ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2015 року Справа № 904/905/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді : Бахмат Р. М. (доповідача),

суддів: Євстигнеєва О.С., Кощеєва І.М..

секретар судового засідання : Назаренко С.Г.

представники сторін в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Волинська нафтогазова компанія» м. Луцьк на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.04.2015р. у справі № 904/905/15

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю «Волинська нафтогазова компанія» м. Луцьк

до В-1: товариства з обмеженою відповідальністю «Магистраль» с. Кіровське, Дніпропетровської обл.;

В-2: приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Перша» м. Київ;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача : ОСОБА_1 м. Новомосковськ, Дніпропетровської обл.

про: стягнення 199 090 грн. 50 коп.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Дніпропетровської обл. від 30.04.15 р. у справі № 904/905/15, яке підписано 05.05.2015 р. і оформлено відповідно до вимог ст.. 84 ГПК України (суддя Загинайко Т.В.), відмовлено у задоволенні позову товариству з обмеженою відповідальністю «Волинська нафтогазова компанія» м. Луцьк до В-1: товариства з обмеженою відповідальністю «Магистраль» с. Кіровське, Дніпропетровської обл.; В-2: приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Перша» м. Київ; Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача : ОСОБА_1 м. Новомосковськ, Дніпропетровської обл. про стягнення 199 090 грн. 50 коп.

Позивач не погодився з вказаним рішенням суду, подав апеляційну скаргу та клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.06.2015 р. відновлено пропущений процесуальний строк на подання апеляційної скарги.

У скарзі скаржник просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача.

Скаржник вважає, що вказане рішення є невідповідним законодавству, прийняте при неповному з'ясуванні обставин справи та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Позивач не згоден з твердженням господарського суду, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди не вбачається, що пошкоджені споруди знаходяться у власності позивача та зазначає, що законом не передбачено внесення до технічного паспорта окремо опору-навіс та паливно - резервуальну колонку, відбійники, фундаменту острівця, повітки.

Крім того, позивач вказує, що судом першої інстанції не було надано вірної оцінки доказам, які подавались додатково, зокрема фотокопії з місця ДТП, де було видно пошкодження та про що був складений дефектний акт.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, оскільки вважає, що рішення ухвалене у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень, та вірно застосовано судом як норми процесуального так і матеріального права; в повному обсязі з'ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, доведено та всебічно обґрунтовано їх в своєму рішенні; надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Представник ОСОБА_1 у відзиві вказує, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містили ані схеми ДТП, ані пояснень ОСОБА_1 та свідків, ані довідки про пошкодження майна.

Відповідно до технічних характеристик «Рено Магнум» 2001 р. випуску, висота автомобіля складає 3,9 м, натомість , як висота навісу АЗС «Аветра», виходячи із пошкоджень складає 4 м. Відповідно до державних будівельних норм України В-1-1-7. Автозаправні станції. Основи проектування та будівництва, визначено, що висота навісу над заправними острівцями для заправлення вантажних автомобілів становить 6 м. Таким чином, споруда (навіс) АЗС «АВЕТРА» взагалі не відповідає будівельним нормам для обслуговування високо габаритних, вантажних автомобілів.

Третя особа зазначає у відзиві, що позивачем не були надані правовстановлюючі документи щодо належності ТОВ "Волинська нафтогазова компанія" на праві власності автозаправної станції «Аветра», наданий лише витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, який виданий ще 24.06.2010 р. Крім того, будівельний паспорт забудови № 4607 не містить взагалі паливно резервуарної колонки та навісу на території АЗС «Аветра».

Третя особа не погоджується з доводом апелянта, що паливно резервуарна колонка є рухомим майном, яка не вноситься до реєстру нерухомого майна, що має відображення у технічному паспорті, оскільки статтею 181 ЦК України визначено, що до нерухомих речей належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

Третя особа вважає, що суд вірно не прийняв дефектний акт як належний доказ у справі, оскільки він був складений без присутності представника ТОВ «Магистраль» та ОСОБА_1, без залучення належного експерта. Фотознімки, які були надані позивачем, не встановлюють повний об'єм пошкоджень,а отже також не підтверджують факт завданої шкоди. Позивачем не надана довідка інспектора ДАІ про пошкодження транспортних засобів та об'єктів в результаті ДТП, яка видається одночасно на місці при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП, а отже позивач дійсно не довів у судовому засіданні завдані йому збитки.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач-1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, оскільки вважає рішення законним і обґрунтованим; місцевим господарським судом вірно встановлені обставини справи, дана належна оцінка усім зібраним доказам та правильно застосовані норми матеріального і процесуального права.

Відповідач-1 вважає, що позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння йому матеріальної шкоди внаслідок ДТП, а з технічного паспорту № 4607 вбачається, що він не містить таких складових як: паливно-роздавальної колонки; опори покриття; відбійників; фундаменту острівця; повітки.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач-2 також просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, так як вважає, що рішення у повній мірі відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

ПрАТ «СК «Перша» наголошує, що станом на дату складання й направлення суду цього відзиву позивач із заявою про виплату належного йому страхового відшкодування до нього не звертався та відповідних документів для огляду і копіювання не надавав, що свідчить про порушення норм чинного законодавства та порядку отримання страхового відшкодування.

14.07.2015 р. ТОВ «Магистраль» подало письмове клопотання і письмову заяву про перенесення розгляду справи на іншу дату.

Представники сторін в судове засідання не з'явилися, про час і місце засідання повідомлені належним чином. Неявка представників сторін не перешкоджає перегляду справи за наявними в ній матеріалами, а тому клопотання відповідача-1 не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні оголошено постанову.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, доводи, викладені у відзивах на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила, що 15.01.2014р. о 01-20 год. на 449 км. автошляху М-07 АЗС „Аветра" третя особа - ОСОБА_1, керуючи автомобілем „Рено-Магнум", державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом державний номер НОМЕР_2 не вибрав небезпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, здійснив наїзд на паливно-резервуарну колонку та опору навіс, внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження, постраждалих при ДТП немає; в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Постановою Новомосковського міськрайонного суду від 31.03.2014 р. у справі № 183/1930/14 провадження № 3/183/849/14 ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу на користь держави у сумі 340 грн.

Позивач у позові зазначає, що внаслідок адміністративного проступку третьої особи - ОСОБА_1 Товариству з обмеженою відповідальністю "Волинська нафтогазова компанія" було завдано матеріальних збитків на суму 199 090 грн. 50 коп. за ремонтно-будівельні роботи по відновленню роботи АЗС „Аветра".

Предметом спору у даній справі є вимога про відшкодування шкоди, завданої майну позивача в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

За приписами пункту 1 частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені в статті 1166 Цивільного кодексу України, у відповідності до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною 1 статті 1172 Цивільного кодексу України встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується наказом Товариства з обмеженою відповідальністю "Магистраль" від 26.09.2012р. №18Т, третя особа - ОСОБА_1 працював на посаді водія автотранспортних засобів на підприємстві відповідача-1.

Позивач вважає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди його майну завдано матеріальну шкоду; відповідачі проти цього заперечують, що і є причиною виникнення спору.

Господарський суд відмовив у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, право на позов у особи в силу вимог статті 1 Господарського процесуального кодексу України виникає після порушення відповідачем її прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно з Витягом Комунального підприємства „Волинське обласне бюро технічної інвентаризації" від 24.06.2010р. №26524470 про реєстрацію права власності на нерухоме майно власником АЗС „Аветра" площею 172,4 кв.м., розташованої за адресою: вул. Дорожна, будинок 6, с. Римачі Любомльського району Волинської області, є Товариство з обмеженою відповідальністю "Волинська нафтогазова компанія".

З Технічного паспорту №4607, виготовленого Комунальним підприємством „Волинське обласне бюро технічної інвентаризації" станом на 24.06.2010р. на об'єкт нерухомого майна - АЗС „Аветра", розташований за адресою: вул. Дорожна, будинок 6, с. Римачі Любомльського району вбачається, що до складу приміщень об'єкту входять: - 1- кафе; - 2 - санвузол; - 3 - туалет; - 4 - туалет; - 5 - санвузол; - 6 - шиномонтаж; - 7 - котельня; - 8 - кабінет; - 9 - роздягальня; - 10 - коридор; - 11 - склад; - 12 - електрощитова; - 13 - кухня; - 14 - санвузол; - 15 - туалет; - 16 - душова; - 17 - душова; - 18 - коридор.

Відповідно до Дефектного акту від 24.03.2014р., долученого до матеріалів справи (а.с. 172), затвердженого підприємцем ОСОБА_2 та складеного без участі представника відповідача-1 та третьої особи, на АЗС по вулиці Дорожній, 6, с. Римачі, в результаті втручання (наїзду) було пошкоджено конструктивні елементи АЗС: - повністю пошкоджена та зміщена зі свого місця паливно-роздавальна колонка (ПРК); - деформовані знизу дві опори покриття; - погнута металева конструкція між опорами; - освітлення навісу частково знеструмлене та деформоване; - погнуті відбійники; - деформовано фундамент острівця та частково пошкоджена обшивка острівця; - частково зміщені складові частини фризу; - зміщені металеві конструкції повітки, внаслідок чого було деформовано металевий дах.

Матеріалами справи не доведено, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди пошкоджені споруди знаходилися у власності позивача, оскільки технічний паспорт №4607, виготовлений Комунальним підприємством „Волинське обласне бюро технічної інвентаризації", не містить відповідних складових, а саме: - паливно-роздавальної колонки (ПРК); - опори покриття; - відбійників; - фундаменту острівця; - повітки.

Крім того, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення майнової шкоди (збитків), потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками, вини; за відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Матеріали справи не містять, а позивачем не надано довідки Державної автоінспекції, яка б містила відомості щодо того, які саме складові об'єкту нерухомого майна - АЗС „Аветра", розташованого за адресою: вул. Дорожна, будинок 6, с. Римачі Любомльського району Волинської області, було пошкоджено внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а дефектний акт, наданий позивачем, складено особами без відповідних на те повноважень, без участі представника відповідача-1, відповідача-2 та третьої особи.

Фотознімки, надані позивачем до матеріалів справи, не можуть бути належним доказом, так як вони не підтверджують повний обсяг пошкоджень. Не відомо де, коли були зроблені фото на а.с. 106-108. З наданих фото не вбачається номерний знак автомобіля, який спричинив шкоду.

Крім того, надані позивачем до матеріалів справи квитанції ФОП ОСОБА_2 на суму 10000 грн. до прибуткових касових ордерів № 51 від 02.04.2014 р.; № 53 від 04.04.2014 р.; № 54 від 07.04.2014 р.; № 55 від 09.04.2014 р.; № 57 від 11.04.2014 р. ; № 58 від 15.04.2015 р.; № 59 від 17.04.2014 р.; № 60 від 18.04.2014 р. не можуть бути належними доказами у справі, так як позивачем лише 29.04.2014 р. укладено договір з ФОП ОСОБА_2 на виконання робіт.

Відповідно до частини першої статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а частиною другою статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, позивачем не доведено, що на момент звернення з позовом до суду його права та охоронювані законом інтереси були порушені відповідачем-1.

Відносно відповідальності відповідача-2 - Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Перша» колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно зробив висновок, що не вбачає підстав для перекладання відповідальності на відповідача-2 у зв'язку з тим, що ПАТ «Страхова компанія «Перша» не порушувало та не оспорювало права і охоронювані законом інтереси позивача.

На момент вчинення ДТП цивільно-правову відповідальність власника ТЗ марки „Рено Магнум", р.н. НОМЕР_4, було застраховано ПрАТ „СК „Перша" згідно із Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС № 2209335 зі строком дії з 25 грудня 2013 року по 24 грудня 2014 року (надалі - Поліс) (копія наявна в матеріалах справи).

Відповідно до пункту 22.1. ст. 22 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (надалі - Закон), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Оскільки за Полісом було застраховано відповідальність власника ТЗ марки „Рено Магнум", р.н. НОМЕР_4, ПрАТ „СК „Перша" взяло на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку в межах страхових сум відшкодувати оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю та майну третьої особи.

Згідно із пунктом 35.1. ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом З0 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: найменування страховика, якому подається заява; прізвище, ім'я по батькові (найменування) заявника, його місце проживання або місцезнаходження; зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; підпис заявника та дата подання заяви.

Відповідно до пункту 35.2. ст. 35 Закону до заяви додаються: паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про права на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; документ, що підтверджує доходи потерпілого за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв'язку із втратою працездатності; свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов'язаної зі смертю потерпілого; документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого; відомості про банківські реквізити заявника.

Документи, зазначені у підпунктах „а''-„г" цього пункту надаються для огляду та зняття копії або в копіях, засвідчених заявником. Страховик має право вимагати для огляду оригінали зазначених документів. Решта документів надаються в оригіналі або належним чином оформлені копії, Належно оформленою копією документа є копія, посвідчена органом, установою чи організацією, що його видала, або нотаріально посвідчена або посвідчена особою, якій подається заява про страхове відшкодування.

Відповідно до пункту 36.7. ст. 36 Закону, рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

Також згідно із частиною четвертою ст. 26 Закону України „Про страхування" відмову страховика у страховій виплаті може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку.

Позивач із Заявою про виплату належного йому страхового відшкодування не звертався та відповідних документів для огляду і копіювання не надавав, що свідчить про порушення норм чинного законодавства та порядку отримання страхового відшкодування.

Із наданих у якості додатків до позовної заяви документів встановлено, що розмір завданого ТОВ „Волинська нафтогазова компанія" матеріального збитку внаслідок пошкодження діями ОСОБА_1, відповідальність якого на момент вчинення ДТП було застраховано ПрАТ „СК „Перша", належної йому АЗС „Авестра" склала 199 090,50 грн.

Відповідно до пункту 9.2. ст. 9 Закону розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Вказане вище також підтверджується умовами Полісу, пунктом 4 якого закріплено законодавчо встановлену страхову суму за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 50 000,00 (п'ятдесят тисяч гривень) грн.

Згідно із частиною вісімнадцятою ст. 9 Закону України „Про страхування" франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Виходячи з положень пункту 12.1. ст. 12 Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Встановлений умовами Полісу розмір франшизи (пункт 5 Полісу) складає 510,00 грн., що повністю відповідає вимогам пункту 12.1 ст. 12 Закону та не перевищує 2-х відсотків від страхової суми.

Враховуючи викладене вище, вбачається, що максимально можлива сума, в межах якої страховик несе відповідальність за дії страхувальника у разі, якщо ним заподіяно шкоду майну третьої особи, становить 49 490,00 грн. = 50 000,00 грн. (страхова сума/ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну) - 510,00 грн. (франшиза). При цьому загальна сума страхового відшкодування не може перевищувати страхову суму.

Виходячи із положень підпункту 37.1.4. пункту 37.1. ст. 37 Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якшо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо- транспортної пригоди.

ДТП мала місце 15 січня 2014 року. Як вже зазначалось вище, ТОВ „Волинська нафтогазова компанія", в передбачені підпунктом 37.1.4. пункту 37.1. ст. 37 Закону строки, із Заявою про страхове відшкодування до ПрАТ „СК „Перша" не зверталось, що є суттєвим порушенням норм чинного законодавства, а також однією з основоположних підстав для відмови страховика у здійсненні страхового відшкодування.

Колегія суддів вважає, що господарський суд правомірно відмовив відповідачу-1 у клопотанні про призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи, так як вирішення спору не потребує спеціальних знань та призначення експертизи.

Також суд першої інстанції цілком обґрунтовано відмовив відповідачу-1 у задоволенні клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи ФОП - ОСОБА_2 і приватне підприємство «Ауксон Україна», оскільки відповідачем-1 не надано доказів того, що рішення у даній справі може вплинути на права та обов'язки вказаних підприємств.

Враховуючи вище викладене, колегія судді вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив позивачу у задоволенні позову, а тому апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись статями 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Волинська нафтогазова компанія» м. Луцьк залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.04.2015 р. у справі № 904/905/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів, з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили, до Вищого Господарського Суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Повний текст постанови виготовлено 14.07.2015 р.

Головуючий Р.М. Бахмат

Судді О.С. Євстигнеєв

І.М. Кощеєв