ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.07.2015 Справа № 920/737/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго" в

особі філії "Сумське міжрайонне відділення "Енергозбут", м. Суми;

до відповідача: Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської

ради, м. Суми;

про стягнення 57 473 грн. 59 коп.,

СУДДЯ ДЖЕПА Ю.А.

За участю представників сторін:

від позивача: Зякун С.О. (довіреність № 10-19/17-Д/69 від 30.06.2015 р.);

від відповідача: Дудник Н.В. (довіреність № 8 від 05.01.2015 р.) ;

При секретарі судового засідання Середі І.Г.

Суть спору: позивач просить суд стягнути з відповідача 57 473 грн. 59 коп. заборгованості, з яких: 26 480 грн. 04 коп. пені, 28 090 грн. 11 коп. інфляційних збитків, 2 903 грн. 44 коп. 3 % річних відповідно до договору про постачання електричної енергії № 313 від 14.11.2005 р., а також судові витрати, пов'язані з розглядом справи.

Представник позивача повністю підтримує позовні вимоги.

Представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд зменшити розмір пені.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачу та відповідачу для підготовки до судового засідання та подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 43 та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

Між позивачем та відповідачем 14.11.2005 був укладений договір про постачання електричної енергії № 313, за умовами п. 1 якого постачальник (позивач) постачає електричну енергію відповідачу, а відповідач зобов'язаний оплачувати постачальнику її вартість та здійснювати інші платежі відповідно до умов вказаного Договору та додатків до нього, що є невід'ємними частинами Договору.

Відповідно до п. 1 додатку № 4 Порядок розрахунків до Договору розрахунковим періодом вважається період з 15 числа місяця до такого ж числа наступного місяця.

Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника електричної енергії. За дату оплати приймається дата зарахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника електроенергії або дата внесення Споживачем готівки в касу Постачальника.

Згідно п. 2 зазначеного додатку до Договору обсяг фактично спожитої за розрахунковий період електричної енергії, з урахуванням розрахункової величини втрат на ділянці мережі від місця встановлення засобів обліку до межі балансової належності електромереж, визначається відповідно до "Акту про обсяги переданої споживачу (спожитої споживачем) електричної енергії".

В обґрунтування свої позовних вимог позивач посилається на те, що пунктом 3 додатку № 4 до Договору визначено, що рахунок на оплату електричної енергії має бути сплачений споживачем протягом 10 днів від дня отримання.

Факт належного виконання умов Договору позивачем за жовтень, листопад та грудень 2014 підтверджується звітами про використання електроенергії, рахунками на оплату активної та реактивної електричної енергії.

Позивач в позові зазначає, що за спожиту електроенергію відповідачу були виставлені до сплати рахунки, які згідно довідки нарахувань та оплат по активній та реактивній електроенергії відповідач, порушуючи договірні зобов'язання щодо своєчасного та повного розрахунку, сплачував частково та несвоєчасно.

Пунктом 4.2.1 Договору визначено, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.2.3-2.2.4 цього договору з порушенням термінів, визначених додатком № 4 "Порядок розрахунків», споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені визначається в окремому рахунку.

Крім того, відповідно до п. 5 додатку № 4 до Договору у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком платежів, постачальник проводить споживачу нарахування за весь час прострочення: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу, що діяла в період, за який здійснюються нарахування; 3% річних з простроченої суми. При цьому сума боргу за спожиту електроенергію повинна бути сплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Позивач зазначає, що внаслідок порушення грошових зобов'язань, згідно п. 4.2.1. Договору відповідачу була нарахована пеня, розмір якої відповідно до розрахунку становить 26 480,04 грн.

Відповідно до п. 4.2.1 Договору, в силу ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частина 6 статті 232 Господарського Кодексу України встановлює, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" № 2921-ІІІ від 10.01.2002 р., розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно розрахунку відповідачеві нарахована пеня в сумі 26 480,04 грн.

Проте, в судовому засіданні представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просить суд зменшити розмір пені, посилаючись на те, що несвоєчасне проведення оплати послуг за спожиту електроенергію відповідачем спричинено незалежними від волі підприємства причинами - невідповідністю фактичної вартості комунальних послуг на водопостачання та водовідведення затвердженим тарифам, наявністю дебіторської заборгованості. Як наслідок, в умовах постійного росту ціни на електричну енергію, це призводить до збитковості та неспроможності відповідача своєчасно здійснювати розрахунки за спожиту електричну енергію.

На даний час, використовуються тарифи на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення для населення, які не відповідають фактичній їх вартості. Тарифами для населення на послуги з водопостачання відшкодовується лише 75% фактичної вартості послуг та 66% фактичної вартості послуг з водовідведення, а основним споживачем є населення, що становить 85%.

Фактична собівартість наданих послуг населенню значно перевищує враховану в тарифах собівартість на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що підтверджується: копією постанови від 10.02.2012 р. № 100 "Про встановлення тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення КП "Міськводоканал" СМР", копією постанови від 18.12.2014 р. № 827 "Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення КП "Міськводоканал" СМР" та довідкою про фактичну та враховану собівартість послуг.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг", тарифи на комунальні послуги суб'єктів природних монополій повинні забезпечувати відшкодування всіх економічно обґрунтованих планових витрат на їх виробництво з урахуванням планового прибутку.

Встановлення тарифів на комунальні послуги, нижчих за розмір економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво, без відповідного відшкодування не допускається. Повне відшкодування державою різниці в тарифах комунальному підприємству "Міськводоканал" наданий час не проведено.

КП "Міськводоканал" Сумської міської ради немає фінансової можливості своєчасно проводити розрахунки по грошовим зобов'язанням. Так, згідно з балансом (звіт про фінансовий стан) на 31.03.2015 збиток комунального підприємства складає - 46, 205 млн. грн.

Як наслідок, в умовах постійного росту ціни на електричну енергію, це призводить до збитковості та неспроможності відповідача своєчасно здійснювати розрахунки за спожиту електричну енергію.

КП "Міськводоканал" Сумської міської ради забезпечує питною водою та водовідведенням підприємства, організації, установи та населення м. Суми. Близько 85 відсотків послуг надається населенню м. Суми, які несвоєчасно здійснюють розрахунки за спожиті послуги. Масова, систематична несплата населенням рахунків за послуги з водопостачання та водовідведення негативно впливає на фінансовий стан підприємства, у зв'язку з цим підприємство не має фінансової можливості своєчасно проводити розрахунки по грошовим зобов'язанням.

Представник позивача в судовому засіданні стосовно зменшення пені поклався на розсуд суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Суд вважає за необхідне застосувати у даному випадку приписи зазначеної норми з огляду на те, що відповідач є комунальним підприємством Сумської міської ради, є об'єктом стратегічного значення, діяльність якого заснована на самофінансуванні, а неможливість сплати боргу у визначені терміни була зумовлена незалежними від волі відповідача причинами.

Частина 3 статті 83 ГПК України встановлює, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені на 30%, тому згідно ст.ст. 549-552 ЦК України з відповідача стягується пеня у зменшеному розмірі - 18 536 грн. 03 коп.

Також, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по договору про постачання електричної енергією № 313 від 14.11.2005 позивач просить стягнути з відповідача 28 090 грн. 11 коп. інфляційних збитків та 2 903 грн. 44 коп. 3% річних (пункт 5 додатку № 4 до договору).

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимоги кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором, або законом.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги стосовно стягнення 28 090 грн. 11 коп. інфляційних збитків та 2 903 грн. 44 коп. 3% річних, є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1 827 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат останнього зі сплати судового збору. Зазначене відповідає роз'ясненням, наведеним в п. 4.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» № 7 від 21.02.2013, у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради (40009, м. Суми, вул. Білопільський шлях, 9, код 03352455) на користь Публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго" (40035, м. Суми, вул. Прокоф'єва, 9, код 24000329) 18 536 грн. 03 коп. пені; 28 090 грн. 11 коп. інфляційних збитків; 2 903 грн. 44 коп. 3% річних, 1 827 грн. 00 коп. відшкодування витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 20.07.2014 року.

СУДДЯ Ю.А. ДЖЕПА