УХВАЛА

22.07.2015 р. Справа № 910/13288/15

За позовом Приватного акціонерного товариства "Технологічна аграрна компанія

об'єднана"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс - Агроцентр"

про стягнення 59 839 033,17 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання Пархоменко Ю.Л.,

за участю представників сторін:

від позивача: Швець О.В. за довіреністю № б/н від 19.05.2015 р.;

від відповідача: Гольченко Р.О. за довіреністю № б/н від 18.05.2015 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Технологічна аграрна компанія об'єднана» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Агроцентр» про стягнення 59 839 033,17 грн.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки №5-211211/н від 21 грудня 2011 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.05.2015 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 18.06.2015 р.

21.05.2015 р. від позивача надійшли додаткові документи по справі.

26.05.2015 р. через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти на рахунках і вкладах Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Агроцентр» у банках та інших фінансових установах та на рахунках в цінних паперах у депозитарних установах в межах суми позовних вимог - 59839033,17 грн.

Ухвалою від 27.05.2015 р. задоволено заяву про вжиття заходів забезпечення позову та накладено арешт, в межах суми заявлених позовних вимог в розмірі 59 839 033,17 грн., на грошові кошти, що знаходяться на рахунках в установах банків, які належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Агроцентр».

17.06.2015 р. від відповідача надійшло клопотання про доручення документів до матеріалів справи та заява про скасування заходів до забезпечення позову.

У судовому засіданні 18.06.2015 р. представник позивача подав клопотання про продовження строку вирішення спору у справі.

Ухвалою від 18.06.2015 р. продовжено строк вирішення спору у справі на 15 днів, розгляд справи відкладено на 21.07.2015 р.

У судовому засіданні 21.07.2015 р. представник позивача подав клопотання про призначення у справі судової економічно-фінансової експертизи.

У судовому засіданні 21.07.2015 р. оголошувалась перерва до 22.07.2015 р.

У судовому засіданні 22.07.2015 р. представник відповідача підтримав подану заяву про скасування заходів забезпечення позову.

Представник позивача заперечив проти скасування заходів забезпечення позову.

Розглянувши вказану заяву про скасування заходів до забезпечення позову, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку відмову у задоволенні такої заяви, з огляду на наступне.

Статтею 68 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що питання про скасування забезпечення позову вирішується господарським судом, що розглядає справу, із зазначенням про це в рішенні чи ухвалі.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї власної ініціативи має право вжити, передбачених статтею 67 цього Кодексу, заходів до забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно зі ст. 67 Кодексу, позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У пункті 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» від 26 грудня 2011 року № 16 судам роз'яснено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Пунктом 3 згаданої постанови визначено, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Пунктом 7.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" (із змінами і доповненнями) роз'яснено, що у позовному провадженні піддані арешту кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат. Накладення господарським судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але господарський суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат. Відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

При цьому, обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Відповідно до п. 10 ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя вчиняє в необхідних випадках такі дії по підготовці справи до розгляду, зокрема, вирішує питання про вжиття заходів до забезпечення позову.

При цьому, суд зазначає, що під час розгляду заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення позову судом було встановлено, що позивач у визначеному законом порядку належним чином довів пов'язаність заявлених до вжиття заходів забезпечення позову з предметом позовних вимог та наявність достатніх підстав вважати, що невжиття таких заходів, у разі задоволення позовних вимог, значно утруднить або зробить неможливим виконання такого рішення.

Також, було встановлено, що обраний судом спосіб забезпечення позову співвідноситься з предметом позову, а отже існує конкретний зв'язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, а тому вжитий судом захід до забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову. Застосування заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача не порушить жодних прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу, не призведе до втручання у звичайну діяльність учасників судового процесу та до неможливості належного здійснення відповідачем господарської діяльності, а лише запровадить тимчасові обмеження, існування яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

У той же час, вказана ухвала суду про вжиття заходів до забезпечення позову являється чинною та не скасованою у встановленому законом порядку, та підлягає виконанню.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дослідивши зібрані у матеріалах справи докази, суд вважає, що відповідачем належним чином не доведено наявність підстав, що зумовлюють скасування вжитих заходів до забезпечення позову, а саме, що потреба у забезпеченні позову відпала або змінились певні обставини, що стали підставою для вжиття таких заходів.

Крім того, посилання відповідача на наявність підписаних сторонами додаткових угод до Договору поставки та Протоколу про зарахування зустрічних однорідних вимог не може бути підставою для скасування вжитих судом заходів до забезпечення позову та являється доказом у справі, який може вплинути на рішення суду, яке буде прийнято за результатом розгляду даного спору по суті.

При цьому, суд зазначає, що позов забезпечено з метою недопущення утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, проте, рішення по суті заявлених позовних вимог у даній справі не прийнято.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 68, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Агроцентр» про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою господарського суду міста Києва від 27.05.2015 р. у справі № 910/13288/15.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя Н.І. Зеленіна