РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2015Справа №910/12672/15

За позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

про стягнення 1 172 781,26 грн.

Суддя Гулевець О.В.

Представники сторін:

Від позивача: Грідін В.В. (дов.)

Від відповідача: Коваленко О.О. (дов.)

У судовому засіданні 07.07.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі відповідно до положень ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача - Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" 1 172 781,26 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.05.2015 порушено провадження у справі № 910/12672/15 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 09.06.2015.

04.06.2015 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача - Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 09.06.2015 з'явився представник позивача - Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант", однак, витребуваних судом документів не надав.

Представник відповідача - Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" у судове засідання 09.06.2015 не з'явився, витребуваних судом документів не надав, проте, від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.06.2015 розгляд справи №910/12672/15 відкладено на 23.06.2015.

16.06.2015 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача - Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" надійшла зустрічна позовна заява про визнання недійсним договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.06.2015 у справі № 910/12672/15 зустрічний позов Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" про визнання недійсним договору повернуто без розгляду.

В судове засідання 23.06.2015 з'явився представник позивача - Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант".

Представник відповідача - Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" у судове засідання 23.06.2015 не з'явився, витребуваних ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.05.2015 у справі № 910/12672/15 документів не надав, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.06.2015 розгляд справи №910/12672/15 відкладено на 07.07.2015.

06.07.2015 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача - Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" надійшли документи по справі.

Представник позивача - Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" в судовому засіданні 07.07.2015 надав пояснення по суті позовних вимог, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача - Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в судовому засіданні 07.07.2015 надав документи по справі та відзив на позовну заяву, надав пояснення по суті заперечень.

В судовому засіданні 07.07.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позову, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, вислухавши представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

28.08.2013 між Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" (відповідачем, банком) та Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" (позивачем, клієнтом) укладено договір № 1620 банківського вкладу "класичний" (далі за текстом - договір), відповідно до п. 1.1. якого клієнт надає банку грошові кошти, надалі "вклад", у тимчасове користування на умовах терміновості, платності та зворотності, а банк виплачує клієнту таку суму та проценти, нараховані на неї.

Пунктом 1.4. договору передбачено, що цей договір діє до 27 серпня 2014 року. Внесення коштів на вкладний рахунок відбувається протягом строку дії цього договору.

Відповідно до п. 1.5 договору, для обліку вкладу банк відкриває клієнту вкладний рахунок №505 (для обліку коштів у національній валюті). Перерахування вкладного траншу на вкладний рахунок здійснюється клієнтом зі свого поточного рахунку шляхом зарахування коштів через транзитний рахунок, що вказаний у відповідному додатку.

Згідно із п. 2.1. договору, на суму вкладу в розмірі вкладних траншів банк нараховує проценти, розмір яких обумовлюється сторонами в додатку, що є невід'ємною частиною цього договору.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що проценти за коштами клієнта в національній валюті України нараховуються за методом факт/факт (фактична кількість днів у місяці та році). Проценти за цим договором нараховуються лише на залишок грошових коштів в національній валюті. Нараховані проценти не збільшують розмір вкладу.

Відповідно до п. 2.3. договору, нарахування процентів за вкладом проводиться від дня, наступного за днем надходження вкладного траншу у день, що передує його поверненню клієнту або списанню з рахунку клієнта, відповідно до строку вкладного траншу, що вказаний у відповідному додатку.

При закінченні строку розміщення вкладного траншу повернення вкладного траншу здійснюється банком шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок клієнта, що вказаний в розділі 8 цього договору. Повернення вкладного траншу може бути здійснено також на інший поточний рахунок клієнта, що вказаний в листі клієнта про повернення коштів (п. 3.1.).

Пунктом 4.2. договору передбачено, що після закінчення строків надання вкладних траншів, що обумовлюються сторонами в додатках та є невід'ємною частиною цього договору, банк зобов'язаний повернути суму вкладних траншів на умовах, зазначених у цьому договорі та у додатках до цього договору.

Відповідно до п. 6.2. договору, у разі порушення банком строків повернення вкладного траншу або його частини або вкладу, встановлених цим договором та нарахованих на нього процентів за умовами цього договору та/або відповідними додатками до цього договору, банк сплачує клієнту пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який нараховувалась пеня, за кожен день прострочення від загальної суми, яка була прострочена.

Відповідно до додатку № 1620-3 від 20.03.2014 для розміщення вкладного траншу у банку, клієнт не пізніше 20.03.2014 здійснює перерахування грошових коштів зі свого поточного рахунку через транзитний рахунок №5014 на вкладний рахунок у банку №5017 у розмірі 750000,00 грн. (п. 1.), сума грошових коштів, вказаних в п. 1 цього додатку, надана клієнтом банку на строк до 20.06.2014 (п. 2.), на суму грошових коштів, вказаних в п. 1 цього додатку, банком нараховуються проценти виходячи із процентної ставки у розмірі 18% річних (п.3.), виплата клієнту нарахованих процентів здійснюється банком щомісячно, нараховані банком проценти не збільшують суму вкладу (п. 4.); сторони дійшли згоди, що повернення вкладного траншу або його частки до настання строку, що вказаний у п. 2 цього договору, можливо тільки за згодою сторін за письмовим звернення клієнта (п. 5.).

Відповідно до додатку № 1620-3/1 від 20.06.2014 сторони дійшли згоди в п. 2 додатку №1620-3 від 20.03.2014 до договору змінити та викласти його у наступній редакції: "Сума грошових коштів, вказаних в п. 1 цього додатку, надана клієнтом банку на строк до 22 вересня 2014 року"; сторони дійшли згоди, що цей договір діє до 22 вересня 2014 року.

Відповідно до додатку № 1620-3/2 від 22.09.2014 сторони дійшли згоди в п. 2 додатку №1620-3 від 20.03.2014 до договору змінити та викласти його у наступній редакції: "Сума грошових коштів, вказаних в п. 1 цього додатку, надана клієнтом банку на строк до 22 грудня 2014 року"; сторони дійшли згоди, що цей договір діє до 22 грудня 2014 року.

На виконання умов даного договору, позивачем було перераховано на вкладний рахунок у банку №5017 грошові кошти у розмірі 750000,00 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 20.03.2014 по 20.03.2014.

Проте, позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що станом на 22.12.2014 сума вкладу відповідачем не повернута.

Оскільки, відповідач, суму вкладу в строк визначений договором позивачу не повернув, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 1172781,26 грн., з яких: 750000,00 грн. - заборгованість по вкладу, 278473,04 грн. - інфляційні витрати, 8815,07 грн. - 3% річних, 135493,15 грн. - пені.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу (ч. 3 ст. 1058 ЦК України).

Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Часиною 1 ст. 1060 Цивільного кодексу України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Матеріалами справи підтверджується факт внесення позивачем, на виконання умов договору № 1620 банківського вкладу від 28.08.2013 та додатків до нього, вкладу на вкладний рахунок №5017 у відповідача у розмірі 750000,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Проте, як встановлено судом, відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань, у строк визначений договором № 1620 банківського вкладу від 28.08.2013 та додатками до нього, тобто до 22.12.2014, вкладу позивачу не повернув. Доказів протилежного відповідачем суду не надано.

Нормами статті 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Таким чином, укладений між сторонами договір № 1620 банківського вкладу від 28.08.2013 є обов'язковим для сторін і повинен добросовісно ними виконуватись, а тому наявність заборгованості позичальників перед відповідачем та наявність несприятливої економічної ситуації, не звільняє відповідача від належного виконання ним умов вказаного договору. Таким чином, посилання відповідача на неможливість виконання ним грошового зобов'язання по договору № 1620 банківського вкладу від 28.08.2013 внаслідок вищенаведених обставин не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог та не приймається судом до уваги.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки, відповідачем порушено умови договору № 1620 банківського вкладу від 28.08.2013 та додатків до нього в частині повернення вкладу у розмірі 750000,00 грн., позовні вимоги в частині стягнення 750000,00 грн. визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позивачем, також, заявлені вимоги про стягнення з відповідача інфляційних витрат у розмір 278473,04 грн. (нарахованих за період з 23.12.2014 по 14.05.2015), 3% річних у розмірі 8815,07 грн. (нарахованих за період з 23.12.2014 по 14.05.2015) та пені у розмірі 135493,15 грн. (нараховану за періоди з 23.12.2014 по 05.02.2015, з 06.02.2015 по 03.03.2015, з 04.03.2015 по 14.05.2015).

Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення відсотків річних та інфляційних втрат є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Згідно з положеннями ст. 1058 ЦК предметом договору банківського вкладу можуть бути лише грошові кошти, а тому підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 ЦК.

Розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, здійснені позивачем є арифметично вірними, у зв'язку з чим, стягненню підлягають інфляційні втрати у розмірі 278473,04 грн. та 3% річних у розмірі 8815,07 грн.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Частиною 3 ст. 549 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідальність у вигляді пені за порушення строку повернення вкладу, встановлена сторонами у п. 6.2. договору.

Розрахунки пені, здійснений позивачем є арифметично вірним, у зв'язку з чим, стягненню підлягає пеня у розмірі 135493,15 грн.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (04050, м. Київ, вулиця Артема, будинок 60; ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, ) заборгованість по вкладу 750000 (сімсот п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп., інфляційні витрати у розмірі 278473 (двісті сімдесят вісім тисяч чотириста сімдесят три) грн. 04 коп., 3% річних у розмірі 8815 (вісім тисяч вісімсот п'ятнадцять) грн. 07 коп., пені у розмірі 135493 (сто тридцять п'ять тисяч чотириста дев'яносто три) грн. 15 коп., судовий збір у розмірі 23455 (двадцять три тисячі чотириста п'ятдесят п'ять) грн. 63 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 13.07.2015.

Суддя О.В. Гулевець