донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

21.07.2015 справа №905/2080/14-908/5718/14

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів:Зубченко І.В., Радіонова О.О., Татенко В.М.
за участю представників:
від позивача:Резніченко П.А., довіреність б/н від 16.06.2015р.
від відповідача :не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаська Насосна Компанія», м.Павлоград Дніпропетровської області
на рішення господарського суду Запорізької області
від11.02.2015р. (повний текст підписано 16.02.2015р.)
у справі№905/2080/14-908/5718/14 (суддя Смірнов О.Г.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Донбаська Насосна Компанія», м.Павлоград Дніпропетровської області
до Державного підприємства «Красноармійськвугілля», м.Димитров Донецької області
простягнення 51007,70 грн.
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Донбаська Насосна Компанія», м.Павлоград Дніпропетровської області, позивач, звернулося до господарського суду з позовом до відповідача, Державного підприємства «Красноармійськвугілля», м.Димитров Донецької області, про стягнення 51007,70грн., які складаються з заборгованості в сумі 38920,00грн., пені в сумі 1526,95грн., інфляційних в сумі 6303,01грн. та трьох відсотків річних в сумі 4257,74 грн.

Керуючись ст. 22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), до прийняття рішення по справі, позивач звернувся до суду із заявою про збільшення розміру позовних вимог в частині стягнення з відповідача санкцій у зв'язку зі збільшенням періоду нарахування. Так, позивач просив суд стягнути з відповідача основний борг у сумі 38920,00грн., пеню у розмірі 1535,21грн., три відсотки річних у сумі 5294,19грн. та 15928,08грн. інфляційних. Вказана заява була прийнята судом та спір вирішувався судом по суті з урахуванням нової ціни позову, заявленої позивачем, а саме в сумі 61677,48грн.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 11.02.2015р. (повний текст підписано 16.02.2015р.) у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано наступним. Позивачем на виконання договору поставлено відповідачу товар на загальну суму 77840,00грн., який був оплачений лише частково на суму 38920,00грн., у зв'язку із чим утворилася заборгованість у розмірі 51007,70грн., що є безпосереднім порушенням прав позивача. Проте за клопотанням відповідача до спірних відносин сторін застосовано строк позовної давності. Оскільки обовязок з оплати поставленого товару виник 02.08.2010р., то з 03.08.2010 року позивачеві стало відомо про порушення своїх прав. Звернувся він до господарського суду за захистом порушеного права лише 25.03.2014 року, тобто зі спливом встановленого законодавством трирічного строку позовної давності. У зв'язку з цим у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодився з прийнятим рішенням та звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Запорізької області від 11.02.2015р. (повний текст підписано 16.02.2015р.) у справі №905/2080/14-908/5718/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаська Насосна Компанія» до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про стягнення заборгованості за поставлений товар за договором №96 від 19.02.2010р. у розмірі 38920,00грн., пені за несвоєчасну оплату товару в сумі 1535,21грн., інфляційних у розмірі 15928,08грн. та 5294,19 грн. трьох відсотків річних, що у загальній сумі становить 61677,48грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права, що призвело до порушення прав позивача. Скаржник посилається на те, що рішення прийнято судом за наслідками неповного з'ясування обставин, які мають значення для справи. Зокрема, апелянт зазначив, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. В якості обставин, що свідчать про переривання строку позовної давності та визнання свого боргу відповідачем, позивач посилається на оформлені акти звірки взаємних розрахунків між Товариством з обмеженою відповідальністю «Донбаська Насосна Компанія» та Державним підприємством «Красноармійськвугілля» від 01.05.2011р., 01.11.2011р., 31.12.2011р., 30.11.2012р. та від 01.10.2013р.

В результаті автоматичного розподілу справ між суддями від 03.06.2015р. сформовано колегію суддів у наступному складі: Зубченко І.В. (головуючий), Радіонова О.О., Татенко В.М.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 08.06.2015р. Товариству з обмеженою відповідальністю «Донбаська Насосна Компанія» відновлено пропущений процесуальний строк на подання апеляційної скарги та прийнято апеляційну скаргу до провадження у справі №905/2080/14-908/5718/14, призначено розгляд скарги на 21.07.2015р., явку сторін не визнано обов'язковою. Вказана ухвала отримана сторонами завчасно, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень з цією ухвалою, які наявні в матеріалах справи.

Представник відповідача відзиву на апеляційну скаргу не надав.

У судове засідання 21.07.2015р. представник відповідача не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Враховуючи ті обставини, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана обов'язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, заслухавши представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

19.02.2010р. між Державним підприємством «Красноармійськвугілля» (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Донбаська насосна компанія» (далі - постачальник) укладено договір про закупівлю № 96 за результатами тендерних торгів, які відбулися 03.02.2010 року (далі - договір). Відповідно до п.3.1 договору постачальник зобов'язується на умовах даного договору передати у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення, а саме: насоси для рідин та підйомники рідин, іменовану надалі - товар, а покупець зобов'язується прийняти цей товар і оплатити його вартість. Найменування товару, кількість, ціна за одиницю, загальна вартість викладені у специфікації (додаток № 1), яка є складовою та невід'ємною частиною договору.

Положеннями пункту 4.1. договору сторони погодили, що доставка товару здійснюється на умовах DDP склад покупця, м. Димитров Донецької області (згідно правил ІНКОТЕРМС-2000), протягом 30 (тридцяти) календарних днів від дня отримання відповідної письмової заявки покупця про можливість прийняти продукцію та сплатити за неї грошові кошти.

Пунктом 4.4. договору передбачено, що датою поставки товару вважається дата, що вказана у товаросупроводжувальних документах, наданих постачальником покупцю під час передачі товару.

Відповідно до п.5.2 договору оплата за товар здійснюється за фактом поставки протягом 30 календарних днів від дня передачі товару у власність покупця.

В договорі сторони визначили, що він діє з дня його укладення до 31.12.2010 року, а щодо виконання зобов'язань - до повного і належного їх виконання відповідною стороною (п.11.1)

У додатку № 1 від 19.02.2010 року до договору сторони визначили найменування товару, його кількість та ціну. Крім того, визначили умови поставки: DDP склад покупця, м. Димитров Донецької області (згідно правил ІНКОТЕРМС-2000), протягом 30 (тридцяти) календарних днів від дня отримання відповідної письмової заявки покупця про можливість прийняти продукцію та сплатити за неї грошові кошти. Разом з тим визначили, що оплата за товар здійснюється за фактом поставки протягом 30 календарних днів від дня передачі товару у власність покупця.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до умов зазначеного договору, постачальник зобов'язався передати у власність покупця насоси для рідин та підйомники рідин (товар), а покупець, в свою чергу, зобов'язався прийняти даний товар та оплатити його.

На виконання умов договору позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Донбаська Насосна Компанія», передав відповідачу товар за видатковою накладною № 07022 від 02.07.2010 року на загальну суму 77840,00 грн. Вказана видаткова накладна підписана з обох сторін без жодних зауважень.

В порушення взятих на себе зобов'язань, оплату за отриманий товар відповідач здійснив 02.07.2010 року лише частково на суму 38920,00грн., у зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість у розмірі 38920,00грн.

Чатиною 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до приписів ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Згідно норм ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 692 Цивільного кодексу України зазначено, що покупець зоб'вязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно норм ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач довів суду належними засобами доказування факт поставки відповідачу товару та його прийняття без заперечень відповідачем.

На момент прийняття судом першої інстанції рішення по справі, відповідач, відповідно до вимог статей 33, 34, 36 ГПК України, не надав письмових належних та допустимих доказів погашення боргу.

З огляду на викладене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції вірно встановив факт порушення відповідачем права і охоронюваного законом інтересу скаржника.

Оскільки відповідач не виконав обов'язку по оплаті товару належним чином, позивач заявив вимоги про стягнення пені у розмірі 1535,21грн., три відсотки річних у сумі 5294,19грн. та 15928,08грн. інфляційних.

Проте за клопотанням відповідача до спірних відносин сторін застосовано строк позовної давності. Оскільки з урахуванням положень п. п. 4.4., 5.2. договору, обов'язок з оплати поставленого товару у відповідача виник 02.08.2010 року, то з 03.08.2010 року позивачеві стало відомо про порушення своїх прав. Звернувся він до господарського суду за захистом порушеного права лише 25.03.2014 року, тобто зі спливом встановленого законодавством трирічного строку позовної давності. У зв'язку з цим господарський суд Запорізької області жійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач посилається на приписи ч. 1 ст. 264 ЦК України, відповідно до якої перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. В якості обставин, що свідчать про переривання строку позовної давності та визнання свого боргу позивач посилається на оформлені акти звірки взаємних розрахунків між позивачем та відповідачем від 01.05.2011р., 01.11.2011р., 31.12.2011р., 30.11.2012р. та від 01.10.2013р.

Проте, як вірно визначено господарським судом Запорізької області, зазначені акти не містяться в матеріалах справи. Разом з тим, в судове засідання 11.02.2015р., в якому було винесене оскаржуване рішення, представник позивача не з'явився. Хоча з протоколу судового засідання від 20.01.2015р. вбачається, що він був у ньому присутній і, відповідно, був обізнаний про дату та час наступного судового засідання. При винесенні рішення судом враховано обмеження строку розгляду справи, визначені ст.69 ГПК України.

При зверненні з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного господарського суду скаржник просив прийняти додаткові докази.

У відповідності до ч.1 ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Скаржник посилається на те, що не зміг вчасно прибути в судове засідання і, як наслідок, не міг надати суду додаткові докази. Проте, позивач не довів колегії суддів Донецького апеляційного господарського суду, що в нього була відсутня можливість надати зазначені додаткові докази в період між двома судовими засіданнями 20.01.2015р. та 11.02.2015р. Разом з тим вже під час подання позовної заяви позивач був обізнаний про можливість застосування позовної давності до спірних правовідносин, про що безпосередньо було зазначено в позовній заяві. Проте вказані акти звірки взаємних розрахунків до суду не надав. У зв'язку з цим додаткові докази не приймаються судовою колегією.

З огляду на викладене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Запорізької області від 11.02.2015р. (повний текст підписано 16.02.2015р.) у справі №905/2080/14-908/5718/14 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає приписам ст.43 ГПК України, підстав для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги за наведеними в ній мотивами не вбачається.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаська Насосна Компанія», м.Павлоград Дніпропетровської області на рішення господарського суду Запорізької області від 11.02.2015р. (повний текст підписано 16.02.2015р.) у справі №905/2080/14-908/5718/14 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 11.02.2015р. (повний текст підписано 16.02.2015р.) у справі №905/2080/14-908/5718/14 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя І.В. Зубченко

Судді О.О. Радіонова

В.М. Татенко

Надруковано 6 прим.:1 - позивачу; 1 - відповідачу; 1 - до справи; 1 - ГСЗО; 1 - ДАГС