номер провадження справи 34/115/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2015 Справа № 908/3145/15

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О., при секретарі Яровенко Г. В.

За участю представників: від позивача - Камишев В.Е., довіреність від 05.02.2014 р.; від відповідача - не з'явився.

Розглянув в судовому засіданні матеріали справи № 908/3145/15,

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Надія України» в особі Мелітопольського відділення Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Надія України» (72312, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. О. Невського, буд. 16, кв. 14, скорочено ТОВ «ФК «Надія України» в особі Мелітопольського відділення ТОВ «ФК «Надія України»)

до відповідача 1: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (72316, АДРЕСА_4, скорочено ФОП ОСОБА_2.);

до відповідача 2: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (72318, АДРЕСА_2, скорочено ФОП ОСОБА_3);

до відповідача 3: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (72313, АДРЕСА_3, скорочено ФОП ОСОБА_4 );

про солідарне стягнення заборгованості за договором кредиту № ДК 202-22 від 02.08.2013 р. в розмірі 18095 грн.,

Сутність спору:

Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Надія України» в особі Мелітопольського відділення Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Надія України» заявлено позовні вимоги про солідарне стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 стягнення заборгованості за договором кредиту № ДК 202-22 від 02.08.2013 р. в розмірі 18095 грн., яка складається з: 9999,17 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 7213,59 грн. - заборгованість по відсоткам; 882,24 грн. - пеня за порушення строків оплати по договору.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 14.05.2015 р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/3145/15, якій присвоєно номер провадження 34/115/15, справу до розгляду в засіданні господарського суду призначено на 10.06.2015 р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 10.06.2015 р. та 01.07.2015 р., на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладався на 01.07.2015 р. та 13.07.2015 р. відповідно.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 02.08.2013 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Надія України» (позивач) та ФОП ОСОБА_2 (відповідач 1) було укладено договір кредиту № 202-22, згідно до якого позивач зобов'язався надати відповідачу 1 грошові кошти (кредит) у сумі 30000 грн., а відповідач 1 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки на умовах, що встановлені договором кредиту. Згідно з п.3.2 договору кредиту відповідач 1 повинен був повернути отриманий кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в повному обсязі згідно з Графіком погашення кредиту і відсотків в строк до 03.08.2015 р. Позивач свої зобов'язання за договором кредиту виконав, що підтверджується підписаним відповідачем 1 видатковим касовим ордером від 02.08.2013 р. про видачу відповідачу 30000 грн. Відповідач 1 систематично порушував графік погашення кредиту, а потім взагалі відмовився сплачувати кредит, і позивач, користуючись п. 4.3.4 та п. 4.3.5 договору кредиту, достроково розірвав договір, про що належним чином повідомив відповідачів. Відповідач 1 отриманий кредит та відсотки повернув лише частково: основний борг (тіло кредиту) в сумі 20000,83 грн., відсотки в сумі 14416,00 грн. Станом на 30.04.2015 р. розмір заборгованості відповідача 1 з повернення отриманого ним кредиту становить: 9999,17 грн. - по тілу кредиту та 7213,59 грн. - по відсотках. Крім того, за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом та оплаті відсотків позивачем заявлено до стягнення 882,24 грн. На забезпечення виконання зобов'язань відповідача 1 перед позивачем між ФОП ОСОБА_3 (відповідач 2), ОСОБА_4 (відповідач 3) та ТОВ «Фінансова компанія «Надія України» був укладений договір поруки № 145 від 02.08.2013 р. Умовами договору поруки передбачено, що відповідачі 2, 3 зобов'язується відповідати перед позивачем за виконання відповідача 1 своїх зобов'язань, що випливають з договору кредиту № 202-22 від 02.08.2013 р. У разі порушення відповідачем 1 зобов'язань за договором кредиту, кредитор має право надіслати поручителям вимогу щодо виконання зобов'язань боржника за вказаним договором. Відповідачі 2 та 3 прийняли на себе зобов'язання у випадку невиконання відповідачем 1 зобов'язань за договором кредиту здійснити виконання його зобов'язань в обсязі, заявленому кредитором в письмовій вимозі протягом трьох робочих днів з дати отримання такої вимоги. До теперішнього часу, не приймаючи до уваги неодноразові нагадування кредитора про необхідність повернення всієї суми боргу відповідачі не прийняли жодних дій по поверненню залишеної суми кредиту, добровільно повернути гроші відмовились. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ст. ст. 193, 196, 199, 230 ГК України, ч. 2 ст. 625, ст. ст. 543, 554, 1046, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 1, 2, 54 ГПК України.

За клопотанням представника позивача, розгляд справи здійснювався без застосування засобів фіксації судового процесу.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлений позов та просив його задовольнити.

ФОП ОСОБА_2, відповідач 1 по справі, в судове засідання не з'явилась, відзив на позов не надала, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Ухвали суду від 14.05.2015 р., 10.06.205 р. та 01.07.2015 р. направлялись на адресу місця проживання відповідача, що вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців: 72316, АДРЕСА_4, що відповідає вимогам ст. 64 ГПК України.

ФОП ОСОБА_3, відповідач 2 по справі, в судове засідання не з'явилась, відзив на позов не надала, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Ухвали суду від 14.05.2015 р., 10.06.205 р. та 01.07.2015 р. направлялись на адресу місця проживання відповідача, що вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців: 72318, АДРЕСА_2, що відповідає вимогам ст. 64 ГПК України.

ФОП ОСОБА_4, відповідач 3 по справі, в судове засідання не з'явилась, відзив на позов не надала, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Ухвали суду від 14.05.2015 р., 10.06.205 р. та 01.07.2015 р. направлялись на адресу місця проживання відповідача, що вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців: 72313, АДРЕСА_3, що відповідає вимогам ст. 64 ГПК України.

Згідно з п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно ст. 75 ГПК України та з урахуванням строку розгляду спору, визначеного ст. 69 ГПК України, справу розглянуто за наявними матеріалами, які суд визнав достатніми для вирішення спору по суті.

У відповідності до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

02.08.2013 р. ТОВ «Фінансова компанія «Надія України» в особі Мелітопольського відділення ТОВ «Фінансова компанія «Надія України» (кредитор) та ФОП ОСОБА_2 (позичальник) укладено договір кредиту № ДК 202-22 від 02.08.2013 р. (далі договір кредиту).

Згідно п.п. 2.1., 2.2. кредитного договору кредитор зобов'язується надати позичальнику в тимчасове користування на умовах зворотності, терміновості, забезпеченості та платності кредит в сумі 30000 грн., з оплатою по процентній ставці 3% на місяць, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки у розмірі та умовах, передбачених договором. Кредит надається з метою: на розвиток бізнесу.

Пунктами 3.2, 3.3 кредитного договору визначено, що Позичальник зобов'язується повністю повернути кредит, отриманий за цим договором та відсотки за користування ним до 16-00 години 03.08.2015 р. закінчення строку дії цього договору не звільняє сторін від зобов'язання повного виконання умов договору та відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

Позичальник зобов'язується проводити погашення кредиту і відсотків в порядку та строки згідно з графіком погашення кредиту і відсотків (додаток № 1), який є невід'ємною частиною договору. Днем погашення кредиту та/або відсотків є день надходження грошових коштів до каси кредитора або зарахування грошових коштів на поточний рахунок кредитора. (п. 4.2.4. кредитного договору).

Відповідно до п. п. 4.3.4., 4.3.5. кредитного договору, кредитор має право вимагати дострокового розірвання договору у разі: нецільового використання кредиту; порушення графіку погашення кредиту і відсотків з причин, що не залежать від кредитора; виникнення реальної загрози невиконання позичальником своїх зобов'язань за договором; порушення позичальником умов договору. При настанні обставин, передбачених пунктом 4.3.4 договору, кредитор має направити позичальнику повідомлення про дострокове розірвання договору. Повідомлення має містити вимогу кредитора про дострокове погашення кредиту, сплату відсотків за весь термін користування кредитом (за весь термін дії договору), а також пені.

Пунктом 6.1. кредитного договору сторонами погоджено, що виконання зобов'язань позичальника за договором забезпечується договором поруки № 145 від 02.08.2013 р., укладений між кредитором і ФОП ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_3 (поручителі), а також усім майно та коштами, які належать позичальникові та на які може бути звернено стягнення у порядку, встановленому законодавством України.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами, та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по договору. (п. 3.1. кредитного договору).

02.08.2013 р. на забезпечення виконання ФОП ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором № ДК 202-22 від 02.08.2013 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Надія України» в особі Мелітопольського відділення ТОВ «Фінансова компанія «Надія України» (кредитор), ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_3 укладено договір поруки № 145 (договір поруки).

Пунктами1.1., 1.2, 1.3 договору поруки сторонами погоджено, що у порядку та на умовах визначених цим договором, поручителі на добровільних засадах зобов'язуються відповідати перед кредитором за виконання ОСОБА_2 (позичальник) своїх зобов'язань, що випливають з договору кредиту № 202-22 від 02.08.2013 р. Предметом договору кредиту є передача кредитором у користування позичальнику грошових коштів у сумі 30000 грн. Основне зобов'язання позичальника за договором кредиту, виконання якого забезпечується цим договором, полягає у наступному: повернути кредит в розмірі 30000 грн., сплатити відсотки за його користування, пеню, а розмірі, строки та у випадках, передбачених договором кредиту, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови договору кредиту в повному обсязі (надалі - основне зобов'язання).

Пунктом 1.5. договору поруки встановлено, що термін виконання основного зобов'язання за договором кредиту - 03.08.2015 р.

Сторони домовились, що зобов'язання, встановлені цим договором, залишаються дійсними та незмінними і в разі внесення будь-яких змін чи доповнень до договору кредиту, якщо інше не передбачено чинним законодавством України або цим договором. (пункт 1.6 договору поруки).

Відповідно до п. 4.1 договору поруки, даний договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами та втрачає свою дію у випадках: припинення зобов'язання за договором кредиту; погашення поручителями зобов'язань позичальника перед кредитором; зміни зобов'язань позичальника за договором кредиту без згоди поручителів, внаслідок чого збільшується обсяг їхньої відповідальності; якщо кредитор не пред'явить вимоги поручителям протягом трьох років від дня закінчення терміну дії договору кредиту.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Правовідносини сторін є господарськими.

Згідно із ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За своєю правовою природою, договір, укладений між ТОВ «ФК «Надія України» в особі Мелітопольського відділення ТОВ «ФК «Надія України» та ФОП ОСОБА_2, по даній справі, є кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1049 Цивільного кодексу України встановлено обов'язок позичальника повернути позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до норм ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною 2 статті 345 ГК України передбачено, що кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, укладеного в письмовій формі між кредитором та позичальником, в якому обов'язково повинно бути передбачено мета, сума і строк кредиту, умови та порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткова ставка, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Кредитор зобов'язується надати позичальнику кредит в день підписання Договору шляхом видачі з каси Кредитора грошових коштів у розмірі, зазначеному в пункті 2.1. Договору (п. 4.1. кредитного договору).

Згідно з п./п. 4.2.3, 4.2.4, 4.2.7 кредитного договору позичальник зобов'язався сплачувати відсотки за користування кредитом відповідно до розділу 5 договору; проводити погашення кредиту і відсотків у порядку та строки згідно з Графіком погашення кредиту і відсотків (Додаток № 1), який є невід'ємною частиною договору. Днем погашення кредиту та/або відсотків є день надходження грошових коштів до каси кредитора або зарахування грошових коштів на поточний рахунок кредитора; погасити заборгованість за кредитом, сплатити відсотки та пеню у повній сумі не пізніше строку, зазначеного у пункті 3.2 договору, або не пізніше строку, зазначеного у повідомленні кредитора, передбаченого п. 4.3.5 договору.

Розділом 5 кредитного договору передбачено розмір та порядок нарахування процентів. Відповідно до якого, за користування кредитом у період з дати, зазначеної в п. 3.1 договору і до дати погашення кредиту позичальник сплачує кредиторові відсотки у розмірі 3 % на місяць від суми, вказаної в п. 2.1 договору. Нарахування відсотків здійснюється щодня з дня одержання позичальником кредиту у касі кредитора до дати, зазначеної в п. 3.2 договору. У разі дострокового погашення кредиту нарахування відсотків здійснюється за весь термін фактичного користування кредитом. (п. 5.2 кредитного договору). Повернення кредиту і сплата відсотків за ним здійснюється позичальником у порядку та терміни згідно з Графіком погашення кредиту і відсотків (Додаток № 1) готівкою через касу кредитора або шляхом перерахування на поточний рахунок кредитора через банк. При несплаті частини кредиту та/або відсотків у термін, вказаний у Графіку, вони вважаються простроченими.

У Додатку № 1 до договору кредиту сторонами погоджено Графік сплати кредиту, відповідно до якого встановлено кожну дату місяця, починаючи з 02.09.2013 р., до якої належить сплатити кредит та відсотки, визначено щомісячний розмір суми, належної до сплати (відсотки та тіло кредиту).

Факт надання позивачем грошових коштів відповідачу 1 за кредитним договором № ДК 202-22 від 02.08.2013 р. підтверджується підписаним ФОП ОСОБА_2 видатковим касовим ордером № 315 від 02.08.2015 р. на суму 30000 грн.

Відповідно до історії кредиту та виплат процентів, наданої позивачем до справи, вбачається, що відповідач 1 порушував строки сплати кредиту та відсотків, встановлених в Графіку сплати кредиту, що є додатком № 1 до договору кредиту. Судом встановлено, що порушення строків сплати кредиту та відсотків за користування кредитом відповідачем 1 допущено по оплаті платежу, який повинен бути оплачений 03.02.2014 р. по тілу кредиту. В подальші періоди відповідач 1 систематично порушував Графік погашення кредиту.

Відповідно до п. 8.6 Договору кредиту договір може бути змінено або розірвано на вимогу однієї із сторін у випадках, встановлених договором або законом.

Підпунктом 4.3.4 договору кредиту сторони передбачили, що кредитор має право вимагати дострокового розірвання договору у разі:

- нецільового використання кредиту;

- порушення Графіку погашення кредиту і відсотків (Додаток № 1) більш ніж на один платіжний період;

- створення незабезпеченої заборгованості з причин, що не залежать від кредитора;

- виникнення реальної загрози невиконання позичальником своїх зобов'язань за Договором; важкої хвороби позичальника або настання інших обставин, що не залежать від волі останнього або перешкоджають виконанню ним умов Договору;

- порушення позичальником умов Договору.

Згідно п/п 4.3.5. Договору кредиту при настанні обставин, передбачених пунктом 4.3.4 Договору, Кредитор зобов'язаний направити Позичальникові повідомлення про дострокове розірвання Договору. Повідомлення містить вимогу Кредитора про дострокове погашення кредиту, сплату відсотків за весь термін користування кредитом (за весь термін дії Договору), а також пені.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

03.12.2014 р. позивачем були направлені на адресу відповідачів 1, 2, 3 повідомлення-вимоги: № 299 від 03.12.2014 р.; № 300 від 03.12.2015 р.; № 301 від 03.12.2015 р. про розірвання договору кредиту № ДК 202-22 від 02.08.2013 р. та про дострокове повернення кредиту та відсотків за користування кредитом.

Вказані вимоги позивача були залишені боржником та поручителями без відповіді та задоволення.

Відповідач 1 лише частково повернув отриманий кредит: основний борг (тіло кредиту) в сумі 20000,83 грн. та відсотки в сумі 14416 грн.

Таким чином за твердженням позивача, станом на 30.04.2015 р. розмір заборгованості відповідача 1 з повернення отриманого ним кредиту становить: 9999,17 грн. - по тілу кредиту та 7213,59 грн. - по відсотках.

Щодо стягнення заборгованості солідарно з відповідачів, слід зазначити наступне.

За своєю правовою природою, договір № ДК 202-22 від 02.08.2013 р., укладений між ТОВ «ФК «Надія України» в особі Мелітопольського відділення ТОВ «ФК «Надія України» та ФОП ОСОБА_4, та ФОП ОСОБА_3 по даній справі, є договором поруки.

В пунктах 2.2, 2.3 договору поруки сторони договору визначають, що у випадку невиконання позичальником взятих на себе зобов'язань за договором кредиту поручителі несуть солідарну відповідальність перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, включаючи сплату основного боргу за договором кредиту в сумі 30000 грн., нарахованих відсотків за користування кредитом, пені у розмірах передбачених договором кредиту, а також відшкодування збитків. При цьому кредитор має право вимоги до поручителів як солідарно, так і до кожного з них окремо. Поручителі приймають на себе зобов'язання у випадку невиконання позичальником зобов'язань за договором кредиту здійснити виконання зобов'язання позичальника в обсязі, заявленому кредитором в письмовій вимозі протягом 3 робочих днів з дати отримання відповідної письмової вимоги кредитора про виконання зобов'язань. Виконання зобов'язання здійснюється поручителями внесенням відповідної суми у касу або на поточний рахунок кредитора. Поручителі здійснюють погашення зобов'язань за кредитним договором у валюті кредиту.

Частиною 2 ст. 196 ГК України визначено, що у разі, якщо це передбачено законодавством або договором, зобов'язання повинно виконуватися солідарно. При солідарному виконанні господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом.

Частиною 1 ст. 543 ЦК України унормовано, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Частиною 1 ст. 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За змістом статей 553-554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Позивач звернувся з позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором до боржника та поручителів разом, що не порушує норми ч. 1 ст. 543 ЦК України, та є правом кредитора.

Порука в даному випадку є спільною, оскільки договір № ДК 202-22 від 02.08.2013 р. укладено одночасно відповідачами 2 і 3 та здійснено волевиявлення цих осіб щодо спільного забезпечення зобов'язання.

Згідно п. 4.1.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014 р. № 1 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (частина третя статті 554 ЦК України). Ця норма не може бути застосована до правовідносин, що виникли з декількох договорів поруки, оскільки поручителі не несуть солідарної відповідальності один перед одним, якщо інше не передбачено договором, і таку поруку не можна вважати їхньою спільною. Таким чином, порука кількох осіб може бути визначена як спільна у разі укладення договору поруки декількома поручителями та встановлення умовами договору волевиявлення цих осіб щодо спільного забезпечення зобов'язання. Лише у такому випадку поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою (спільна порука).

На підставі вищевикладеного, позовні вимоги про стягнення з відповідачів солідарно 9999,17 грн. - по тілу кредиту та 7213,59 грн. - по відсотках законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідачів пеню за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за користування кредитом в розмірі 882,24 грн. за період: з 03.02.2014 р. по 30.04.2015 р.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» № 543/96-ВР від 22.11.1996 р. встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У відповідності до п. 7.1 кредитного договору сторони передбачили, що у випадку порушення Позичальником термінів погашення заборгованості за кредитом та/або оплаті відсотків за користування кредитом, Кредитор, починаючи з першого дня прострочення зобов'язання по сплаті кредиту та відсотків за користування кредитом, має право нарахувати, а Позичальник зобов'язаний оплатити Кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Пеня нараховується за весь період прострочення. Сплата пені не звільняє Позичальника від зобов'язання сплатити відсотки за весь час фактичного користування кредитом.

Факт порушення відповідачем 1 термінів виконання зобов'язань стосовно повернення кредиту та сплати відсотків, передбачених кредитним договором, є доведеним і вимоги про стягнення пені заявлено обґрунтовано. Однак, судом перевірено розрахунок встановлено, що правильним розміром пені, яка підлягає солідарному стягненню з відповідачів є 646,70 грн.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню, з покладенням судових витрат на відповідачів пропорційно задоволеним вимогам.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню, судовий збір покладається на відповідачів пропорційно задоволеним вимогам.

При цьому суд враховує, що згідно п. 4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» у разі коли позов немайнового характеру задоволено повністю стосовно двох і більше відповідачів або якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Судовий збір пропорційно задоволеним вимогам складає 1803, 22 грн. та підлягає розподіленню порівну між трьома відповідачами, по 601,07 грн.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (72316, АДРЕСА_4, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1); Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (72318, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (72313, АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_3) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Надія України" в особі Мелітопольського відділення Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Надія України" (72312, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. О. Невського, буд. 16, кв. 14, ідентифікаційний код юридичної особи: 37062759) суму 9999 (дев'ять тисяч дев'ятсот дев'яносто дев'ять) грн. 17 коп. заборгованості по тілу кредиту, суму 7213 (сім тисяч двісті тринадцять) грн. 59 коп. заборгованості по відсоткам, суму 646 (шістсот сорок шість) грн. 70 коп. пені по кредиту.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (72316, АДРЕСА_4, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Надія України" в особі Мелітопольського відділення Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Надія України" (72312, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. О. Невського, буд. 16, кв. 14, ідентифікаційний код юридичної особи: 37062759) 601 (шістсот одна) грн. 07 коп. судового збору.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (72318, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Надія України" в особі Мелітопольського відділення Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Надія України" (72312, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. О. Невського, буд. 16, кв. 14, ідентифікаційний код юридичної особи: 37062759) 601 (шістсот одна) грн. 07 коп. судового збору.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (72313, АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_3) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Надія України" в особі Мелітопольського відділення Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Надія України" (72312, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. О. Невського, буд. 16, кв. 14, ідентифікаційний код юридичної особи: 37062759) 601 (шістсот одна) грн. 07 коп. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Згідно ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16.07.2015 р.

Суддя А.О. Науменко