ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2015 р. Справа № 920/619/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Івакіна В.О., суддя Камишева Л.М.

при секретарі Пляс Л.Ф.

за участю представників:

позивача - Ігнатенко С.В. (дов. №10-19/17-д/79 від 30.06.2015 р.)

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх.№3378С/1-8) на рішення господарського суду Сумської області від 12 травня 2015 року у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго", м. Суми

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "Глухів", м. Глухів, Сумська область

про стягнення 105 682,29 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ПАТ "Сумиобленерго", звернувся до господарського суду Сумської області з позовом, в якому просив стягнути з ТОВ "Телерадіокомпанія "Глухів" заборгованість за договорами користування опорами в сумі 91 449,12 грн., інфляційні втрати в сумі 13 672,23 грн., 3% річних в сумі 560,94 грн.; судові витрати в сумі 2 113,65 грн. просив покласти на відповідача.

Рішенням господарського суду Сумської області від 12.05.2015 р. у справі №920/619/15 (суддя Лиховид Б.І.) позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Телерадіокомпанія "Глухів" на користь ПАТ "Сумиобленерго" 58 849,12 грн. основного боргу, 560,94 грн. 3% річних, 13 672,23 грн. інфляційних втрат, 2 013,64 грн. витрат по сплаті судового збору. Провадження по справі в частині стягнення 27 600,00 грн. основного боргу - припинено. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Відповідач з рішенням господарського суду першої інстанції в частині стягнення сум основного боргу, інфляційних втрат та 3% річних не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, вважаючи, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин справи. Зокрема, зазначає, що станом на момент розгляду справи судом 12.05.2015 р. заборгованість відповідача за період 11.11.2014 р. - 30.03.2015 р. склала: основний борг - 16 180,24 грн.; інфляційні - 8 807,05 грн.; 3% річних - 324,04 грн. Просить змінити рішення господарського суду з урахуванням доводів апеляційної скарги та здійснити перерозподіл судових витрат.

Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Зокрема, зазначає, що платежі, на які посилається відповідач в обґрунтування апеляційних вимог, стосувались заборгованості за попередні періоди і вже були враховані при поданні розрахунку позовної заяви. Просить рішення господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, в клопотанні від 10.07.2015 р. (вх. №10488) просить розглянути справу без його участі, свої апеляційні вимоги підтримує в повному обсязі.

Колегія суддів розглянула зазначене клопотання та враховуючи, що позицію відповідача викладено в апеляційній скарзі, а нез'явлення його представника не перешкоджає розгляду справи, дійшла висновку про розгляд справи відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вислухавши в судовому засіданні уповноваженого представника позивача, перевіривши повноту встановлення місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.04.2013 р. між ПАТ "Сумиобленерго" (власник повітряної лінії - власник ПЛ) та ТОВ "Телерадіокомпанія "Глухів" (власник повітряної мережі кабельного телебачення та інтернету - власник ПМ КТІ) був укладений договір № 1, відповідно до п. 1.1 якого власник ПЛ надає власнику ПМ КТІ право користування опорами, які належать власнику ПЛ, виключно для підвіски проводів мережі кабельного телебачення та інтернету (а.с. 13-14).

Перелік опор, право користування якими надано за цим договором для сумісного підвішування проводів кабельного телебачення і інтернету, їх місцезнаходження наведено у додатку № 1, який є невід`ємною частиною договору (п. 1.3 договору).

Пунктами 3.1 та 3.2 договору сторони узгодили, що власник ПМ КТІ зобов`язується перераховувати грошові кошти власнику ПЛ у вигляді компенсації витрат за сумісне підвішування мережі КТІ на ПЛ-0,4кВ в розмірі 6,19 грн., в т. ч. 1,03 грн. ПДВ, за використання однієї опори ПЛ за місяць. Повна вартість компенсації витрат за сумісне підвішування мережі КТІ на ПЛ-0,4кВ встановлюється в розмірі 16242,56 грн., в т. ч. 2707,09 грн. ПДВ, за місяць. Сплата за використання опор ПЛ-0,4кВ для сумісного підвішування мережі КТІ проводиться власником ПМ КТІ один раз на місяць до 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

Строк дії договору встановлений п. 4.1 з моменту укладення протягом 1 року.

Згідно п. 4.2 договору якщо одна із сторін не заявила про розірвання договору за 1 місяць до кінця терміну його дії, він продовжується на кожен наступний рік.

Зави сторін про розірвання договору в матеріалах справи відсутні.

01.11.2014 р. між ПАТ "Сумиобленерго" (власник повітряної лінії - власник ПЛ) та ТОВ "Телерадіокомпанія "Глухів" (власник телекомунікаційних мереж - власник ТМ) укладений договір на використання опор ПЛ-0,4 кВ ПАТ "Сумиобленерго" для підвішування кабелів телекомунікаційних мереж №01, відповідно до п. 1.1 якого власник ПЛ надає власнику ТМ право використовувати опори, які належать власнику ПЛ, виключно для підвіски кабелів телекомунікаційних мереж, за плату, визначену розділом 2 договору (а.с. 15-16).

Перелік та кількість опор, право користування якими передано за цим договором, їх місцезнаходження, наведено у додатку № 1, який є невід`ємною частиною договору (п. 1.3 договору).

Пунктами 2.1 - 2.3 договору сторони узгодили, що ціна за використання однієї опори складає 7,08 грн., в т. ч. 1,18 грн. ПДВ на місяць. Власник ТМ щомісячно зобов`язується перераховувати грошові кошти власнику ПЛ у вигляді плати за використання опор для підвішування кабелів телекомунікаційних мереж на ПЛ-0,4кВ власника ПЛ в розмірі 20241,72 грн., в т. ч. ПДВ 3373,62 грн. Вартість послуг і розмір щомісячної оплати за використання опор, розраховано у додатку № 1 до договору. Плата за використання опор перераховується власником ТМ на поточний рахунок власника ПЛ щомісячно до 1-го числа (робочого) місяця, наступного за розрахунковим.

Строк дії договору встановлений п. 5.1 - до 01.11.2015 р., але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором.

Власник ПЛ свої зобов`язання згідно умов договорів № 1 від 08.04.2013 р. та № 01 від 01.11.2014 р. виконав в повному обсязі, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами прийому - передачі виконаних робіт (надання послуг): №10 від 31.10.2014 р., №11 від 28.11.2014 р., №12 від 31.12.2014 р., №1 від 31.01.2015 р., №2 від 27.02.2015 р., №3 від 31.03.2015 р. а також рахунками-фактурами: №38 від 31.10.2014 р., №40 від 28.11.2014 р., №44 від 31.12.2014 р., №1 від 31.01.2015 р., №3 від 27.02.2015 р., №6 від 31.03.2015 р. (а.с. 17-28), на загальну суму 117 451,16 грн.

ТОВ "Телерадіокомпанія "Глухів" зобов'язання за вказаними договорами в частині повної та своєчасної оплати за використання опор не виконало, в зв'язку з чим у нього перед власником ПЛ виникла заборгованість в розмірі 240,52 грн. за договором №1 від 08.04.2013 р. та 91 208,60 грн. за договором №01 від 01.11.2014 р.

ТОВ "Телерадіокомпанія "Глухів" в добровільному порядку заборгованість за використання опор не сплатило, що стало підставою для звернення ПАТ "Сумиобленерго" до господарського суду Сумської області з позовом про стягнення 91 449,12 грн. основного боргу, 13 672,23 грн. інфляційних втрат, 560,94 грн. 3% річних.

Приймаючи рішення суд першої інстанції визнав позовні вимоги в частині стягнення штрафних санкцій правомірними, обґрунтованими, та дійшов висновку про їх задоволення в повному обсязі.

Стосовно суми основного боргу, господарський суд, врахувавши заяву позивача про здійснення відповідачем часткової оплати заборгованості, задовольнив позов в частині стягнення 58 849,12 грн. основного боргу, припинив провадження по справі в частині стягнення 27 600,00 грн. основного боргу, та відмовив в задоволенні позову в частині стягнення 5 000,00 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками господарського суду з огляду на таке.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, тобто із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбаченим цим Кодексом.

Аналогічна норма щодо виконання зобов`язань міститься в статті 526 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами факт виконання позивачем зобов'язання за договорами №1 від 08.04.2013 р. та №01 від 01.11.2014 р. Проте, в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження своєчасної та повної оплати відповідачем. Факт нездійснення повної оплати за використання опор не заперечується ТОВ "Телерадіокомпанія "Глухів".

Як свідчать матеріали справи, під час розгляду справи судом першої інстанції від позивача надійшла заява, з якої вбачається, що на момент прийняття рішення відповідач в добровільному порядку сплатив частину суми боргу в розмірі 32 600,00 грн. (а.с. 36).

Колегія суддів погоджується з висновком господарського суду Сумської області, який, встановивши, що частина суми в розмірі 5 000,00 грн. була сплачена відповідачем на користь позивача до порушення провадження у справі, відмовив в цій частині позовних вимог.

В частині основної заборгованості в розмірі 27 600,00 грн., яка була сплачена відповідачем після порушення провадження у справі, суд першої інстанції правомірно припинив провадження на підставі ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням наведеного, місцевий господарський суд вірно встановив, що на день розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем склала 58 849,12 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскільки матеріалами справи підтверджений факт порушення відповідачем умов договорів щодо прострочення виконання грошового зобов'язання, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 58 849,12 грн. боргу правомірно визнані судом обґрунтованими та задоволені в повному обсязі.

Стосовно задоволення позову в частині стягнення 560,94 грн. 3% річних та 13 672,23 грн. інфляційних втрат колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено: порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши наявні в матеріалах справи надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, а також їх перерахунок, здійснений господарським судом, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про їх відповідність вимогам чинного законодавства та задовольнив позов в цій частині.

Твердження апелянта про те, що сума заборгованості є меншою ніж заявлена позивачем до стягнення, що підтверджується наданими до апеляційної скарги платіжними дорученнями, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до наявних в матеріалах справи банківських виписок відповідачем здійснювалась оплата за договором №1 від 08.04.2013 р.: 28.11.2014 р. в сумі 2243,00 грн. за серпень 2014 року; 05.12.2014 р. в сумі 2500,00 грн. за серпень 2014 року; 09.12.2014 р. в сумі 1500,00 грн. за серпень 2014 року; 19.12.2014 р. в сумі 1500,00 грн. за серпень 2014 року; 30.12.2014 р. в сумі 8100,00 грн. за вересень 2014 року; 26.01.2015 р. в сумі 3400,00 грн. за вересень 2014 року; 18.03.2015 р. в сумі 4984,16 грн. за жовтень 2014 року; 24.03.2015 р. в сумі 11000,00 грн. за жовтень 2014 року; 25.03.2015 р. в сумі 4800,00 грн. за жовтень 2014 року.

За договором № 01 від 01.11.2014 р. за період з листопада 2014 року по 09 квітня 2015 року (дату подання позовної заяви) відповідачем було сплачено тільки 2 платежі, а саме 23.02.2015 р. в сумі 2000,00 грн. (банківська виписка від 23.02.2015 р.) та 06.04.2015 р. в сумі 8000,00 грн. (банківська виписка від 06.04.2015 р.).

Тобто, надані відповідачем в обґрунтування апеляційної скарги платіжні доручення підтверджують сплату заборгованості за попередні періоди, які вже були враховані при поданні розрахунку позовної заяви.

Крім того, в матеріалах справи наявний акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.11.2014 р. по 30.11.2014 р., підписаного сторонами, згідно якого станом на 01.12.2014 р. заборгованість відповідача перед позивачем складала за договором № 1 від 08.04.2013 р. - 41 524,68 грн.; за договором № 01 від 01.11.2014 р. - 20 241,72 грн. Загальна сума заборгованості станом на 01.12.2014 р. складала 61 766,40 грн. (а.с. 115).

Таким чином, розрахунок позову, здійснений з врахуванням оплат на дату розгляду справи, є вірним та таким, що відповідає дійсності та наданим документальним підтвердженням (банківські виписки, рахунки).

Відповідач в апеляційній скарзі також вказує на порушення судом першої інстанції при розгляді справи норм процесуального права, зазначивши, що суд прийняв рішення за відсутності відповідача, який на момент винесення судового рішення перебував за кордоном, порушивши тим самим гарантовані учаснику процесу ст. 22 Господарського процесуального кодексу України права щодо подання доказів. Вказані обставини, на думку апелянта, призвели до неповного дослідження всіх обставин справи, що мають значення для справи.

Колегія суддів вважає такі твердження безпідставними та необґрунтованими, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, ухвалу про порушення провадження у даній справі винесено 24.04.2015 р., її копію направлено відповідачу та отримано уповноваженою особою 29.04.2015 р., про що свідчить наявне в матеріалах справи зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 34).

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які клопотання (заяви) відповідача щодо неможливості прибути в судове засідання та бажання обов'язково взяти участь при розгляді справи.

З огляду на наведене, враховуючи, що ухвалою суду явка відповідача не була визнана обов'язковою, а також достатність часу для надання учасниками процесу витребуваних судом документів, судом першої інстанції при розгляді справи та винесенні рішення, було вжито всіх необхідних заходів щодо не порушення прав сторін, всебічного та повного розгляду справи, що свідчить про дотримання місцевим господарським судом вимог процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу вимог ст. 33 Господарського процесуального кодексу України України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Апеляційні вимоги не підтверджені належними доказами, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому у суду апеляційної інстанції відсутні правові підстав для їх задоволення.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Сумської області від 12.05.2015 р. у справі №920/619/15 прийняте при належному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи та у відповідності до норм матеріального і процесуального права і підстави для його скасування відсутні, в зв'язку з чим, апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 22, 85, 91, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 12.05.2015 р. у справі №920/619/15 залишити без змін.

Повна постанова підписана 20.07.2015 р.

Головуючий суддя Пелипенко Н.М.

Суддя Івакіна В.О.

Суддя Камишева Л.М.