ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" липня 2015 р.Справа № 916/1966/15

За позовом: Державного підприємства „Національна енергетична компанія „Укренерго"

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Чорноморенергоспецмонтаж"

про стягнення 275696,26грн.

Суддя Погребна К.Ф.

В судових засіданнях приймали участь представники:

Від позивача: Сінявська Г.В. - довіреність;

Від відповідача: Щербін А.С. - довіреність;

В судовому засіданні 13.07.2015р. приймали участь представники:

Від позивача: Сінявська Г.В. - довіреність;

Від відповідача: Щербін А.С. - довіреність;

Суть спору: Позивач, Державне підприємство „Національна енергетична компанія „Укренерго" звернулось до суду з позовною заявою до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю „Чорноморенергоспецмонтаж" про стягнення заборгованості в сумі 347820,21грн., яка складається з авансу в сумі 93987,36грн., інфляційних витрат в розмірі 27538,30грн., 7% річних за користування коштами в розмірі 3857,34грн. пені в сумі 178576,44грн. та штрафу 43860,77грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.05.2015р. було порушено провадження по справі №916/1966/15 із призначенням до розгляду в судовому засіданні.

30.06.2015р. позивача надав до суду заяву про зменшення та збільшення розміру позовних вимог, відповідно якої позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 275696,26грн., яка складається з пені в розмірі 231835,49грн. та штрафу 43860,77грн.

Відповідно до приписів ч.4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Вищенаведена редакція позовних вимог Державного підприємства „Національна енергетична компанія „Укренерго", згідно з вказаною заявою є остаточною, у зв'язку з чим приймається господарським судом для розгляду по суті викладених в них вимог.

Відповідач в судове засідання з'явився, відзив на позов, проте надав усні пояснення відповідно яких зменшений розмір позовних вимог не визнає, вважає їх необґрунтованими та безпідставними в зв'язку з чим просить суд в задоволені позову відмовити.

В судовому засіданні в порядку ст. 77 ГПК України проголошувались перерви з 17.06.2015р. на 06.07.2015р. та з 06.07.2015р. на 13.07.2015р.

У судовому засіданні 13.07.2015р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив.

22.08.2014р. між Державним підприємством „Національна енергетична компанія „Укренерго" (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Чорноморенергоспецмонтаж" (Проектувальник) був укладений договір підряду на проектні роботи №01-4/2769-14 (далі - договір).

Пунктом 1.1 договору передбачено, що за договором проектувальник зобовязується за завданнями замовника та згідно з вимогами чинного законодавства України розробити та оформити проектно-кошторисну документацію на модернізацію пристроїв РЗА на підстанціях Центральної ЕС (інв. №86182, №5160, №8145, №8172) (далі -проектна документація), замовити проведення державною експертною організацією держекспертизи кошторисної частини проектної документації з супроводом її проведення для отримання звіту (позитивного відгуку) державної експертної організації за результатами проведеної держекспертизи та передати у власність замовнику розроблену проектну документацію разом з позитивним відгуком (далі - проектні роботи), а Замовник зобов'язується прийняти та оплатити такі проектні роботи на умовах договору.

Ціна договору станом на дату укладання договору становить 313291,20грн., в тому числі ПДВ (20%) - 52215,20грн., відповідно до Кошторисів на проектні роботи. Ціна договору включає витрати проектувальника на проведення державною експертною організацією держекспертизи проектної документації, розробленої згідно з договором проектувальником, та отримання ним звіту (з позитивним відгуком) за результатами проведеної державної експертизи. Ціна договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін. При зменшенні обсягу закупівлі сторони зменшують ціну договору (п.2.2 договору).

Джерело фінансування закупівлі проектних робіт - кошти замовника (п.2.3 договору).

Вид розрахунків - безготівковий; грошові кошти перераховуються з поточного рахунку замовника на поточний рахунок проектувальника через банк за платіжним дорученням замовника (п.2.4 договору).

Пунктом 2.5 договору передбачено, що оплата за договором здійснюється: з авансуванням у розмірі 30% (тридцять відсотків) від ціни договору. Визначеної на дату укладання договору, та подальшою оплатою після прийняття замовником виконаних проектних робіт (проектної документації) на підставі підписаного обома сторонами акту виконаних проектних робіт (етапу) та акту приймання-передачі проектної документації (по відповідному етапу), що передаватиметься проектувальником; із урахуванням про обсяги виконаних робіт та їх вартість, підтверджуючих документів про витрати проектувальника, зокрема розрахунків та документів щодо витрат, у разі наявності інших витрат, передбачених договором, по факту виконання робіт (етапу роботи) проектувальних зобов'язується надати оформлені належним чином підтверджуючі документи у вигляді довідок щодо факту таких витрат, при цьому проектувальник несе повну відповідальність за достовірність наданих підтверджуючих документів; витати, пов'язані з відрядженням працівників проектувальника, оформлюється з зазначенням кількості відряджених працівників, ПІБ, їх посад та складових витрат у відповідності до даних бухгалтерського обліку; інші витрати, передбачені договором, відшкодовуються за фактом, але не вище, ніж передбачено договором.

Авансовий платіж у сумі 93987,36грн. в тому числі ПДВ (20%) 15664,56грн., сплачується замовником протягом 20(двадцяти) банківських днів з дати надання проектувальником (після підписання договору) рахунку.

Як встановлено матеріалами справи на виконання умов договору підрядником було надано замовнику рахунок від 27.08.2014р. №214 на суму авансового платежу в розмірі 93987,36грн., який був сплачений замовником 22.09.2014р.

Строк виконання проектувальником зобов'язань за договором - 30.12.2014р., а у разі виникнення об'єктивних обставин, що унеможливлюють початок виконання робіт та/або їх виконання та/або їх завершення виконання робіт - до повного виконання проектувальником зобов'язань (п.3.1 договору).

Відповідачем замовлені роботи в обумовлений договором строк виконані не були.

Позивач вказує, що в зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором направив на адресу відповідача вимогу від 27.01.2015р. №01/01-6-2/854, яка була отримана останнім 02.02.2015р.

Згідно з вищезазначеною вимогою позивач просив відповідача повернути авансовий платіж а також сплатити штрафні санкції, проте зазначена вимога була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Втім, як зазначає позивач під час розгляду зазначеної справи в суді відповідачем було виконано зобов'язання з розробки проектно-кошторисної документації за укладеним між сторонами договором, що підтверджується підписаним актом виконання проектних робіт по договору від 27.05.2015р.

Зазначена обставина обумовила надання позивачем заяви про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми авансу, інфляційних витрат та 7% річних, в той же час в зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором позивач збільшив позовні вимоги в частині стягнення пені та штрафу за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.

Посилаючись на вищенаведені обставини Державне підприємство „Національна енергетична компанія „Укренерго" звернулось з відповідним позовом до суду за захистом свого порушеного права.

Дослідивши в сукупності всі обставини та матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, а саме: цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Відповідно ст.. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних вимогах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Абзацом 1 ч. 1. ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи та враховуючи вищенаведене у відповідача дійсно існувало прострочення виконання зобов'язань за договором, яке під час розгляду справи ним було усунено, шляхом повного його виконання 27.05.2015р. , в зв'язку з чим позивачем була подана заява про зменшення розміру позовних вимог.

Проте, факт виконання відповідачем зобов'язань за договором не позбавило позивача права нарахування штрафних санкцій.

У відповідності до ч.2 ст.615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Пунктом 5.1.1 договору передбачено, що у разі порушення встановленого умовами договору строку виконання зобов'язань проектувальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,5% (нуль цілих п'ять десятих відсотка) ціни прострочених зобов'язань за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 14 % (чотирнадцять відсотків) від вказаної ціни.

Так, у відповідності до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов'язання.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частиною шостою статті 232 ГК України.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 ГК України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено частиною другою статті 231 ГК України.

Отже, чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Враховуючи вищевикладене, суд перевіривши розрахунок позивача, щодо сплати відповідачем 231835,49грн. пені та 43860,77грн. штрафу у розмірі 14 (чотирнадцять) відсотків за період 30.12.2014р. (належний строк виконання) по 27.05.2015р. (фактичний строк виконання), вважає його вірним та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Заперечення відповідача до уваги судом не приймаються оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

За при приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, як обґрунтовані, підтверджені належними доказами та наявними матеріалами справи.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно зі ст.ст. 44,49 ГПК України, пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Чорноморенергоспецмонтаж" (67801, Одеська область, Овідіопольський район, смт. Овідіополь, вул. Дзержинського, 4; код:31207130) на користь Державного підприємства „Національна енергетична компанія „Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25; код:00100227) 231835 (двісті тридцять одну тисячу вісімсот тридцять п'ять)грн. 49коп. - пені, 43860 (сорок три тисячі вісімсот шістдесят)грн. 77 коп. - штрафу та 5513 (п'ять тисяч п'ятсот тринадцять)грн. 93 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 20 липня 2015 р.

Суддя К.Ф. Погребна