ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2015 р. Справа № 925/1016/15

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Лавріненку С.І., за участю представників сторін: позивача - Куликової Є.В. за довіреністю, відповідача - не з'явились, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Черкаського обласного управління до приватного підприємства «Меблева фабрика «Роміра» про стягнення 1 240 584 грн. 19 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - публічне акціонерне товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Черкаського обласного управління звернувся в суд з позовом до приватного підприємства «Меблева фабрика «Роміра» (далі - відповідач), про стягнення, на підставі договору кредитної лінії № 22-13 від 18.11.2013 року, 1 097 121 грн. 85 коп. заборгованості за кредитом, 29 234 грн. процентів за період з 13.04.2015 року по 31.05.2015 року, 114 228 грн. 34 коп. пені за період з 17.07.2014 року по 10.06.2015 року, та відшкодування судових витрат.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги з підстав і в розмірі, викладених в позовній заяві, підтримала і просила суд задовольнити повністю.

Відповідач письмовий відзив на позов не подав, проти позову не заперечував, явку свого представника в засідання суду не забезпечив, хоч про місце, дату і час судового засідання був повідомлений належним чином за правилами, передбаченими розділом 2.6. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації від 20 лютого 2013 року № 28.

Ухвала суду про порушення провадження у справі, направлена за адресою державної реєстрації відповідача, повернута поштою з довідкою «За місцем обслуговування». Згідно зі ст. 64 ГПК України, у разі відсутності сторін за адресою державної реєстрації вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, суд розглянув справу без участі представників відповідача за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з наступних підстав.

18.11.2013 року позивачем - ПАТ «Державний ощадний банк України», як банком, та відповідачем - ПП «Меблева фабрика «Роміра», як позичальником, було укладено Договір кредитної лінії № 22-13 (далі - Договір), відподвіно до якого банк зобов'язався на умовах цього Договору, а позичальник зобов'язався отримати та належним чином використовувати та повернути передбачені цим Договором строк кредит та сплатити проценти та інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором.

У пункті 2.3 Договору сторони погодили суму максимального ліміту кредитування і визначили його в розмірі 1 200 000 грн., також строки погодили збільшення/зменшення діючого ліміту кредитування згідно з графіком, зазначеним у п.2.3.2.

Відповідно до п.2.7 Договору за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в порядки та розмірах, визначених цим Договором. Проценти нараховуються банком за фіксованою процентною ставкою. Проценти повинні бути сплачені позичальником щомісячно, не пізніше 10-ого числа місяця, наступного за звітним.

Пунктом 3.3.1 Договору сторони домовились, що у випадку, якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання позичальником та/або майновим поручителем/поручителем взятих на себе обов'язків та недотримання умов, передбачених цим Договором та/або документами забезпечення та/або іншими договорами, укладеними позичальником з банком, вимагати негайного повернення суми кредиту та всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом (разом з будь-якими іншими нарахованими сумами або сумами, що підлягають сплаті за цим договором).

Позичальник, згідно з п.5.3.2 Договору, зобов'язався точно в строки, обумовлені цим Договором, погашати кредит та своєчасно у визначені цим договором строки сплачувати плату (проценти) за користування кредитом, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов'язань за цим договором на першу вимогу банку сплатити штрафні санкції, як це передбачено в договорі, а також у повному обсязі всі інші платежі та відшкодувати завдані збитки.

У пункті 7.2 Договору сторони встановили, що за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов'язань, передбачених положенням цього Договору, банк має право застосувати до позичальника, у тому числі. Пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу з повернення суми кредиту та/або від суми несвоєчасно сплачених комісійних винагород т/або процентів за користування кредитом за кожен день прострочення.

Згідно з пунктом 9.1 Договору сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст.259 Цивільного кодексу України до 10 років до всіх грошових зобов'язань позичальника.

За розрахунком позивача станом на 10.06.2015 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 1 240 584 грн. 19 коп., у тому числі: 1 097 121 грн. 85 коп. заборгованості за кредитом, 29 234 грн. процентів за період з 13.04.2015 року по 31.05.2015 року, 114 228 грн. 34 коп. пені за період з 17.07.2014 року по 10.06.2015 року. Заборгованість підтверджується випискою з рахунків обліку строкової заборгованості (позичковий рахунок) про рух коштів, випискою з рахунку обліку нарахованих процентів, випискою з рахунку обліку простроченого основного боргу, випискою з рахунку обліку прострочених процентів, випискою з рахунку обліку нарахованої пені.

23.05.2014 року позивач за вих. № 31-10/260 направив відповідачу письмову вимогу про усунення порушень, у якій вказав на наявність простроченої заборгованості в загальній сумі 52 709 грн. 11 коп. та просив у 20-денний строк погасити її. Вимога отримана відповідачем 26.05.2014 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення.

02.04.2015 року позивач за вих. № 26-10/218 направив відповідачу письмову вимогу про відкликання кредиту, у якій вказав на порушення відповідачем умов договору та вимагав протягом 20 банківських днів з моменту отримання вимоги виконати зобов'язання та сплатити 1 194 460 грн. 48 коп., у тому числі: 685 710,00 грн. строкової заборгованості по кредиту, 411 411,85 грн. простроченої заборгованості по кредиту, 18 636,04 грн. строкової заборгованості по нарахованих відсотках, 14 832,60 грн. простроченої заборгованості по нарахованих відсотках, 63 869,99 грн. пені за період з 16.07.2014 року по 01.04.2015 року. Відповідач на вимогу не відповів, заборгованість у встановлений строк не сплатив.

Отже, спірні правовідносини сторін за правовою природою віднесені до відносин кредиту, виникли із договору кредитної лініх № 22-13 від 18.11.2013 року, укладений сторонами договір відповідає приписам ст. 181 Господарького кодексу України (далі - ГК України), ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), вимоги позивача витікають із суті прав та обов'язків сторін цих договорів.

Згідно зі ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст.ст. 173, 174, 193, 202 ГК України, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 599 ЦК України, угода (договір) є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків (зобов'язань), зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, припиняється на підставах, встановлених договором або законом, зокрема належним виконанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Виконання зобов'язання, згідно зі ст. 546 ч. 1 ЦК України, може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею), згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст.ст. 33 ч. 1, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини справи повинні підтверджуватись лише належними і допустимими доказами.

Судом, відповідно до ст. 22 ГПК України, було запропоновано сторонам подати докази в обґрунтування позову і заперечень проти нього, брати участь в засіданнях суду, вони своїми правами скористались на свій розсуд, подали всі наявні у них докази і на їх підставі судом прийнято рішення у справі.

Наявність і розмір невиконаного спірного грошового зобов'язання відповідачем допустимими доказами не спростовано.

З урахуванням викладеного, відповідно до обставин справи, умов договору та вимог законодавства позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по договору від 18.11.2013 року станом на 10.06.2015 року в розмірі 1 097 121 грн. 85 коп. заборгованості за кредитом, 29 234 грн. процентів за період з 13.04.2015 року по 31.05.2015 року, 114 228 грн. 34 коп. пені за період з 17.07.2014 року по 10.06.2015 року, судом визнаються обґрунтованими, доказаними і задовольняються повністю.

На підставі статті 49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати - сплачений судовий збір в розмірі 24811 грн. 68 коп.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з приватного підприємства «Меблева фабрика «Роміра», місцезнаходження: 19604, Черкаська область, Черкаський район, с. Червона Слобода, вул. Берогова-промислова, 12, ідентифікаційний код 31701515 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Черкаського обласного управління, місцезнаходження: 18000, м. Черкаси, бул. Шевченка, 320, ідентифікаційний код 02767059 - 1 097 121 грн. 85 коп. заборгованості за кредитом, 29 234 грн. процентів, 114 228 грн. 34 коп. пені та 24 811 грн. 68 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня підписання.

Повний текст рішення складено і підписано 17.07.2015 року.

Суддя В.М. Грачов