ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2015 р. Справа № 918/427/15

Господарський суд Рівненської області у складі судді Трускавецького В.П.

при секретарі судового засідання Фаєвській Л.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Дрикіна Євгенія Кузьмича, 35307, с. Обарів, вул. Шевченка, 14

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Завод "Технопривод", 33021, с. Городок, вул. Привокзальна, 2

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: 1. Розпорядник майна Публічного акціонерного товариства "Завод "Технопривод" Ткачук Д.В. (33013, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Кавказька, буд. 2, 9 пов.)

2. Берун Ярослав Євгенович (33000, м. Рівне, вул. Гагаріна, 61, кв. 34)

про визнання дійсним договору № 1 від 31.07.2012 року та договору № 2 від 02.11.2012 року; стягнення з ПАТ "Завод "Технопривод" на підставі договорів №1 та № 2, актів приймання-передачі виконаних робіт №1 та №2 коштів в розмірі 21 059 грн. 88 коп. та стягнення моральної шкоди в розмірі 5 680 грн. 00 коп.

Представники:

від позивача: Дрикін Є.К.;

від відповідача: Губар Н.В. - представник;

3-я особа 1: Ткачук Д.В.;

3-я особа 2: Берун Я.Є.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

28 квітня 2015 року Дрикін Євгеній Кузьмич звернувся до господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Завод "Технопривод" (далі - ПАТ "Завод "Технопривод") про визнання дійсним договору № 1 від 31.07.2012 року та договору № 2 від 02.11.2012 року; стягнення з ПАТ "Завод "Технопривод" на підставі договорів №1 та № 2, актів приймання-передачі виконаних робіт №1 та №2 коштів в розмірі 21 059 грн. 88 коп. та стягнення моральної шкоди в розмірі 5 680 грн. 00 коп. Крім того, позивач Дрикін Євгеній Кузьмич подав заяву в якій просить суд звільнити його від сплати судового збору за подання вказаного позову на підставі п.2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір".

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 29.04.2015 року заяву Дрикіна Євгенія Кузьмича про звільнення його від сплати судового збору задоволено та звільнено Дрикіна Євгенія Кузьмича від сплати судового збору за подачу даної позовної заяви. Прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі. Справу призначено до слухання в судовому засіданні на 13.05.2015 року.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 13.05.2015 року зупинено провадження у справі в частині стягнення з ПАТ "Завод "Технопривод" на підставі договорів №1 від 31.07.2012 року та № 2 від 02.11.2012 року, актів приймання-передачі виконаних робіт №1 та №2 коштів в розмірі 21 059 грн. 88 коп. та стягнення моральної шкоди в розмірі 5 680 грн. 00 коп. Відкладено розгляд справи на 26.05.2015 року.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 26.05.2015 року розгляд справи відкладено на 11.06.2015 року з метою витребування додаткових доказів та з метою виклику в судове засідання для дачі пояснень Беруна Ярослава Євгеновича.

11 червня 2015 року представником ПАТ "Завод "Технопривод" подано відзив від 11.06.2015 року з додатками.

В судовому засіданні 11.06.2015 року позивач - Дрикін Є.К. подав клопотання від 11.06.2015 року (вхідний номер канцелярії 1729/15) в якому просив продовжити строк розгляду справи на п'ятнадцять днів.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 11.06.2015 року продовжено строк розгляду даного спору на п'ятнадцять днів, залучено до участі у справі № 918/427/15 розпорядника майна ПАТ "Завод "Технопривод" Ткачука Дмитра Володимировича та Беруна Ярослава Євгеновича як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача та відкладено розгляд справи № 918/427/15 на 06.07.2015 року.

06 липня 2015 року представником ПАТ "Завод "Технопривод" в судовому засіданні подано відзив від 11.06.2015 року з додатками. Зі змісту поданого відзиву вбачається, що ПАТ "Завод "Технопривод" визнає вимоги Дрикіна Є.К. в розмірі 21 059,00 грн. з огляду на те, що заявлена сума вимог виникла, на думку, заявника внаслідок неналежного виконання ЗАТ "Завод "Технопривод" умов договору № 1 від 31.07.2012 року, відповідно до якого позивач зобов'язався вирахувати загальну вартість будівництва каналізаційних очисних споруд у м. Бориспіль та виготовити кошторисну документацію, а ЗАТ "Завод "Технопривод" провести оплату та договору №2 від 02.11.2012 року по проведенню робіт з інженерної підготовки каналізаційних об'єктів.

Крім того, в судовому засіданні представник ПАТ "Завод "Технопривод" повідомив суд про те, що роботи обумовлені в договорі № 1 від 31.07.2012 року та договорі № 2 від 02.11.2012 року виконані повному обсязі, що підтверджується актами виконаних робіт, тому їх можна вважати як такими, що укладені.

У судовому засіданні 06.07.2015 року позивач - Дрикін Є.К. підтримав позовні вимоги в частині визнання дійсним договору № 1 від 31.07.2012 року та договору № 2 від 02.11.2012 року в повному обсязі, представник відповідача - ПАТ "Завод "Технопривод", 3-ї особи №1 - розпорядника майна ПАТ "Завод "Технопривод" Ткачука Д.В. та 3-ї особи № 2 - Берун Я.Є. не заперечили проти визнання дійсним договору № 1 від 31.07.2012 року та договору № 2 від 02.11.2012 року.

Крім того, в судовому засіданні 3-я особа № 2 - Берун Я.Є. повідомив суд, що роботи зазначені в договорах № 1 від 31.07.2012 року та № 2 від 02.11.2012 року виконані позивачем - Дрикіним Є.К. в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність наявних у матеріалах справи копій документів поданих учасниками процесу оригіналам цих документів, заслухавши пояснення присутніх представників учасників судового процесу, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

28 квітня 2015 року Дрикін Євгеній Кузьмич звернувся до господарського суду Рівненської області з позовною заявою до ПАТ "Завод "Технопривод" про визнання дійсним договору № 1 від 31.07.2012 року та договору № 2 від 02.11.2012 року; стягнення з ПАТ "Завод "Технопривод" на підставі договорів № 1 та № 2, актів приймання-передачі виконаних робіт №1 та №2 коштів в розмірі 21 059 грн. 88 коп. та стягнення моральної шкоди в розмірі 5 680 грн. 00 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, в кінці липня 2012 року ЗАТ "Завод "Технопривод", яке в подальшому було перетворене на ПАТ "Завод "Технопривод" в особі Беруна Я.Є. замовив в Дрикіна Є.К. скласти загальну вартість будівництва каналізаційних очисних споруд в м. Бориспіль. Для цієї роботи було передано робочі креслення об'єкту стадії КМ1, КМ2 та КМ3 в кількості 50 аркушів, необхідних для складання кошторисної документації. Оплату за виконану роботу домовились провести по схемі акт приймання-передачі виконаних робіт - договір, після завершення усіх робіт по виготовленню кошторисів. Із-за складності проекту, великим об'ємом розрахунків, терміновістю виготовлення було неможливо установити вартість за виготовлення кошторисів на перед. Дрикін Є.К. виконав усі розрахунки по установленню вартості будівництв на суму 3 659 320,00 грн. Дані вартості за виготовлення кошторисів були внесені в договір №1 від 31.07.2012 року і акт приймання-передачі виконаних робіт № 1 від 14.09.2012 року. Акт №1 від 14.08.2012 року Берун Я.Є. - як головний інженер, що стосується технічної частини робіт підписав, що роботи виконані в об'ємі замовлення. Вся ця робота викладена в 9-ти пунктах договору №2 від 02.11.2012 року. Дрикін Є.К. виконав всі вимоги 9-ти пунктів і 04.01.2013 року Берун Я.Є. підписав Дрикіну Є.К. акт № 2 приймання-передачі виконаних робіт, що роботи виконані в об'ємі замовлення. Заборгованість по даних договорах становить 21 059,88 грн., яка до цього часу не виплачена позивачу - Дрикіну Є.К.

Частинами 1, 2 ст. 180 Господарського кодексу України визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, які погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

При цьому, за змістом п. 2 ст. 208 Цивільного кодексу України у письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини між фізичним та юридичними особами.

Проте, відповідно до ч. 1 ст. 218 Цивільного кодексу України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

За змістом ч. 2 вказаної статті якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

З огляду на положення ст. 218 Цивільного кодексу України, підтвердженням укладення договору внаслідок дій іншої сторони є будь-яка дія, з якої випливає не лише прийняття виконання на свою користь, а й та обставина, що таке прийняття виконання чи інше підтвердження ґрунтується на існуванні факту вчинення правочину без додержання вимоги щодо обов'язкової письмової форми.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме з актів приймання - передачі виконаних робіт до договорів №1 від 31.07.2012 року та № 2 від 02.11.2012 року, що роботи позивачем - Дрикіним Є.К. виконані в повному обсязі та прийняті відповідачем - ЗАТ "Завод "Технопривод", що підтверджується написом технічного працівника Беруна Я.Є., який на той час перебував на посаді головного інженера про те, що роботи виконані в об'ємі замовлення.

Крім того, в судовому засіданні 3-я особа № 2 - Берун Я.Є., який на час виконання робіт працював в ЗАТ "Завод "Технопривод" на посаді головного інженера, повідомив суд, що роботи зазначені в договорах № 1 від 31.07.2012 року та № 2 від 02.11.2012 року виконані позивачем - Дрикіним Є.К. в повному обсязі.

Вказані обставини свідчать про вчинення однією особою дій, і прийняття виконання іншою особою таких дій, що в розумінні приписів ч. 2 ст. 218 Цивільного кодексу України є підставою для визнання спірного правочину дійсним.

Більш того, стосовно способу захисту порушеного права позивача суд відзначає наступне.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В пунктах 1-10 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України наведено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів. Крім того, встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 Цивільного кодексу України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду України від 21.05.2012 р. у справі №6-20цс11 та від 12.06.2013 р. у справі № 6-32цс13.

Таким чином, керуючись приписами ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає за можливе захистити порушене право Дрикіна Є.К шляхом визнання укладеними між Дрикіним Є.К. та ЗАТ "Завод "Технопривод" №1 від 31.07.2012 року та № 2 від 02.11.2012 року.

Щодо стягнення з ПАТ "Завод "Технопривод" на підставі договорів №1 та № 2, актів приймання-передачі виконаних робіт №1 та №2 коштів в розмірі 21 059 грн. 88 коп. та стягнення моральної шкоди в розмірі 5 680 грн. 00 коп., то слід відзначити наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 17 Закону України "про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що у разі якщо до боржника, щодо якого порушена справа про банкрутство, пред'явлений позов, який ґрунтується на грошових зобов'язаннях боржника, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, суди мають у встановленому процесуальним законом порядку приймати такі позовні заяви і вирішувати спір за цією вимогою по суті за правилами позовного провадження до офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство. Про офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство розпорядник майна повідомляє суд, який розглядає позовні вимоги конкурсних кредиторів до боржника. Цей суд (суди) після офіційного оприлюднення відповідного оголошення має зупинити позовне провадження та роз'яснити позивачу зміст частини четвертої статті 23 цього Закону, зазначивши про це в ухвалі або в протоколі судового засідання.

Ухвалою суду від 12.03.2015 року порушено провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Завод "Технопривод", визнано грошові вимоги Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління ДФС у Рівненській області до боржника на суму 1 535 924 грн. 09 коп., з яких 1 386 137 грн. 93 коп. - безспірні грошові вимоги (основний борг), 6 274 грн. 76 коп. - основний борг підтверджений документально, 12 850 грн. 43 коп. - штрафні санкції та 130 660 грн. 97 коп. - пеня, що обліковується по особовому рахунку. Введено процедуру розпорядження майном строком на сто п'ятнадцять календарних днів до 15.07.2015 року та призначити розпорядником майна арбітражного керуючого Ткачука Дмитра Володимировича (ІН , свідоцтво № 272 від 02.04.2013р.).

Офіційне оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі здійснене на веб-сайті Вищого господарського суду України за № 15664 від 13.03.2015р.

З огляду на викладене, ухвалою господарського суду Рівненської області від 13.05.2015 року зупинено провадження у справі в частині стягнення з ПАТ "Завод "Технопривод" на підставі договорів №1 від 31.07.2012 року та № 2 від 02.11.2012 року, актів приймання-передачі виконаних робіт №1 та №2 коштів в розмірі 21 059 грн. 88 коп. та стягнення моральної шкоди в розмірі 5 680 грн. 00 коп.

Частиною 3 статті 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, якщо позивач не звернувся у тридцятиденний строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство, суд, який розглядає позовну заяву, після закінчення тридцятиденного строку з моменту офіційного оприлюднення поновлює позовне провадження та відмовляє у задоволенні позову.

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач звернувся у тридцятиденний строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Завод "Технопривод".

Крім того, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи № 918/111/15 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Завод "Технопривод", заяву Дрикіна Є.К. про визнання грошових вимог до боржника на суму 26 739 грн. 88 коп. у справі № 918/111/15 подано до суду 14.05.2015 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду, тобто з пропуском тридцятиденного строку з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Завод "Технопривод", яке було оприлюднене 13.03.2015 року.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 06.07.2015 року поновлено провадження у справі в частині стягнення з ПАТ "Завод "Технопривод" на підставі договорів №1 від 31.07.2012 року та № 2 від 02.11.2012 року, актів приймання-передачі виконаних робіт №1 та №2 коштів в розмірі 21 059 грн. 88 коп. та стягнення моральної шкоди в розмірі 5 680 грн. 00 коп.

З огляду на викладене, в частині стягнення з ПАТ "Завод "Технопривод" на підставі договорів №1 від 31.07.2012 року та № 2 від 02.11.2012 року, актів приймання-передачі виконаних робіт №1 та №2 коштів в розмірі 21 059 грн. 88 коп. та стягнення моральної шкоди в розмірі 5 680 грн. 00 коп. слід відмовити.

За змістом статті 49 ГПК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору (частина 4 вказаної статті).

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір мінімальної заробітної плати.

З огляду на викладене, оплату судового збору за подання вимоги немайнового характеру в розмірі 1 218,00 грн. слід покласти на Публічне акціонерне товариство "Завод "Технопривод".

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Дрикіна Євгенія Кузьмича до Публічного акціонерного товариства "Завод "Технопривод" задоволити частково.

2. Визнати дійсними договори № 1 від 31.07.2012 року та № 2 від 02.11.2012 року, укладені між Дрикіним Євгенієм Кузьмичем (35307, с. Обарів, вул. Шевченка, 14) та Закритим акціонерним товариством "Завод "Технопривод" (35331, Рівненська обл., Рівненський р-н, с. Городок, вул. Привокзальна, буд. 2, ІК 32200047)

3. Відмовити Дрикіну Євгенію Кузьмичу в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства "Завод "Технопривод" коштів в розмірі 21 059 грн. 88 коп. та стягнення моральної шкоди в розмірі 5 680 грн. 00 коп.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Завод "Технопривод" (35331, Рівненська обл., Рівненський р-н, с. Городок, вул. Привокзальна, буд. 2, ІК 32200047) в доход Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 218 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 13 липня 2015 року

Суддя Трускавецький В.П.