КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2015 р. Справа№ 910/6746/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

За участю представників:

Від прокуратури: Пантюхов О.В.-представник;

Від позивача: Глазунов М.Ю.- представник;

Від відповідача: Євстіфєєв Ю.В. - представник;

розглянувши апеляційну скаргу Заступника військового прокурора Центрального регіону України

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2015

у справі № 910/6746/15-г (суддя Домнічева І.О.)

за позовом Заступника військового прокурора Центрального регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автокомпоненти "Автек"

про стягнення 291 277, 00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Заступник військового прокурора Центрального регіону України і інтересах держави в особі Міністерства оборони України звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автокомпоненти "Автек" про стягнення 291 277,00 грн. штрафу та пені.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.05.2015 в позові відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Заступник військового прокурора Центрального регіону України звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду по цій справі та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування своїх вимог скаржник зазначив, що рішення суду прийнято з неповним з'ясуванням обставин справи, на підтвердження чого в своїй апеляційній скарзі виклав ряд обставин, які, на його думку, виступають підтвердженням його правової позиції та спростовують правильність винесеного рішення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, апеляційну скаргу Заступника військового прокурора Центрального регіону України у справі № 910/6746/15-г передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В, суддів Михальської Ю.Б. та Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2015 апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 09.07.2015.

В судовому засіданні 09.07.2015 сторони надали свої пояснення по справі.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 23.10.2014 між Міністерством оборони України в особі Начальника Центрального автомобільного управління Збройних Сил України Озброєння Збройних Сил України (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Автокомпоненти "Автек" (відповідач) було укладено договір № 342/4/6/17 про закупівлю за державні кошти.

За умовами п. п. 1.1., 1.2. вказаного договору, відповідач зобов'язався у 2014 році поставити замовникові двигуни внутрішнього згорання до моторних транспортних засобів 29.10.1 у кількості та якості, визначеній у специфікації.

Пунктом 1.3. договору передбачено, що замовник може зменшити обсяги закупівлі продукції в залежності від реального фінансування видатків на цілі, що передбачено специфікацією.

Пунктом 3.1. договору, визначено ціну у розмірі 5 070 600,00 грн.

Як вбачається, в подальшому ціна договору корегувалась на підставі домовленості сторін шляхом укладення додаткових угод. Остаточна ціна договору визначена додатковою угодою № 3, укладеною сторонами 15.12.2014 та становить 2 441 400,00 грн. Крім того, цією ж самою угодою внесено зміни до кількості товару.

Порядок поставки товару передбачено розділом V договору, у п. 5.1. якого вказано, що строк поставки продукції зазначено у специфікації, що є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно з додатком 1 до додаткової угоди № 3 від 15.12.2014 , термін поставки визначено 10.12.2014.

Позивач, виконуючи умови основного договору, перерахував відповідачеві грошові кошти в сумі 2 441 400,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 342/8/224 від 03.11.2014 та № 342/8/223 від 03.11.2014..

Як вбачається з матеріалів справи та зазначено позивачем у позовній заяві, відповідач здійснив поставку товару лише 24.01.2015.

Відповідно до п. п. 7.3.1., 7.3.3. договору, за порушення строків поставки продукції, позивач нарахував відповідачеві пеню у розмірі 0,1% ціни договору за кожен день прострочення та штраф у розмір 7% вартості договору за кожен місяць прострочення, які і просить стягнути.

Так, відмовляючи у задоволенні позову,суд першої інстанції виходив з того, що що єдиним виробником замовленого товару є ВАТ «КАМАЗ» (Російська Федерація, Республіка Татарстан, місто Набережні Челни).На підтвердження цього за заявою відповідача Торгово-промисловою палатою України проведено інформаційний моніторинг, за результатами якого встановлено, що вітчизняні виробники двигунів в зборі серії 740-1000412 відсутні.

Як зазначив відповідач, починаючи з листопада 2014 року поставка автомобілів, запчастин та агрегатів виробництва ВАТ «КАМАЗ» на територію України не здійснюється.

На неодноразові звернення відповідача до єдиного офіційного імпортера «КАМАЗ» в Україні, не надано жодної відповіді, яка об'єктивно обумовлює ситуацію, що існує в господарських взаємовідносинах між відповідачем та його контрагентом.

На безпосереднє звернення відповідача до ЗАТ «Зовнішньоторгівельна компанія «КАМАЗ» (Республіка Татарстан, місто Набережні Челни) отримано відповідь від 30.10.2014 №85-880 щодо неможливості укладання прямих контрактів з дилерами «КАМАЗ» та тимчасовим припиненням поставок на адресу офіційного імпортера ТОВ «ТК»КАМАЗ».

Отже, на думку суду першої інстанції, відповідачем були вчинені всі можливі заходи для своєчасного виконання договору.

Статтею 614 Цивільного кодексу України визначено, що підставою відповідальності за порушення зобов'язання є наявність вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 218 Господарського кодексу України встановлено, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до вимог ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стататею 617 Цивільного кодексу України унормовано,що особа яка порушила зобов'язання звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Пунктом 8.3 договору передбачено, що доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України або органом виконавчої влади за місцем виникнення вищезазначених обставин.

Відповідно до ст. 14-1 Закону України «Про Торгово-промислові палати в Україні» до повноважень Торгово-промислових палат України відноситься засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили), що сталися, та у разі наявності таких обставин Торгово-промислові палати України видають сертифікат про такі обставини.

Так, Торгово-промислова палата України засвідчує обставини форс-мажору відповідно до умов зовнішньоторговельних угод і міжнародних договорів України, а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні; засвідчує форс-мажорні обставини відповідно до умов договорів за зверненнями суб'єктів господарської діяльності, що здійснюють будівництво житла (замовників, забудовників) (частина 3 статті 14 вказаного Закону).

Крім того, Торгово-промислова палата здійснює виконання інших завдань, передбачених її статутом (частина друга ст. 3 цього Закону).

До ТПП зацікавлена сторона договору (контракту) подає письмову заяву, підписану її керівником. Заява прописується у довільній формі. В заяві вказуються початок виникнення подій (які віднесені в контракті/договорі до форс-мажорних обставин), період дії цих обставин та їх наслідки. Також у заяві вказується, які зобов'язання за договором не можуть бути виконані внаслідок настання форс-мажорних обставин, та контактна інформація для зворотного зв'язку.

До заяви додаються такі документи: належним чином засвідчена копія договору (контракту) з усіма додатками (змінами та доповненнями, якщо вони були). У ньому мають бути вказані обставини, що звільняють сторони від відповідальності, перераховані події, які сторони погодилися вважати форс-мажорними, вказані органи країн, що підтверджують факт настання обставин форс-мажору; інформація про обсяг виконаних (або невиконаних) зобов'язань по договору (контракту); документи компетентних державних органів, що підтверджують настання події.

За результатами розгляду документів ТПП видає сертифікат (висновок) про форс-мажорні обставини. Сертифікат (висновок) про форс-мажорні обставини - це документ установленої форми, який є підтвердженням настання форс-мажорних обставин на території України, виданий ТПП згідно з нормами чинного законодавства.

Сертифікат (висновок) видається заявнику на бланку ТПП. У сертифікаті (висновку) вказуються сторони контракту (договору), дата його укладення, місце, час, період (якщо це можливо вказати на дату звернення), протягом якого мали місце надзвичайні та невідворотні події.

Сертифікат (висновок) підписується Президентом ТПП, Першим віце-президентом або Віце-президентами. На сертифікаті (висновку) ставиться печатка ТПП.

Сертифікат видається по кожному контракту (договору) окремо українською (або іноземною) мовою за бажанням заявника. Копії виданих сертифікатів (висновків) та документів, на підставі яких вони були видані, зберігаються у департаменті юридичного забезпечення протягом 3-х років.

Таким чином, помилковим є висновок суду першої інстанції з посиланням на не підписаний Торгово-промисловою палатою України лист №08.3.-8 від 01.12.2014, в якому зазначається про неможливість виконання зобов'язання за договором з боку відповідача.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст.230 Господарського кодексу України унормовано, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

Враховуючи порушення відповідачем умов договору, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені в сумі 120 379,00 грн. та штрафу в сумі 170 898,00 грн., суд дійшов висновку в його обґрунтованості, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги Заступника військового прокурора Центрального регіону України та про скасування рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2015 по цій справі.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Заступника військового прокурора Центрального регіону України задовольнити.

Рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2015 у справ № 910/6746/15-г скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автокомпоненти "Автек" (01004, м.Київ, вул.Шовковична, 38, ) на користь Міністерства оборони України ( 03168, м.Київ, пр.-т Повітрофлотський,6, ) пеню у розмірі 120 379,00 ( сто двадцять тисяч триста сімдесят дев"ять) грн. 00 коп. та штраф у розмірі 170 898,00 грн. ( сто сімдесят тисяч вісімсот дев'яносто вісім) грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автокомпоненти "Автек"(01004, м.Київ, вул.Шовковична, 38, ) в дохід Державного бюджету України 2 912 ( дві тисячі дев"ятсот дванадцять) грн.77 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

Матеріали справи № 910/6746/15-г повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко