РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2015Справа №910/14909/15
За позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-наукова фірма «ДСВ»

До публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»

Про стягнення 13 884,00 грн.

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники сторін:

Від позивача: Власюк І.В. за довіреністю від 05.01.2015

Від відповідача:Демянов І.Ю. за довіреністю № 1029/13 від 08.05.2013

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Пред'явлені вимоги про стягнення суми 13 884,00 грн. відшкодування витрат позивача за нотаріальні та реєстраційні послуги.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з метою зняття обтяжень з нерухомого майна - предмета іпотеки, яке було надано фізичними особами в іпотеку в забезпечення виконання позивачем кредитних договір № 012/110/536 від 03.08.2007, № 012/110/537 від 03.08.2007, № 012/110/002 від 04.01.2008, № 012/42-0-1/092 від 15.07.2011 перед відповідачем у зв'язку з погашенням кредитних зобов'язань, позивачем були понесені витрати за нотаріальні та реєстрації послуги, які просить покласти на відповідача, посилаючись на те, що в усіх поданих документах нотаріусам щодо зняття іпотеки та обтяження щодо об'єктів іпотеки заявником був банк.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2015 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 30.06.2015.

26.06.2015 через канцелярію суду представником відповідача подано документи по справі та відзив на позовну заяву.

У засіданні суду 30.06.2015 за усним клопотанням позивача про відкладення розгляду справи, було оголошено перерву до 07.07.2015.

02.07.2015 до суду від позивача надійлм письмові заперечення на відзив.

Представникпозивачасвоїпозовнівимогипідтримав та просивїхзадовольнити.

Представниквідповідачапроти позову заперечувавта просив відмовити в йогозадоволенні.

У судовому засіданніскладено протокол згідно статті 81-1 Господарськогопроцесуального кодексу України.

Розглянувшиподанідокументи і матеріали, всебічно і повноз'ясувавшифактичніобставини, на якихґрунтуєтьсяпозов та запереченняпроти позову, об'єктивнооцінившидокази, якімаютьюридичнезначення для розглядусправи і вирішення спору по суті, заслухавшипоясненняпредставниківсторін, господарський суд містаКиєва, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем - ТОВ «ВНФ «ДСВ» (позичальник) та відповідачем - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (банком) було укладено чотири Кредитні договори № 012/110/536 від 03.08.2007; № 012/110/537 від 03.08.2007; № 012/110/002 від 04.01.2008; № 012/42-0-1/092 від 15.07.2011 ( надалі - Кредитні Договори).

З метою забезпечення зобов'язань по вищевказаним Договорам між Банком та громадянкою Прокопенко Мариною Миколаївною було укладено:

- Договір іпотеки № 3891 від 20.07.2011, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ЛатанюкI.A.;

- Договір іпотеки № 88 від 05.01.2008, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силкою І.В.

Крім того, між Банком та громадянином Прокопенко Віктором Володимировичем було укладено:Договір іпотеки № 2513 від 15.07.2011 року, посвідчений приватним нотаріусомКоростенського міського нотаріального округу Житомирської області Добролежою Л.Г.

Також, між Банком та позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Наукова - виробнича фірма «ДСВ» було укладено Договір іпотеки № 3893 від 20.07.2011 року,посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ЛатанюкI.A.

Для забезпечення виконання вказаних кредитних договорів були передані в іпотеку за іпотечними договорами від 06.08.2007 №5556; від 20.07.2011 №3887; від 20.07.2011 №3892; від 25.09.2007 №6370 посвідчені приватним нотаріусом Латанюк I.A.; від 15.07.2011 №2513; від 03.07.2007 №6364 посвідчені приватним нотаріусом Добролежою Л.Г.. та від 05.01.2008 №88 посвідчений приватним нотаріусом Сень-Силкою І.В. (надалі - Іпотечні договори) та накладені заборони на відчуження на наступні об'єкти нерухомості (надалі - Об'єкти іпотеки):нежитлове приміщення № 66 торгівельно-виставкового центру, загальна площа 79, 5 кв. м, за адресою: м. Київ, вул.Ак. Булаховського, 5-в, лит. А, нежитлове приміщення магазину № 66, загальна площа 77,0 кв. м, за адресою: м.Київ, вул.Ак. Булаховського, 5-г, лит. А, нежитлове приміщення «кафе» № 67, загальна площа 80,9 кв. м, за адресою: м.Київ, вул. Ак. Булаховського, 5-г, лит. А, нежитлове приміщення торгівельного павільйону-магазина, загальна площа, 132,5 кв. м, за адресою: м. Київ, вул. Каштанова, 7-а, лит. А, нежитлове офісне приміщення, загальна площа 162,4 кв. м, за адресою: м. Київ, вул. Урлівська, 12, лит. А; 3-х кімнатна квартира, загальна площа 67,5 кв. м, за адресою: м. Коростень,вул. Грушевського, 20 кв. 19.

Відповідно до вищевказаних договорів іпотеки було накладено заборони відчуження на вищевказаних об'єктів нерухомості, що належать громадянам Прокопенко В.В., Прокопенко М.М. та Товариству з обмеженою відповідальністю «Наукова - виробнича фірма «ДСВ».

Матеріалами справи встановлено та сторонами у справі підтверджено, що позивачем - позичальником було остаточно виконано зобов'язання по Кредитними договорами.

У позовній заяві позивач вказує, що у зв'язку з повним достроковим погашенням кредитних зобов'язань перед відповідачем та відмовою останнього здійснювати реєстраційні дії щодо зняття заборони відчуження з предметів іпотеки, позивач був змушений за власний рахунок звертатись до відповідних реєстраційних органів та нотаріусів та нести відповідні витрати.

Позивач стверджує, що листами неодноразово звертався до відповідача із вимогами щодо відшкодуванню товариству понесених витрат, у відповідь на які отримував інформацію, що виведення із предмета іпотеки об'єктів іпотеки знаходиться на розгляді в Центральному офісі Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», інші листи банком були проігноровані.

Суть доводів позивача зводиться до того, що в усіх поданих документах нотаріусам щодо зняття іпотеки та обтяження щодо об'єктів іпотеки заявником та платником обов'язкових бюджетних платежів зазначено - банк, тому він і зобов'язаний понести витрати на здійснення реєстраційних та нотаріальних послуг.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що у зв'язку з виконанням позичальником своїх зобов'язань у повному обсязі, банк здійснив відповідні дії щодо звернення до приватних нотаріусів та реєстраційної служби із відповідними заявами про зняття заборони відчуження об'єктів обтяжень на об'єкти нерухомості, що були предметом іпотеки в забезпечення виконання зобов'язань позивача за кредитними договорами та внесення щодо цього відповідних записів до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та здійснено оплату цих послуг, на підтвердження чого надає платіжні документи та примірники звернень. Пояснює, що щопозивачемздійсненовитрати за вчиненнянотаріальних та реєстраційнихдій на заявлену суму у добровільному порядку, обов'язокщодовідшкодуванняякихвідповідно до вимог чинного законодавства на банк не покладено; позивачем не доведено факту порушеннябанком прав позивача по об'єктамнерухомого майна, іпотекодавцямиякого є фізичні особи, які є зацікавленими особами щодозняття заборони на відчуженняїхнього майна.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Надавши належну правову кваліфікацію відносинам сторін, дослідивши правові норми, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, суд дійшов висновку, що доводи позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню виходячи із наступного.

Порядок вчинення дій щодо державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, припинення обтяжень регулюється Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Законом України «Про нотаріат», Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 року, Постановою Кабінету Міністрів України № 1204 від 21 листопада 2012 року «Про затвердження розміру і порядку використання плати за внесення змін до записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та надання інформації із^ зазначеного реєстру».

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ч. 2 статті 9 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,державна реєстрація речових прав та їхобтяжень здійснюється Державною реєстраційною службою, а також нотаріусами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Судом встановлено, що ні договірними відносинами сторін, ні нормами чинного законодавства України, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, не передбачено обов'язок банку по оплаті реєстраційних та нотаріальних послуг щодо зняття заборони відчуження нерухомого майна, наданого банку як предмет іпотеки в забезпечення виконання позичальником його кредитних зобов'язань перед банком.

Як вбачається з наданих матеріалів, зацікавленими особами є сам позичальник та іпотекодавці.

З наданих відповідачем документів вбачається, що ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» були отримані відповідні Витяги, якими підтверджено здійснення державної реєстрації припинення іпотеки та припинення обтяжень, вказані послуги оплачені банком; банк звертався із відповідними заявами та пакетом документів до нотаріусів, які посвідчувати вказані договори іпотеки, з метою зняття заборони, також здійснено відповідні витрати.

Відповідно до ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, необхідною умовою для звернення до суду із відповідним позовом є порушення прав та охоронюваних законом інтересів особи - позивача у справі.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем належними засобами доказування не доведено суду порушення з боку Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» прав та законних та охоронюваних інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-наукова фірма «ДСВ».

Згідно ч.2 ст. 14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-наукова фірма «ДСВ» відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржене в порядку та строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

3. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя Головатюк Л.Д.

Дата підписання повного тексту рішення 14.07.2015