ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.07.15р. Справа № 904/4337/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОГАЗ", м.Дніпропетровськ

до 19 окремого мостового загону 26 об'єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту, м.Дніпропетровськ

про стягнення 381 461,80 грн.

Суддя Мілєва І.В.

Представники:

від позивача: Медяний О. Ю., довіреність № 51юр від 25.05.2015р.

від відповідача: Сергеєва Г. О., довіреність № 3 від 05.01.2015р.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Дніпрогаз" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до 19 окремого мостового загону 26 об'єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту про стягнення 381 461,80 грн., з яких: 316 410,00грн. - основний борг, 20 524,53 грн. - пеня, 1 026,23 грн. - 3% річних, 43 501,04 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору на постачання природного газу за регульованим тарифом, укладеного за результатами проведення процедури закупівлі за державні кошти № 2015/ТП-Б-11996/189832 від 24.02.2015р., в частині повної та своєчасної оплати спожитого газу.

Ухвалою суду від 22.05.2015р. порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 08.06.2015р.

08.06.2015р. розгляд справи відкладено на 30.06.2015р.

30.06.2015р. оголошено перерву до 16.07.2015р.

У судове засідання з'явились представники позивача та відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

24.02.2015р. між Публічним акціонерним товариством "Дніпрогаз" (постачальник) та 19 окремим мостовим загоном 26 об'єднаного загону Державної спеціалізованої служби транспорту (споживач) було укладено типовий договір на постачання природного газу за регульованим тарифом, укладений за результатами проведення процедури закупівлі за державні кошти (в межах обсягів природного газу для забезпечення потреб підприємств, установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів) № 2015/ТП-Б-11996/189832 (далі - договір).

Постачальник постачає природний газ споживачу в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором (п. 1.1 договору).

Послуги з постачання газу підтверджуються підписаним сторонами актом приймання-передачі газу та/або актом виконаних робіт, що оформлюється за даними вузлів обліку, визначених у додатку 1 до Договору та згідно з умовами технічної угоди, укладеної між споживачем та газорозподільним підприємством (п. 2.6 договору).

Постачальник до 2-го числа, звітного місяця, направляє споживачу два примірники акта приймання-передачі газу за звітний місяць та/або два примірники акта виконаних робіт, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою постачальника (п. 2.7 договору).

У випадку не повернення споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу та/або акту виконаних робіт або ненадання письмової обґрунтованої відмови від їх підписання до 4-го числа місяця наступного за звітним, такий акт вважається підписаним споживачем, а обсяг та вартість послуг з постачання газу встановлюються відповідно до даних постачальника (п. 2.8.2).

Розрахунковий період за договором становить один місяць - з контрактної години першого дня місяця контрактної години першого дня наступного місяця включно (п. 4.5 договору).

Оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем авансовими платежами із розрахунку договірного обсягу постачання газу протягом періоду оплати відповідно до додатка 2 до договору. Авансові платежі сплачуються споживачем постачальнику на розрахунковий рахунок зі спеціальним режимом використання у розмірі 100 відсотків від вартості запланованого або погодженого постачальником обсягу газу на розрахунковий період до 25-го числа місяця, що передує місяцю поставки газу. У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 5-го числа місяця, наступного за розрахунковим (п. 4.6 договору).

Споживач зобов'язується оплачувати постачальнику вартість поставленого газу на умовах та в обсягах, визначених договором (п. 5.3.3 договору).

У разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. 6.2.2 договору).

Цей договір набирає чинності з дати його підписання та укладається на строк до 31 грудня 2015 року (п. 10.1 договору).

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу природній газ на суму 316 410,00 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, а саме:

- акт № ДНГ71231531 на суму 310 721,74 грн. (а.с. 24);

- акт № ДНГ71485369 на суму 5 688,26 грн. (а.с. 25).

Позивач стверджував, що відповідач не виконав свого обов'язку з оплати отриманого газу, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 316 410,00 грн., що й стало причиною звернення до суду.

За договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується (ч.1 ст. 275 Господарського кодексу України).

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст.530 Цивільного кодексу України).

Відповідач 30.06.2015р. подав до суду відзив на позовну заяву, в якій підтвердив наявність заборгованості за природний газ у розмірі 316 410,00 грн.

16.07.2015р. відповідач подав до суду докази сплати основного боргу та просив в цій частині провадження у справі припинити.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач сплатив позивачу основний борг за договором № 2015/ТП-Б-11996/189832 від 24.02.2015р. згідно з платіжними дорученнями №865 від 09.07.2015р. на суму 191 798,51грн, №463 від 09.07.2015р. на суму 60186,46грн.. №469 від 10.07.2015р. на суму 64 724,49грн.

Відповідно до акту звіряння взаємних розрахунків (підписаного представниками позивача та відповідача) за період з 01.01.2015р. по 13.07.2015р. за договором № 2015/ТП-Б-11996/189832 від 24.02.2015р. заборгованість відсутня.

Відповідно до п.1-1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет позову.

Згідно з п.4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

З огляду на викладене, провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 316 410,00 грн. підлягає припиненню на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 20 524,53 грн. за період з 06.04.2015р. по 15.05.2015р.

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України).

У разi порушення зобов'язання настають правовi наслiдки, встановленi договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштiв сплачують на користь одержувачiв цих коштiв за прострочку платежу пеню в розмiрi, що встановлюється за згодою сторiн. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 Господарського Кодексу України).

Відповідно до п. 6.2.2 договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 1 026,23 грн. та інфляційні втрати у розмірі 43 501,04 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

30.06.2015р. відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, просив зменшити розмір штрафних санкцій, а саме пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Пункт 3 ч.1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені) (п.3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Так, частиною 1 ст. 233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з п.3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Суд не вважає, що такий розмір штрафних санкцій є надмірно великим порівняно із збитками кредитора у зобов'язанні.

З огляду на вказане, суд не вбачає достатніх підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення пені.

Таким чином, позовні вимоги є правомірними та підлягають задоволенню на суму 65 069,80грн., з яких: 20 524,53 грн. - пеня, 1 026,23 грн. - 3% річних, 43 501,04 грн. - інфляційні втрати.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 7 629,24 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.1, 33, 34, 43, 49, 82-85, п.1-1 ч.1 80Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Провадження у справі припинити в частині стягнення основного боргу у розмірі 316 410,00 грн.

Позов задовольнити.

Стягнути з 19 окремого мостового загону 26 об'єднаного загону Державної спеціалізованої служби транспорту (49035, м. Дніпропетровськ, Криворізьке шосе, 2, ідентифікаційний код 33248509) на користь Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" (49029, м. Дніпропетровськ, вул. Володарського, 5, ідентифікаційний код 20262860) 65 069,80грн., з яких: 20 524,53 грн. - пеня, 1 026,23 грн. - 3% річних, 43 501,04 грн. - інфляційні втрати, про що видати наказ.

Стягнути з 19 окремого мостового загону 26 об'єднаного загону Державної спеціалізованої служби транспорту (49035, м. Дніпропетровськ, Криворізьке шосе, 2, ідентифікаційний код 33248509) на користь Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" (49029, м. Дніпропетровськ, вул. Володарського, 5, ідентифікаційний код 20262860) витрати по сплаті судового збору у розмірі 7 629,24 грн., про що видати наказ.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його оголошення, а у разі якщо в судовому засідання було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення - з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 17.07.2015

Суддя І.В. Мілєва