УХВАЛА

22.07.2015Справа № 910/593/15-г
За заявою Концерну «Техвоєнсервіс»

про відстрочку виконання рішення у справі № 910/593/15-г

за позовом Міністерства оборони України

до Концерну «Техвоєнсервіс»

про стягнення 337120,77 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Вовк Є.М. (представник за довіреністю);

від відповідача - Татарчук Р.О. (представник за довіреністю).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.02.2015 у справі № 910/593/15-г позовні вимоги задоволено повністю та стягнуто з Концерну «Техвоєнсервіс» на користь Міністерства оборони України 267133 грн. 82 коп. заборгованості, 26447 грн. 20 коп. пені, 4980 грн. 93 грн. 3% річних та 38558 грн. 82 коп. інфляційних, а також 6742 грн. 40 коп. судового збору, і 22.02.2015 на виконання вищевказаного рішення господарським судом міста Києва було видано наказ.

Від Відповідача через відділ діловодства суду надійшла заява про відстрочку виконання рішення суду у даній справі на 3 роки з моменту набрання законної сили рішенням суду.

Дослідивши матеріали справи та подану заяву, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини та об'єктивно оцінивши надані сторонами докази, які мають юридичне значення для розгляду заяви по суті, суд встановив наступне.

Господарський суд на підставі ст. 121 ГПК України, має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення тощо.

Як убачається з наведеного Відповідачем у заяві про відстрочку виконання рішення обґрунтування, він є державним підприємством, яке відноситься до сфери управління Позивача (державного органу) та виконує завдання, пов'язані з мобілізацією та відновленням техніки з метою приведення військового комплексу у бойову готовність у зв'язку з проведенням АТО в окремих районах Донецької та Луганської областе України.

Внаслідок економічної кризи в Україні знизилась прибутковість господарської діяльності Відповідача, та Відповідач посилається на вкрай скрутне становище на підприємстві як через кризу, так і через наявність арештів на його рахунках, накладених органами ДВС.

На підтвердження скрутного фінансового стану на підприємстві Відповідач надав суду банківську довідку від 26.06.2015 № 1906/15 про рух коштів з 01.01.2015 в розмірі 515983,17 грн., звіт про фінансові результати та баланс за І квартал 2015 року.

Відповідач також вважає свою вину відносною, оскільки основними причинами виникнення заборгованості перед стягувачем є дебіторська заборгованість за виконані роботи та надані послуги Міноборони понад 2,0 млн. грн., відсутність замовлень від Міноборони, а також низька платоспроможність потенційних споживачів товарів, робіт та послуг, недостатньо ефективне управління підприємствами, що підтверджується протоколом № 42 засідання комісії з питань погашення заборгованості від 28.05.2015.

Відповідач вказує, що з метою реструктуризації заборгованості 29.05.2015 в Міноборони відбулася нарада за участю посадових осіб концерну та Міноборони, на якій було затверджено план дій щодо розстрочення заборгованості у розмірі 3,4 млн. грн.

З огляду на все наведене, Відповідач просить відстрочити виконання рішення суду.

Суд дослідив обґрунтування заяви Відповідача та ставиться до них критично з огляду на наступне.

Ті обставини, що Відповідач має складнощі у здійсненні господарської діяльності, яку здійснює самостійно, на власний розсуд та ризик, а також, що має заборгованість, не є винятковими та/або конкретними обставинами, що ускладнюють виконання рішення суду у даній конкретній справі та роблять неможливим таке виконання у визначений рішенням строк, і заявником не доведено суду протилежного. Надані звіт та довідка банку також не доводять його неспроможності саме на даний час виконати рішення суду належним чином та в повному обсязі.

Те, що Відповідач відноситься до сфери управління Позивача (державного органу) та виконує завдання, пов'язані з мобілізацією та відновленням техніки, також не є винятковою та конкретною обставиною, яка ускладнює виконання рішення суду у даній конкретній справі, оскільки до сфери управління Позивача - Міноборони відноситься багато підприємств, натомість питання низької платоспроможності потенційних споживачів товарів, робіт та послуг Відповідача є питаннями його власної господарської діяльності та відповідно, вжиття Відповідачем необхідних заходів щодо пошуку нових покупців та ринків збуту, зміни асортименту товарів, робіт і послуг з метою їх просування на ринку, тощо.

Відповідачем також не надано письмових доказів в обґрунтування строку відстрочки рішення на 3 роки - тобто не доведено перед судом, які прибутки та за рахунок чого Відповідач планує отримати щоб погасили заборгованість повністю саме через 3 роки, тобто не доведено обгрунтованість заявленого строку відстрочки.

При цьому суд враховує майнові інтереси сторін, та констатує порушення майнових інтересів Позивача, які виявляються у невиконанні рішення суду Відповідачем на користь Позивача належним чином та протягом розумного строку, що з огляду на наявність інфляційних процесів у економіці держави призводить до знецінення грошових коштів, які присуджені Позивачу.

Натомість, дослідивши майнові інтереси Відповідача, суд зазначає про недоведеність ним конкретних виключних обставин, які роблять неможливим виконання рішення суду у даній справі. Також є недоведеним вкрай скрутний фінансовий стан Відповідача та загроза його підприємству банкрутством у випадку без розстрочки виконання рішення суду у даній справі. Одні лише посилання на негативні результати господарської діяльності підприємства у певному періоді (один квартал) загрозу банкрутства не доводять.

Щодо вини Відповідача у виникненні даного спору, то суд зазначає, що в даному випадку Відповідачем не спростовано його вину як у виникненні спору, так і в допущенні невиконання рішення суду у даній справі.

Усупереч наведеним у заяві твердженням Відповідача щодо досягнення домовленостей з Позивачем про реструктуризацію заборгованості та надання згоди на відстрочку виконання рішення, Відповідач фактичне досягнення таких домовленостей та погоджені сторонами строків відстрочки перед судом не підтвердив, а представник Позивача досягнення домовленостей на даний час не підтвердив.

Відтак, суд дійшов висновку про недоведеність Відповідачем конкретних, виключних обставини, що ускладнюють виконання рішення суду у даній справі або роблять неможливим таке виконання у визначений в рішенні строк, тому підстави для задоволення поданої Відповідачем заяви про відстрочку виконання рішення у суду відсутні.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 121 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Концерну «Техвоєнсервіс» Лайнер» про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2015 у справі № 910/593/15-г відмовити.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя Сташків Р.Б.