донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

20.07.2015 справа №908/454/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого:Чернота Л.Ф.
суддівБойченко К.І., Ломовцева Н.В.
При секретарі: Максимовій О.Ю.
від позивача:Бессараб Р.В. - представник за довіреністю б/н від 06.10.2014р.
від відповідача:не з'явились

Розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Міко-Фуд», м. Донецьк

на рішення господарського суду Запорізької області
від24.03.2015 року
у справі№908/454/15-г (суддя Давиденко І.В.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Богдан - Лізинг», м. Київ
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Міко-Фуд», м. Донецьк
про стягнення 23 902,69 грн.
ВСТАНОВИВ:

У 2015 році Товариство з обмеженою відповідальністю «Богдан - Лізинг», м. Київ звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Богдан - Лізинг», м. Київ про стягнення 23 902,69 грн.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 24.03.15р. позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Богдан-Лізинг» задоволені у повному обсязі. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Міко-Фуд» (83001, м. Донецьк, вул. Пушкіна, 9; поштова адреса: 85304, Донецька область, м. Красноармійськ, вул. Соціалістична, 5-А, а/с №10) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Богдан-Лізинг» (04176, м. Київ, вул. Електриків,26; фактична адреса: 04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, буд.8, оф. 33) 21582 (двадцять одну тисячу п'ятсот вісімдесят дві) грн. 08 коп. - основного боргу, 2320 (дві тисячі триста двадцять) грн. 61 коп. - пені, 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. - судового збору.

Відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Міко-Фуд», м. Донецьк, з прийнятим рішенням не згоден, вважає його прийнятим з неправильним застосуванням норм матеріального права України та порушенням норм процесуального права. Тому, він звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Донецький апеляційний господарський суд скасувати повністю рішення суду першої інстанції від 24.03.2015 року по справі №908/454/15-г за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Богдан-Лізинг» до відповідача Товариства з обмеженою т відповідальністю «Міко-Фуд» про стягнення 23902,69 грн. заборгованості за Договором фінансового лізингу №170/11-АВТ від 15.08.2011 р., з яких: 21582,08 грн. - суми основного боргу, 2320,61 грн. - пені та направити справу на новий розгляд в суд першої інстанції.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Богдан - Лізинг» надав відзив, в якому заперечував проти апеляційної скарги.

Відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Міко-Фуд», м. Донецьк в судове засідання не з'явився, але через канцелярію Донецького апеляційного господарського суду надав клопотання 02-48/422/15 від 17.06.2015 р., в якому через загострення ситуації на пунктах перепустки через лінію розмежування, в зоні проведення антитерористичної операції, просить суд керуючись ст. 22 Господарського процесуального кодексу України продовжити строк розгляду справи №908/454/15-г за межі двохмісячного строку на п'ятнадцять днів та відкласти розгляд справи на дату після 01.08.2015 року.

30.06.2015 р. у зв'язку із неявкою відповідача та для з'ясування фактичних обставин справи, судова колегія дійшла висновку про необхідність відкладення розгляду справи.

Розпорядженням Донецького апеляційного господарського суду від 20 липня 2015 року у зв'язку з находженням у відпустці визначеного за результатами автоматичного розподілу справи №908/454/15-г члена колегії суддів - судді О.В. Стойка з розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Міко-Фуд», з метою забезпечення подальшого розгляду справи було замінено відсутнього суддю О.В. Стойка на суддю Н.В. Ломовцеву.

Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права України, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду відповідає вимогам чинного законодавства України, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 серпня 2011р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Богдан-Лізинг» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Міко-Фуд» був укладений договір фінансового лізингу №170/11-АВТ (далі - договір), відповідно до п.1.1 предметом даного договору є надання лізингодавцем в платне володіння та користування на умовах фінансового лізингу лізингоодержувачу майна згідно специфікації - далі за тексом договору «Предмет лізингу», для власного користування лізингоодержувача на визначений строк за умови сплати останнім періодичних лізингових платежів.

Предметом лізингу є - Новий Трактор МтЗ-82.1.26 з щіткою комунальною в комплекті с приводом, причіпом тракторним двоосним, навантажувачем фронтальним Т-426 з упорами, ковшем для сипучих матеріалів 2.2 м, захватом для рулонів Т-4269, ковшем для компосту Т-426 «Крокодил», 2011 року випуску.

Загальна вартість предмету лізингу, що передається у фінансовий лізинг на підставі договору на момент його передачі лізингоодержувачу, складає без ПДВ - 272 208,44 грн., крім того ПДВ 20% - 54 441,69 грн., разом з ПДВ - 326 650,13 (триста двадцять шість тисяч шістсот п'ятдесят) грн. 13 коп.

Строк користування предметом лізингу становить 36 (тридцять шість) місяців з моменту підписання сторонами акту (Актів) приймання-передачі предмету лізингу. (п.1.3 договору).

Передача предмету лізингу лізингоодержувачу повинна відбутися у термін до « 06» вересня 2011 року, але не раніше дати його фактичного отримання від постачальника. Місце передачі предмету лізингу: м. Донецьк, вул. Куйбишева, 102 Б. (п.1.4 договору).

Лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати лізингодавцю лізингові платежі відповідно до графіку лізингових платежів (додаток №1 до договору) та на умовах даного договору. (п.2.1 договору).

Датою (моментом) підписання цього договору, а також всіх документів, що виникають в зв'язку з його виконанням є дата, зазначена у преамбулі таких документів. (п. 12.10 договору).

Договір підписаний обома сторонами без розбіжностей та зауважень, скріплений печатками обох підприємств.

Крім того, між сторонами підписаний додатковий договір: №1 до договору фінансового лізингу №170/11 - АВТ від 15.08.2011р., в якому згідно п.1.1 предметом данного договору є надання лізингодавцем в платне володіння та користування на умовах фінансового лізингу лізингоодержувачу майна згідно специфіакації - далі за текстом договору - «Предмет лізингу», для власного користування Лізингоодержувача на визначений стррк, за умови сплати останнім переодичних лізингових платежів:

- трактор МТЗ -82.126 (вартість без ПДВ -20% за одиницю товару 145 833,33);

- причіп тракторний марки 7СХ-8Т (вартість без ПДВ -20% за одиницю товару 50 958,33);

- захоплення для рулонів Т-426 «Крокодил» (вартість без ПДВ -20% за одиницю товару12 916,67);

- ківш для сипучіх матеріалів 2,2 м (вартість без ПДВ -20% за одиницю товару 5 000,00);

- навантажувач фронтальний Т-426 з упорами (вартість без ПДВ -20% за одиницю товару 37 500,00);

- щітка комунальна в зборі з приводом (вартість без ПДВ -20% за одиницю товару 10 833,44);

Разом з майном лізингодавець передає, а лізингоодержувач приймає наступні матеріальні цінності та документи по кожному окремому предмету лізингу:

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу;

- комплект ключів;

- два державних реєстраційних знака;

- талон технічного огляду;

- інструкцію по експлуатації транспортного засобу;

- сервісну книжку/гарантійний талон. Засвідчену копію договору страхування майна - предмету лізингу.

Загальна вартість предмету лізингу, що передається у фінансовий лізинг на підставі цього договору на момент його передачі лізингоодержувачу, складає: без ПДВ - 272 208,44 грн., крім того ПДВ 20% - 54 441,69 грн., разом з ПДВ - 326,650,13 (триста двадцять шість тисяч шістсот п'ятдесят гривень 13 коп.)

Згідно вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від виконання прийнятих на себе зобов'язань згідно до вказівок закону, договору, не допускається.

У відповідності до ч.1, 2 ст. 806 Цивільного кодексу України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 Закону України „Про фінансовий лізинг" лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі. Сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором (ч.1 ст.16 Закону України „Про фінансовий лізинг").

Згідно приписів ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а за загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Як свідчать матеріали справи, свої зобов'язання (за договором) лізингодавцем виконано в повному обсязі, а саме, передано відповідачу предмет лізингу, що підтверджується двосторонньо підписаним представниками лізингоодержувача та лізингодавця, скріпленим печатками підприємств актом-прийому передачі предмету лізингу від 21.09.2011 р. до договору, належним чином засвідчена копія якого міститься в матеріалах справи.

Згідно зі ст. 762 ЦК України судом першої інстанції встановлено, що відповідач свої зобов'язання в частині оплати лізингових періодів №35-37, відповідно до графіку, не виконав в повному обсязі, в зв'язку з чим у Товариства з обмеженою відповідальністю «Міко-Фуд» виникла заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Богдан-Лізинг» по сплаті лізингових платежів в розмірі 215 82, 08 грн. за договором №170/11 - АВТ від 15.08.2011р.

Приписами п 12.1 договору сторонами погоджено, що даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і стає обов'язковим для сторін. Дія договору продовжується до моменту повного та належного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим Договором.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що даний договір є чинним, в зв'язку з неповним виконанням лізингоодержувачем своїх зобов'язань в частині належної оплати лізингових платежів.

Відповідно до ч. 1 ст 612 Цивільного кодексу України. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 33 Господарського процессуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, судом першої інстанції встановлено, що заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Міко-Фуд» за неналежне виконання умов договору становить 21582, 08 грн., тому правомірно задовольнив позов в цій частині.

Пунктом 6.4.1 договору сторони передбачили, що у випадку прострочення сплати лізингового платежу або сплати його не в повному обсязі, лізингоодержувач виплачує лізингодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення від дня виникнення такого прострочення до повного погашення заборгованості, та відшкодує збитки, завдані лізингодавцю, понад зазначену пеню.

Позивачем нарахована пеня в розмірі 2320 (дві тисячі триста двадцять) грн. 61 коп. та судовий збір у розмірі 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

Перевіривши розрахунок пені, здійснений позивачем, на підставі ст.232 Господарського кодексу України, судова колегія вважає, що судом першої інстанції правомірно задоволені позовні вимоги в цій частині.

У зв'язку з тим, що відповідач не довів суду належними та допустими доказами у розумінні ст. ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України, виконання належним чином згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України і в строк, передбачений договором своїх грошових зобов'язань щодо оплати лізингових платежів, то судова колегія вважає, що суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Богдан-Лізинг».

Доводи апеляційної скарги не прийняті судовою колегією до уваги, оскільки не підтверджені матеріалами справи та не впливають на правомірність прийнятого господарським судом рішення. Зокрема, судовою колегією не приймаються доводи скаржника щодо збільшення лізингових платежів позивачем без погодження із відповідачем, оскільки всі зміни до плану лізингу та додаткові угоди підписані обома сторонами без розбіжностей.

Отже, відповідно до статті 47 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення прийняте за результатами дослідження усіх обставин справи.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Запорізької області від 24.03.2015 року у справі №908/454/15-г ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статями 33, 34, 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Міко-Фуд», на рішення господарського суду Запорізької області від 24.03.2015 року у справі №908/454/15-г залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 24.03.2015 року у справі №908/454/15-г - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Л.Ф. Чернота

Судді К.І Бойченко

Н.В. Ломовцева

Надр.6 прим:

1 - у справу;

2- позивачу;

1 - відповідачу;

1 - ДАГС;

1- ГСЗО