РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2015Справа №910/14008/15

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах"

до Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Гарантія"

про стягнення 17235 грн.

Суддя Полякова К.В.

Представники сторін:

від позивача: Горбан А.В. (дов. № Э.37.7.0.0/Д-935 від 04.08.2014)

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інгосстрах" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Гарантія" про стягнення 17235 грн.

Позивач зазначає, що виконавши умови договору страхування майнових інтересів власника автомобіля і виплативши йому у зв'язку із пошкодженням автомобіля при дорожньо-транспортній пригоді суму страхового відшкодування, отримав право вимоги до осіб, відповідальних за завдані збитки, якими є відповідач, як особа, що застрахувала цивільну відповідальність винної у пригоді особи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.06.2015 порушено провадження у справі № 910/14008/15 та призначено її до розгляду на 30.06.2015 року.

18.06.2015 через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва від позивача надійшли додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

22.06.2015 від Моторного (транспортного) страхового бюро України через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва надійшла інформація, витребувана ухвалою суду від 05.06.2015 року.

25.06.2015 через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позов.

30.06.2015 у судовому засіданні оголошено перерву до 16.07.2015 року.

У судовому засіданні 16.07.2015 представник позивача надав усні пояснення по суті справи та підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач для участі у судовому засіданні уповноваженого представника не направив, проте про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Приписи статті 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Нормами ст. 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст. 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихсь обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п. 3.9.2 постанови N 18 від 26.12.2011 Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, незважаючи на те, що представник відповідача не з'явився до судового засідання, за висновками суду, наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, а неявка вказаних учасників судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

24.09.2013 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія "Інгосстрах" (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автоприват» (страхувальник) укладено договір №НЕU0CPS-138W107 (HE00A!) добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу, за яким предметом страхування є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом марки "Hafei Saibao", державний номер АЕ7104ЕІ. Вигодонабувачем за даним Договором виступає ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до довідки №9444617 про дорожньо-транспортну пригоду, 03.10.2014 о 11:15 год. по вул.Суворова у м.Херсон відбулась дорожньо-транспортна пригода (зіткнення) між транспортним засобом марки "Hafei Saibao", державний номер АЕ7104ЕІ, під керуванням Косовак В.П. (право керування передбачено у технічному паспорті) та транспортним засобом марки "Nissan Almera", державний номер ВТ5780АТ, під керуванням Тимків Н.Г.

Дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм Тимків Н.Г. Правил дорожнього руху України, якого постановою Дніпровського районного суду міста Херсона від 05.11.2014 у справі №666/7093/14-п визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Як вбачається із матеріалів справи, 07.10.2014 страхувальник звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування.

Вартість матеріального збитку, спричиненого власнику ТЗ марки "Hafei Saibao", державний номер АЕ7104ЕІ визначена позивачем на підставі Звіту №827-21469415-А від 04.11.2014 у розмірі 18235,00 грн.

Розмір страхового відшкодування визначений позивачем на підставі вказаного Звіту та зазначений у страховому акті №И-2524 від 20.11.2014 у розмірі 18235,00 грн.

Відповідно до листа №7077707 від 20.11.2014 вигодонабувач ПАТ КБ «ПриватБанк» просив виплату страхового відшкодування здійснити на рахунок ПП Фанін Ю.В., у якого проводилась закупівля деталей за рахунком від 28.10.2014 року.

Позивач, на виконання умов договору №НЕU0CPS-138W107 від 24.09.2013 та заяви вигодонабувача виплатив суму страхового відшкодування у розмірі 18235,00 грн. на рахунок ПП Фанін Ю.В., що підтверджується платіжним дорученням №4886 від 21.11.2014 року.

Статтею 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статтею 27 Закону України "Про страхування" визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Цивільно-правова відповідальність водія Тимків Н.Г., який керував транспортним засобом марки "Nissan Almera", державний номер ВТ5780АТ, на момент скоєння ДТП застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхове товариство "Гарантія" (відповідач у справі) за полісом №АІ/7124945.

Отже, до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, що спричинило звернення із даним позовом до суду.

Заперечуючи проти задоволення позову відповідач зазначає, що поліс №АІ/7124945, за яким застраховано цивільно-правову відповідальність Тимків Н.Г. не набрав чинності на момент скоєння ДТП, а тому у відповідача відсутні підстави для виплати страхового відшкодування.

Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Нормами частини 1 статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Пунктом 1 частини 2 зазначеної статті визначені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, якими зокрема є договори та інші правочини.

Частинами другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Цивільним кодексом України встановлено, що цивільно-правова відповідальність виникає лише за наявності вини особи. Цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішенням суду (п. 5 ст. 11 ЦК України).

Наявною у матеріалах справи постановою Дніпровського районного суду міста Херсона від 05.11.2014 у справі №666/7093/14-п встановлено вину Тимків Н.Г. у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди 03.10.2014 року під час керування транспортним засобом марки "Nissan Almera", державний номер ВТ5780АТ.

На момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність Тимків Н.Г., який керував транспортним засобом марки "Nissan Almera", державний номер ВТ5780АТ, застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхове товариство "Гарантія" (відповідач у справі) за полісом №АІ/7124945.

Проте, як вбачається із долученої до матеріалів справи копії полісу №АІ/7124945, він набирає чинності з початку зазначеного у полісі строку, а саме з 12:00 год. 03.10.2014 року.

Стаття 6 Закону України Закон України "Про обов'язкове страхування" визначає, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Положеннями ст. 17.1. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон України "Про обов'язкове страхування") страховики зобов'язані укладати договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір "Зелена картка") відповідно до цього Закону та чинного законодавства України.

Згідно ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За ч.1 ст. 10 Закону України "Про страхування", страховий платіж (страховий внесок, страхова премія) - це плата за страхування, яку страхувальник зобов'язаний внести страховику згідно з договором страхування.

Відповідно до ч. 1 статті 981 ЦК України, що договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката).

Приписами статті 983 ЦК України та частиною 4 статті 18 Закону України "Про страхування" унормовано, що договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається із полісу №АІ/7124945, виданого Приватним акціонерним товариством "Страхове товариство "Гарантія" (відповідачем), страховий платіж у розмірі 351,14 грн. сплачено страхувальником 03.10.2014 о 10:20 год.

Разом з тим, умовами даного полісу передбачено, що він набирає чинності з 12:00 год. 03.10.2014, тобто сторони за цим полісом самостійно встановили момент набрання ним чинності, не прив'язуючись до внесення страхового платежу страхувальником.

Даний поліс у встановленому законом порядку недійсним судом не визнався, що сторонами під час розгляду справи не заперечувалось.

Як зазначено в Листі Верховного Суду України від 19.07.2011 «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування», законодавець у ст. 18 Закону N 85/96-ВР розмежовує поняття «укладення» договору і «набрання ним чинності». Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування. Тобто момент укладення договору може не збігатися з моментом набранням ним чинності. Юридичне значення має той факт, що коли договір страхування укладено, але перший платіж не внесено (тобто договір не набрав чинності), страховик не зобов'язаний здійснювати страхову виплату, навіть якщо випадок відбувся.

Виходячи із наведеного вище суд зазначає, що на момент настання дорожньо-транспортної пригоди 03.10.2014 о 11:15 год. поліс №АІ/7124945, за яким застраховано цивільно-правову відповідальність винної у спричиненні ДТП особи Тимків Н.Г., не набрав чинності, а тому відповідач не може бути відповідальним за завдані Тимків Н.Г. третім особам збитки.

З'ясувавши обставини справи та надавши оцінку доказам за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Нормами статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судові витрати - судовий збір - відповідно до приписів статті 49 ГПК України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 32, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" до Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Гарантія" про стягнення 17235 грн. - відмовити повністю.

Рішення постановлено у нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 16.07.2015 року.

Повний текст рішення буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

та підписано 21.07.2015 року

Суддя К.В. Полякова