УХВАЛА

20.07.2015Справа № 910/8392/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Астарта-Київ"

до Державного підприємства "Конярство України"

про стягнення 8 591 066,30 грн.

та

за зустрічним позовом Державного підприємства "Конярство України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Астарта-Київ"

про визнання недійсним договору №3/0112/05 від 17.01.2012 та №1/0413/06 від 05.04.2013

За скаргою Державного підприємства "Конярство України" на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві.

Головуючий суддя Літвінова М.Є.

Судді Борисенко І.І.

Полякова К.В.

Представники сторін:

від позивача (відповідача за зустрічним позовом): Тереза Ю.О. - представник за дов.;

від позивача (позивач за зустрічним позовом): не з'явились;

від ВДВС: не з'явились

Обставини справи:

На розгляд господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Астарта-Київ" до Державного підприємства "Конярство України" про стягнення 8 591 066,30 грн. збитків на підставі Договору №1/0413/06 про реструктуризацію заборгованості від 05.04.2013 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.12.2014 року первісні позовні вимоги задоволено частково, вирішено стягнути з Державного підприємства "Конярство України" (01001, м. Київ, вул. Б.Грінченка, 1, код 37404165) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Астарта-Київ" (04070, м. Київ, вул. Почайнинська, 38/44, код 19371986) основний борг - 8 152 255,00 грн. (вісім мільйонів сто п'ятдесят дві тисячі двісті п'ятдесят п'ять гривень 00 коп.), пеню - 196 554,04 грн. (сто дев'яносто шість тисяч п'ятсот п'ятдесят чотири гривні 04 коп.), 3 % річних - 45 358, 62 грн. (сорок п'ять тисяч триста п'ятдесят вісім гривень 62 коп.) та 71 405, 08 грн. (сімдесят одна тисяча чотириста п'ять гривень 08 коп.) судового збору, в іншій частині первісних позовних вимог відмовено, а у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.01.2015 року апеляційну скаргу Державного підприємства "Конярство України" з доданими до неї матеріалами повернуто скаржнику без розгляду.

21.01.2015 року видано наказ про примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2014 року у справі №910/8392/14.

27.04.2015 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва до суду надійшла скарга Державного підприємства "Конярство України" на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.04.2015 прийнято скаргу Державного підприємства "Конярство України" на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві та призначено до розгляду 27.05.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.05.2015, в порядку статті 77 ГПК України, розгляд справи відкладений на 17.06.2015.

Судове засідання, призначене на 17.06.2015 не відбулось, у зв'язку з перебуванням судді Босого В.П. у відпустці.

Відповідно до розпорядження голови Господарського суду міста Києва від 17.06.2015 скаргу Державного підприємства "Конярство України" на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві у справу №910/8392/14 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Літвінова М.Є., суддя Борисенко І.І., суддя Полякова К.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.06.2015 справу №910/8392/14 прийнято до провадження колгії суддів у складі: головуючий суддя Літвінова М.Є., суддя Борисенко І.І., суддя Полякова К.В., розгляд скарги Державного підприємства "Конярство України" на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві у даній справі призначений на 13.07.2015.

Ухвалою від 13.07.2015 відкладено розгляд скарги на 20.07.2015.

В обґрунтування скарги, боржник зазначає, що постановою від 08.04.2015 державним виконавцем накладено арешт на рахунки, в тому числі, зі спеціальним режимом використання, тому просить визнати незаконними дії та скасувати постанову Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялого М.Г. в частині накладення арешту на рахунки ДП "Конярство України" - 8201 (рахунок зі спеціальним режимом ПДВ по с/г виробникам), - 8200 (рахунок для зарахування страхових виплат) в ПАТ "УкрСиббанк" в м. Києві.

З поданою скаргою стягував не погодився з урахуванням положень ч. 3, 5 ст. 65 ЗУ "Про виконавче провадження"

Заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, дослідивши подані документи та пояснення, суд дійшов наступного висновку.

Частиною 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з частинами 1 і 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим законом.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Частиною 3 статті 20 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець вправі провадити виконавчі дії щодо виявлення та звернення стягнення на кошти, які перебувають на рахунках та укладах боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях на території, на яку поширюється юрисдикція України.

У відповідності до частини 1 і 2 статті 30 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього законну; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього закону. Державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Частиною 1 статті 31 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), які державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Статтею 32 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 52 Закону України "Про виконавче провадження", звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації; стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

У відповідності до п. 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

У відповідності до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.03 р. № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", заяви, подання учасників виконавчого провадження вирішуються загальним і господарським судами мотивованими ухвалами відповідно до вимог статей 232 - 234 ЦПК та статей 86, 1212 ГПК. Виходячи зі змісту ст. 24824 ЦПК у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України "Про виконавче провадження" можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби (наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених Законом України "Про виконавче провадження"), проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом або скоротити його.

08.04.2015 постановою ВП "46899719 на примусове виконання наказу №910/8392/14 від 21.01.2015, в порядку ст.11,52 ЗУ "Про виконавче провадження", накладено арешт на кошти, що знаходяться на рахунках боржника - ДП "Конярство України", зокрема на рахунки №№8200, 8201.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці", страхувальник-роботодавець відкриває окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів у банках у порядку, встановленому Національним банком України. Страхувальник-роботодавець, який є бюджетною установою, відкриває окремий рахунок для зарахування страхових коштів в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Кошти Фонду, що надходять на зазначений рахунок, обліковуються на окремому субрахунку.

Страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку або на окремий рахунок в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, можуть бути використані страхувальником виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам. Страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.

Судом встановлено, що між ПАТ "Укрсиббанк" та ДП "Конярство України" укладений договір відкриття та обслуговування банківського рахунку №1 від 26.06.2014, на підставі якого відкриті рахунки (згідно додатку до цього договору), зокрема №№8200 (рахунок за спеціальним режимом його використання для зарахування страхових виплат), 8201 (рахунок за спеціальним режимом використання для зарахування ПДВ по с/г виробникам).

Суд встановив, що рахунки 8200, 8201 - це рахунки зі спеціальними режимами використання ПДВ по с/г виробникам в ПАТ "Уксиббанк".

Згідно зі ст. 65 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Тобто накладення арешту на кошти, що перебувають ПАТ "Укрсиббанк" на рахунки №№8200, 8201 було здійснено державним виконавцем протиправно, усупереч ст. 34 вказаного Закону, проте у таких діях відсутня вина державного виконавця, оскільки у наданих за його вимогою відомостях про відкриті боржником рахунки була відсутня інформація, що вищевказаний рахунок призначений для зарахування страхових коштів на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, отже на які згідно вказаної норми закону не може бути накладено арешт.

Формулювання в прохальній частині про скасування постанови державного виконавця, є необґрунтованою, оскільки у відповідності до п. 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною…..

З огляду на наведене суд визнає обґрунтованими вимоги скарги частково - в частині визнання недійсною постанову від 08.04.2015.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд м. Києва, -

У Х В А Л И В:

1.Скаргу Державного підприємства "Конярство України" на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, задовольнити частково.

2.Визнати недійсною постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві від 08.04.2015 ВП №46899719 в частині накладення арешту на кошти, які розміщені на рахунках №№8200, 8201 в ПАТ "Укрсиббанк" у м. Києві.

3.В іншій частині в задоволенні скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту винесення та може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст. 106 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя М.Є. Літвінова

Судді І.І. Борисенко

К.В. Полякова