КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2015 р. Справа№ 927/586/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Власова Ю.Л.

Гончарова С.А.

секретар Бутакова О.Ю.

за участю представників:

від позивача: Кочмарьова Т.С. (представник за довіреністю)

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шинтехсервіс"

на рішення господарського суду Чернігівської області

від 26.05.2015 р.

у справі №927/586/15 (суддя Шморгун В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "А-МЕГА АВТО"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шинтехсервіс"

про стягнення 14303,49 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "А-МЕГА АВТО" звернулося до господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шинтехсервіс" про стягнення 9826 грн. боргу, 1220,50 грн. пені, 1245,27 грн. інфляційних втрат, 99,89 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань щодо своєчасної та повної оплати за поставлений товар відповідно до умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу з відстрочкою платежу №Ц-447 від 30.12.2013, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 9826,00 грн.

В подальшому позивач звернувся з заявою про збільшення позовних вимог, відповідно до якої збільшує позовні вимоги в частині нарахування інфляційних втрат, процентів річних та пені, та просить суд стягнути з відповідача 9826,00 грн. основного боргу, 1901,20 грн. пені, 2440,96 грн. інфляційних втрат, 135,33 грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 26.05.2015 р. у справі №927/586/15 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Шинтехсервіс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "А-МЕГА АВТО" 9826,00 грн. боргу, 1890,22 грн. пені, 135,05 грн. 3% річних, 2440,96 грн. інфляційних втрат та 1827,00 грн. витрат зі сплати судового збору. У решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Шинтехсервіс" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Чернігівської області від 26.05.2015 р. у справі №927/586/15 та прийняти нове судове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник вказує на те, що судом не взято до уваги те, що сума основної заборгованості в розмірі 9826,00 грн. заявлена до стягнення, є необґрунтованою, оскільки серед інших поставок за договором купівлі-продажу з відстрочкою платежу №Ц-447 від 30.12.2013 позивачем було поставлено неякісний товар, а саме: три акумулятори "VIRBAC" classic 6СТ-95-А3 згідно видаткової накладної №Чн6194 від 13.01.2014 на загальну суму 1800,00 грн. На думку скаржника, в межах виконання сторонами умов договору, сума основного боргу зменшилась з 9826,00 грн. до 8026,00 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.06.2015 р. (у складі колегії суддів: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Мартюк А.І., Зубець Л.П.) прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шинтехсервіс" на рішення господарського суду Чернігівської області від 26.05.2015 р. у справі №927/586/15 до свого провадження; розгляд апеляційної скарги призначено на 22.07.2015 року.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 22.07.2015 р. змінено склад судової колегії.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.07.2015 р. (у складі колегії суддів: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Власов Ю.Л., Гончаров С.А.) прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шинтехсервіс" на рішення господарського суду Чернігівської області від 26.05.2015 р. у справі №927/586/15 до свого провадження; розгляд апеляційної скарги призначено на 22.07.2015 року.

В судове засідання апеляційної інстанції представник відповідача не з'явився.

Оскільки явка представників сторін у судове засідання не була визнана судом обов'язковою, а також зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення сторін про місце, дату та час судового розгляду, апеляційний суд визнав можливим розглядати справу у відсутність представника відповідача.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив залишити її без задоволення, рішення господарського суду Чернігівської області від 26.05.2015 р. у справі №927/586/15 залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

30 грудня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "А-МЕГА АВТО", як продавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Шинтехсервіс", як покупцем, було укладено договір купівлі-продажу з відстрочкою платежу № Ц-447 (далі - Договір), відповідно до п.1.1 якого продавець зобов'язаний передати, а покупець прийняти й оплатити продукцію відповідно до нижче перерахованих положень даного Договору. Найменування продукції вказується у видаткових накладних до кожної партії, які підписуються обома сторонами, і є невід'ємною частиною даного Договору (п.1.2 Договору).

Згідно із п. 3.1 Договору, ціна товару вказується у протоколі узгодження цін, який підписується разом із укладанням договору та є невід'ємною частиною договору.

Покупець оплачує товар, що поставляється продавцем, за ціною, зазначеній у накладній, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця протягом 30 календарних днів з дати поставки (п.3.2 Договору).

Відповідно до п.4.1 Договору, останній набирає чинності з моменту підписання його сторонами й діє до 31 грудня 2014 року. Кожна сторона має право у односторонньому порядку розірвати даний Договір, попередивши про це іншу сторону за 30 (тридцять) календарних днів до дати розірвання (п.6.3 Договору).

Колегією суддів встановлено, що на виконання умов Договору позивачем було здійснено поставку відповідачу товару на суму 9826,00 грн. (у т.ч. ПДВ) згідно видаткових накладних №Чн6491 від 06.10.2014 на суму 3940,00 грн. та №Чн6512 від 31.10.2014 на суму 5886,00 грн., копії яких знаходяться у матеріалах справи.

Отримання товару відповідачем підтверджується підписом уповноваженого представника останнього на вищевказаних накладних, засвідченим печаткою ТОВ "Шинтехсервіс". Крім того, отримання вказаного товару не заперечується відповідачем.

Спір виник в зв'язку з тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за договором оплату отриманого товару не здійснив, в зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 9826,00 грн. Крім того за несвоєчасне виконання зобов'язань позивачем нараховано пеню в розмірі 1901,20 грн., інфляційних втрат в розмірі 2440,96 грн. та 3% річних в розмірі 135,33 грн.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За своєю правовою природою договір №№Ц-447 від 30.12.2013 є договором купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За приписами ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Статтею 526 Цивільного кодексу України та частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В матеріалах справи відсутні докази оплати відповідачем отриманого товару за видатковими накладними №Чн6491 від 06.10.2014 та №Чн6512 від 31.10.2014, також відсутні докази на підтвердження надходження від відповідача претензій щодо якості товару отриманого за вищевказаними видатковими накладними.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, про те, що в межах виконання сторонами умов договору, сума основного боргу зменшилась з 9826,00 грн. до 8026,00 грн., посилаючись при цьому, що позивач в порушення умов п.2.4 договору поставив відповідачу неякісний товар, а саме: 3 акумулятори "VIRBAC" classic 6СТ-95-А3 згідно видаткової накладної №Чн6194 від 13 січня 2014 року на загальну суму 1800,00 грн., оскільки позивачем заявлено до стягнення суму заборгованості за іншими видатковими накладними, встановлення обставин поставки за накладною №Чн6194 від 13 січня 2014 року не є предметом дослідження у даній справі.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов'язання по оплаті за отриманий товар згідно видаткових накладних №Чн6491 від 06.10.2014 та №Чн6512 від 31.10.2014, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 9826 грн.

Згідно зі ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6.1 Договору передбачено, що за порушення покупцем строків перерахування коштів за поставлений товар, визначеного п.3.2 договору, покупець сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє на день прострочення, від суми, яку належить перерахувати продавцю відповідно до умов цього Договору за кожен календарний день прострочення.

У зв'язку з простроченням відповідачем виконання зобов'язання щодо оплати за поставлений товар у термін, визначений умовами Договору, з урахуванням положень ст.ст. 549, 625 Цивільного кодексу України, ст. 232 Господарського кодексу України позивачем нараховано та пред'явлено до стягнення пеню у розмірі 1901,20 грн. за період з 06.11.2014 по 07.05.2015, 3 % річних у розмірі 135,33 грн. за період 06.11.2014 по 07.05.2015 та інфляційних втрат у розмірі 2440,96 грн. за період листопад 2014 - травень 2015, які він просив стягнути з відповідача відповідно до наданих розрахунків.

Перевіривши розрахунок 3 % річних, інфляційних втрат та пені, враховуючи те, що відповідач у встановлений договором строк свого обов'язку по оплаті товару належним чином не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 9826 грн., колегія суддів вважає, що у позивача наявні правові підстави вимагати стягнення з відповідача за порушення вказаного грошового зобов'язання пені, 3% річних, інфляційних втрат, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних в сумі 135,05 грн., інфляційні втрати в розмірі 2440,96 грн., пені в розмірі 1890,22 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Вищевикладені обставини справи спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, та на які він посилається як на підставу скасування рішення суду, а тому відхиляються судом.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду не вбачається.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шинтехсервіс" залишити без задоволення, рішення господарського суду Чернігівської області від 26.05.2015 р. у справі №927/586/15 - без змін.

2. Матеріали справи №927/586/15 повернути до господарського суду Чернігівської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановлені законом порядку та строки.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Ю.Л. Власов

С.А. Гончаров