докази, а саме: договір від 16.02.2015 року про надання правової допомоги, укладений між адвокатом Сподар Андрієм Володимировичем та позивачем, а також квитанцію до прибуткового касового ордеру від 16.02.2015 року на суму 5 000,00 грн.

Згідно статті 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Судові витрати з врахуванням 5 000,00 грн. витрат на послуги адвоката, відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК Укрпромторг- ХХІ" (03124, м. Київ, вул. Василенка, буд. 7-А; код 35756987) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оленерго" (03680, м. Київ, пр. Глушкова, буд. 1, павільйон 60; код 38749914) 246 230 (двісті сорок шість тисяч двісті тридцять) грн. 70 коп. основного боргу, 44 666 (сорок чотири тисячі шістсот шістдесят шість) грн. 24 коп. інфляційних втрат, 7 597 (сім тисяч п'ятсот дев'яносто сім) грн. 41 коп. 3% річних, 12 311 (дванадцять тисяч триста одинадцять) грн. 53 коп. штрафу, 5 000 (п'ять тисяч) грн. 00 коп. витрат на послуги адвоката та 6 216 (шість тисяч двісті шістнадцять) грн. 12 коп. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 20.07.2015р.

Суддя С.О. Чебикіна