ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2015 р. Справа № 911/2066/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Кристал», Одеська обл., Овідіополький р-н, смт Авангард

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-1», Київська обл., м. Сквира

про стягнення 104543,69 грн.

Суддя Наріжний С.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: Пономаренко Ю.П. - довіреність б/№ від 24.09.2014 р.

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

до господарського суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Кристал» (далі - позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-1» (далі - відповідач) про стягнення 104543,69 грн.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки від 01.11.2011 р. № 602 щодо оплати поставленого товару. У зв'язку з цим Позивач просить суд стягнути з Відповідача 104543,69 грн. заборгованості, з якої 70161,04 грн. основного боргу, 12650,14 грн. пені, 20544,58 грн. інфляційних втрат та 1187,93 грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду Київської області від 14.05.2015 р. порушено провадження у справі № 911/2066/15 та призначено її до розгляду на 08.06.2015 р. та ухвалою суду від 08.06.2015 р. розгляд справи відкладено на 08.07.2015 р.

07.07.2015 р. через відділ діловодства надійшов відзив Відповідача від 07.07.2015 р. № 07/07/15 (вх. № 15848/15) на позов, згідно якого Відповідач повністю заперечив проти позову з підстав його необґрунтованості.

В судове засідання на 08.07.2015 р. з'явився представник Позивача та надав пояснення у справі, позов підтримав та просив задовольнити його в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення № 540.

Згідно з ч. 2 ст. 82 ГПК України, рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

У відповідності з правилами статей 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У судовому засіданні 08.07.2015 р. після виходу з нарадчої кімнати судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Детально розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Позивача, з'ясувавши фактичні обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши подані докази, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.11.2011 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Кристал» (постачальник, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Край-2», правонаступником якого на підставі Додаткової угоди б/№ від 20.08.2014 р. про заміну сторони у зобов'язанні є Товариство з обмеженою відповідальністю «Край-1» (відповідач у справі) укладено договір поставки № 602 (далі - Договір), відповідно до умов якого (п. 1.1. Договору) постачальник постачає і передає у власність покупцеві, а покупець приймає та оплачує товари згідно з замовленням покупця та товаросупровідною документацією, які складають невід'ємну частину цього договору, на умовах цього договору.

Пунктом 2.7. Договору встановлено, що право власності і ризик випадкової загибелі або пошкодження товарів переходить від постачальника до покупця з моменту, коли товари поставлено покупцеві вивантаженим та приймальну платформу магазину, і сторони підписали накладну, що засвідчує те, що товари буди отримані покупцем.

Пунктами 3.1., 3.3. Договору сторонами погоджено, що постачальник поставляє, а покупець оплачує товари за цінами, зазначеними у специфікації, затвердженої сторонами. Оплата виконується шляхом банківського переказу на рахунок постачальника, зазначений у статті 9 цього договору протягом терміну платежу, зазначеного у п. 1.1. Додатку № 3 «Спеціальні умови», за умови, що сума платежу не менше 50,00 грн., та що постачальник надасть належним чином оформлені рахунки та накладні (у формі відповідно до інструкції покупця) на адресу покупця, яка вказана в статті 9.

Згідно п. 1.1. Додатку № 3 до Договору «Спеціальні умови», покупець оплачує реалізовані товари за період один календарний тиждень у магазинах покупця протягом 10 банківських днів з дня закінчення календарного тижня за умови, що постачальник надасть належним чином оформлені рахунки та накладні (у формі відповідно до інструкцій покупця) на адресу покупця, яка вказана в статті 9 Договору протягом не більше ніж 7 днів з дня поставки.

Договір у п. 8.1. передбачає, що цей договір укладений строком до 31.12.2012 р. Строк дії цього договору автоматично продовжується на додаткові однорічні терміни у випадку, якщо не менше ніж за 30 днів до закінчення його строку дії будь-яка сторона не повідомить іншу сторону у письмовій формі про свій намір припинити його дію.

В рамках Договору Позивачем було поставлено, а ТОВ «Край-2» (а в подальшому Відповідачем) прийнято товар на загальну суму 421094,63 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями підписаних та скріплених печатками сторін видаткових накладних.

Із зазначеного вбачається, що сторонами спору в межах Договору були підписані видаткові накладні на загальну суму 421094,63 грн. без зауважень та за відсутності з боку Покупця претензій та повідомлень про порушення Позивачем умов Договору, тобто, Покупець не заперечував щодо кількості, якості, вартості товару за підписаними видатковими накладними.

Таким чином, за наслідками дослідження матеріалів справи судом встановлено, що Позивач виконав взяті на себе зобов'язання щодо поставки товару за Договором.

Проте в порушення своїх зобов'язань за Договором, Відповідач за поставлений товар розрахувався частково, зокрема на загальну суму 305455,00 грн., і Покупцем було повернуто товар на загальну суму 45478,59 грн., на підтвердження чого Позивачем надано відповідні банківські виписки та накладні на повернення товару.

Отже несплачена заборгованість Відповідача за отриманий за Договором товар складає 70161,04 грн. При цьому судом враховано, що сторонами Договору складено, підписано та скріплено печатками Акт звіряння взаємних розрахунків від 27.01.2015 р. за Договором станом на 31.12.2014 р., згідно якого підтверджено суму заборгованості Відповідача перед Позивачем за Договором в розмірі 70161,04 грн.

Доказів здійснення оплати вказаної заборгованості за Договором станом на дату прийняття рішення Відповідачем суду не надано.

Таким чином, господарський суд дійшов висновку, що на момент розгляду спору у суді Позивачем підтверджена заборгованість Відповідача по оплаті поставленого товару за Договором у сумі 70161,04 грн.

Заперечуючи проти позову, Відповідач у відзиві вказує на те, що Позивачем не додано належних та допустимих доказів поставки товару за Договором Відповідачу чи ТОВ «Край-2», а саме не надано видаткових накладних. Втім вказана позиція Відповідача є безпідставною, оскільки в матеріалах справи наявні належним чином засвідчені копії видаткових накладних, податкових накладних, коригуючих товарних накладних, транспортних накладних щодо поставки товару за Договором.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З огляду на вищенаведене, господарський суд дійшов висновку про доведеність існування боргу Відповідача перед Позивачем за Договором в розмірі 70161,04 грн., а відтак заявлена позовна вимога про стягнення основного боргу за Договором є обґрунтованою та підлягає задоволенню повністю.

Також, у зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем грошового зобов'язання за Договором, Позивачем заявлена до стягнення з Відповідача пеня за прострочення виконання зобов'язання у сумі 12650,14 грн.

Частиною першою ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною третьою цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини першої ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 3.8. Договору передбачено, що за несвоєчасну оплату продукції покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної ставки НБУ за кожен день прострочення. Затримка платежу за товари, поставлені до будь-якого нового магазина рахується з дати офіційного відкриття магазину, а не з дати отримання товарів за видатковою накладною.

Перевіривши розрахунки Позивача, господарський суд встановив, що вони є обґрунтованими, а отже вимога Позивача про стягнення з Відповідача пені підлягає задоволенню повністю в сумі 12650,14 грн.

Також у зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем грошового зобов'язання за Договором, Позивачем заявлено до стягнення з Відповідача 1187,93 грн. 3 % річних та 20544,58 грн. інфляційних втрат.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані Позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що останні є обґрунтованими, отже вимога Позивача про стягнення з Відповідача 3% річних підлягає задоволенню повністю в сумі 1187,93 грн. та вимога Позивача про стягнення з Відповідача інфляційних втрат підлягає задоволенню повністю в сумі 20544,58 грн.

Крім цього, Позивач просить суд стягнути з Відповідача витрати на отримання правової допомоги адвоката, зокрема на підставі договору б/№ від 25.03.2015 р. про надання правової допомоги.

На підтвердження факту отримання послуг адвоката Позивачем надано суду копії: договору б/№ від 25.03.2015 р. про надання правової допомоги, свідоцтва № 953 від 17.12.2002 р., рахунку № 14 від 25.03.2015 р., банківської виписки від 08.04.2015 р. на суму 12000,00 грн., акту про надання правових послуг від 08.07.2015 р. та довіреності від 24.09.2014 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 5 ст. 49 ГПК України, суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при задоволенні позову - на відповідача.

Пунктом 6.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» № 7 від 21.02.2013 р. передбачено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 ГПК у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи (п. 6.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» № 7 від 21.02.2013р.).

Враховуючи те, що Позивачем надано суду належні докази на підтвердження отримання послуг адвоката, то суд дійшов висновку, що вказані витрати Позивача відносяться до судових витрат в розумінні ст. 44 ГПК України, проте беручи до уваги, що вказані судові витрати не повинні бути неспіврозмірними з ціною позову, вказані витрати підлягають стягненню з Відповідача частково, зокрема у сумі 10000,00 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на Відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 44-49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-1» (09000, Київська обл., м. Сквира, вул. Леніна, 19, кв. 13; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Кристал» (67806, Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт Авангард, вул. Базова, 1; ) 70161 (сімдесят тисяч сто шістдесят одну) грн. 04 коп. основного боргу, 12650 (дванадцять тисяч шістсот п'ятдесят) грн. 14 коп. пені, 20544 (двадцять тисяч п'ятсот сорок чотири) грн. 58 коп. інфляційних втрат, 1187 (одну тисячу сто вісімдесят сім) грн. 93 коп. 3% річних, 2090 (дві тисячі дев'яносто) грн. 87 коп. судового збору та 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп. витрат на послуги адвоката.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата виготовлення та підписання рішення 13.07.2015 р.

Суддя С.Ю. Наріжний