номер провадження справи 7/79/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2015 Справа № 908/3998/15

За позовом: Концерну "Міські теплові мережі" в особі філії Концерну "Міські теплові мережі" Ленінського району, м. Запоріжжя

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ІГАЛ-СЕРВІС", м. Запоріжжя

Суддя Н.С. Кутіщева - Арнет

Представники:

- від позивача: Бєліков О.С., довіреність № 157/20-19 від 08.06.2015р.;

- від відповідача: не з'явився.

Заявлено позов Концерну "Міські теплові мережі" в особі філії Концерну "Міські теплові мережі" Ленінського району до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІГАЛ-СЕРВІС" про стягнення 76 306 грн. 13 коп. боргу, з яких: 55 565 грн. 20 коп. основного боргу, 9 180 грн. 03 коп. пені, 508 грн. 00 коп. 3 % річних, 11 052 грн. 90 коп. індексу інфляції.

Ухвалою суду від 06.07.2015р. було порушено провадження по справі, присвоєно номер провадження 7/79/15, судове засідання призначено на 16.07.2015р.

Ухвали суду були направлені на адреси сторін, в установленому законом порядку та в строк.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму ВГС від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування ГПК України", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК (1798-12 ).

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні, протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК) (1798-12), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їх процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 4-5 ГПК України, невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим кодексом та іншими законами України.

Згідно ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови. Підпункт 3.9.2 підпункту 3.9 пункту 3 доповнено абзацом згідно з Постановою Вищого господарського суду № 3 ( v0003600-13 ) від 16.01.2013 \

Відповідач по справі є юридичною особою і керівники зобов'язані забезпечити явку компетентного, повноваженого представника для участі у судовому процесі, або особисто прийняти участь в судовому засіданні.

В судове засідання 16.07.2015р., представник відповідача не з'явився. Про поважність причин неявки представника відповідач суд належним чином не повідомив. Ухвала про порушення провадження по справі направлялася судом на адресу відповідача, до суду поштовим відправленням не поверталася.

В судовому засіданні 16.07.2015р. представником позивача надані додаткові докази до заявленого предмету спору. Також, згідно з наданим позивачем витягом з ЄДР щодо місцезнаходження відповідача, відповідач зареєстрований в ЄДР за адресою, вказаною позивачем у позовній заяві, та за якою направлялися ухвали суду.

В судовому засіданні 16.07.2015р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному об'ємі з підстав, зазначених у позовній заяві.

Спір розглянуто з гідно ст. 75 ГПК України, по наявних у справі матеріалах.

За клопотанням представника позивача судовий процес вівся без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Розгляд справи закінчено 16.07.2015р. оголошенням рішення суду в повному об'ємі, в присутності представника позивача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до положень статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 20 ГК України встановлено, що держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються в тому числі шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Між Концерном «Міські теплові мережі» в особі Філії Концерну «Міські теплові мережі» Ленінського району (позивач по справі, теплопостачальна організація по договору) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ІГАЛ-СЕРВІС" (відповідач по справі, споживач по договору) укладено договір № 101847 купівлі - продажу теплової енергії в гарячій воді від 01.05.2007 року (далі - договір).

Згідно з п. 1.1. договору, теплопостачальна організація бере на себе зобов'язання відпустити теплову енергію в гарячій воді споживачу, а споживач зобов'язується прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в термін та порядку, встановленими умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід'ємними частинами.

Відповідно до ст. 626, 629 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Розмір теплового навантаження відповідно до договору на потреби опалення у спірному періоді складає 0,021324 Гкал/год. (Додаток № 1 до договору, долучено до матеріалів справи).

Відповідно до п. 5.1. договору, облік споживання теплової енергії на потреби опалення та гарячого водопостачання проводиться за приладами комерційного обліку або розрахунковим способом.

При відсутності приладів обліку або якщо вони вибули з ладу обсяг теплової енергії визначається теплопостачальною організацією розрахунковим способом згідно з договірним тепловим навантаженням з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря, холодної води та кількості годин (діб) роботи тепловикористовуючого обладнання споживача у розрахунковому періоді (п. 5.5. договору).

Оскільки, у приміщеннях, які займає відповідач, не встановлено прилади комерційного обліку, облік споживання теплової енергії відповідачем у спірному періоді проводився розрахунковим способом.

Згідно з п. 3.2.6. договору, споживач зобов'язався виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і терміни, які передбачені договором.

Згідно з п. 6.2 договору, розрахунковим періодом - є календарний місяць.

Згідно п. 6.3 договору, підставою для розрахунків споживача з теплопостачальною організацією є рахунок та акт приймання - передачі.

В п. 6.4 договору сторони погодили, що споживач зобов'язаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію. Споживач має право робити передоплату.

Згідно п. 6.7 договору, споживач, з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від теплопостачальної організації за адресою: вул. Щаслива, буд. № 2а, документи за розрахунковий період: рахунок фактуру, акт приймання-передачі теплової енергії, податкову накладну (платникам ПДВ).

Відповідач не з'явився до позивача для отримання зазначених документів в порядку, визначеному договором. А тому, позивач направив розрахункові документи за спірний період в необхідній кількості примірників на адресу відповідача поштовою кореспонденцією, хоча такий обов'язок не покладається на позивача умовами договору (докази направлення рахунків та актів приймання-передачі теплової енергії на адресу відповідача додані до матеріалів справи).

Згідно п. 6.7.1 договору, отриманий акт приймання-передачі теплової енергії споживач повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу теплопостачальної організації протягом п'яти днів з дати отримання.

В разі неотримання акту приймання-передачі, або обгрунтованих заперечень в його підписанні, у термін встановлений п. 6.7.1. договору, акт підписується теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому період (п. 6.7.2. договору).

Відповідач заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках та актах приймання -передачі теплової енергії, на адресу Концерну „МТМ" не надав, належним чином оформлені акти приймання - передачі теплової енергії, за спірний період, не повернув. Тобто, фактично погодився з кількістю спожитої теплової енергії та з сумами, нарахованими позивачем до оплати за відповідні періоди. Позивачем були зроблені помітки на актах згідно п. 6.7.2. договору. Отже, оформлені таким чином акти вважаються погодженими та є підставою для проведення остаточних розрахунків.

Крім того, п. 3.2.26 договору, споживач зобов'язався щомісячно, у строки, визначені договором, повертати теплопостачальній організації підписаний уповноваженою особою та належним чином оформлений акт приймання - передачі теплової енергії в гарячій воді, а пунктом 4.1.9 договору, передбачено, що теплопостачальна організація має право вимагати повернення підписаних та належним чином оформлених актів приймання - передачі теплової енергії в термін передбачений умовами договору, а в разі неповернення актів вважати їх прийнятими споживачем в редакції теплопостачальної організації.

На виконання умов договору позивач в період з жовтня 2014 року по квітень 2015 року поставив відповідачу теплову енергію на загальну суму 55 565,20 грн., що підтверджується рахунками та актами приймання-передачі теплової енергії, а саме:

- Акт № 101847 від 31.10.2014р. на суму 1 495 грн. 84 коп.;

- Акт № 101847 від 30.11.2014р. на суму 6 811 грн. 37 коп.;

- Акт № 101847 від 31.12.2014р. на суму 10 728 грн. 70 коп.;

- Акт № 101847 від 31.01.2015р. на суму 10 561 грн. 13 коп.;

- Акт № 101847 від 28.02.2015р. на суму 9 100 грн. 27 коп.;

- Акт № 101847 від 31.03.2015р. на суму 12 552 грн. 17 коп.;

- Акт № 101847 від 30.04.2015р. на суму 4 315 грн. 72 коп.;

Відповідач, в порушення умов договору, виставлені позивачем рахунки не сплатив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем, на момент розгляду спору по суті, утворилася заборгованість в розмірі 55 565 грн. 20 коп.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 55 656 грн. 20 коп. боргу. (детальний розрахунок заборгованості за відпущену теплову енергію із зазначенням сум щомісячних нарахувань та проведених оплат із зазначенням підтверджуючих документів, а також заборгованості окремо по кожному звітньому періоду та загальної суми за весь спірний період долучений до матеріалів справи).

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання, відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, та те, що на момент розгляду спору по суті, відповідачем не надано доказів погашення заборгованості і заборгованість підтверджена матеріалами справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 55 565 грн. 20 коп. боргу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Позивачем, на підставі п. 7.2.8. договору, пред'явлена до стягнення сума пені в розмірі 9 180 грн. 03 коп.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, одним з правових наслідків порушення зобов'язання є сплата неустойки (штрафу, пені).

Відповідальність споживача за несвоєчасну оплату вартості отриманої теплової енергії в терміни, встановлені п.6.4 договору закріплено в п 7.2.8., яким передбачено нарахування пені в разі несплати або несвоєчасної оплати споживачем за теплову енергію. Законом України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання від 22.11.1996 року за прострочку грошових зобов'язань боржники платять кредиторам пеню в розмірі, який встановлюється договором, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, в який стягується пеня.

Згідно п. 7.2.8. договору, в разі несплати або несвоєчасної оплати споживачем за теплову енергію відповідно до терміну встановленого у пункті 6.3 договору, з наступного дня після закінчення терміну сплати споживачу нараховується пеня у розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу ( але не більше суми обумовленої чинним законодавством) за кожен день прострочення по день фактичної оплати.

Згідно із ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. З ЗУ „Про відповідальність про несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань обчислюється від простроченої суми та не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно із ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, вимога позивача про стягнення з відповідача 9 180 грн. 03 коп. пені є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 11 052 грн. 90 коп. грн. втрат від інфляції та 508 грн. 00 коп. 3 % річних.

Частина 2 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищезазначеного вимога позивача про стягнення з відповідача 11 052 грн. 90 коп. втрат від інфляції та 508 грн. 00 коп. 3 % річних є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі вищезазначеного, позов Концерну "Міські теплові мережі" в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Ленінського району до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІГАЛ-СЕРВІС" підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача, поскільки спір доведений до суду з його вини.

Керуючись ст. ст. 525, 526, 625, 626, 629 Цивільного кодексу України, ст. 173, 193, 230, 231, Господарського кодексу України, ст. ст. 3, 22, 28, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82, 84, 85, 87 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Концерну "Міські теплові мережі" в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Ленінського району до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІГАЛ-СЕРВІС" задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІГАЛ-СЕРВІС" (69114, м. Запоріжжя, вул. Задніпровська, буд. 33, кв. 125, ) на користь Концерну "Міські теплові мережі" (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання № 2813 у Філії - Запорізьке обласне управління ПАТ "Державний ощадний банк України", МФО 313957, ) 55 565 (п'ятдесят п'ять тисяч п'ятсот шістдесят п'ять) грн. 20 коп. основного боргу.

Видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІГАЛ-СЕРВІС" (69114, м. Запоріжжя, вул. Задніпровська, буд. 33, кв. 125, ) на користь Концерну "Міські теплові мережі" (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, на поточний рахунок № 1951 у Філії - Запорізьке обласне управління ПАТ "Державний ощадний банк України", МФО 313957, ) 9 180 (дев'ять тисяч сто вісімдесят )грн. 03 коп. пені, 508 (п'ятсот вісім) грн. 00 коп. 3% річних, 11 052 (одинадцять тисяч п'ятдесят дві) грн. 90 коп. суми індексу інфляції, 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів з дня його прийняття.

Присутньому в судовому засіданні представнику позивача судом роз'яснено ст. 87 ГПК України.

Суддя Н.С. Кутіщева-Арнет