ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 року Справа № 904/1380/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвської Н.Г. - головуючого,

Воліка І.М.,

Мележик Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", в особі філії "Дніпропетровське регіональне управління" ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26 травня 2015 року у справі № 904/1380/15 Господарського суду Дніпропетровської області за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Італ Тайгер", м. Дніпропетровськ, до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", м. Київ, в особі філії "Дніпропетровське регіональне управління" ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", м. Дніпропетровськ, про стягнення 1 753 175,34 грн.,

представники сторін в судове засідання не з'явились, про час та місце проведення засідання повідомлені належним чином,

в с т а н о в и в:

У лютому 2015 року позивач ТОВ "Італ Тайгер" пред'явив у господарському суді позов до відповідача ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", в особі філії "Дніпропетровське регіональне управління" ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", про стягнення 1 753 175,34 грн.

Вказував, що 04.02.2014 між ним (клієнтом) та відповідачем (банком) був укладений договір банківського рахунку "Класичний" № 31 (з подальшими змінами та доповненнями), згідно якого клієнт зобов'язувався передати банку суму грошових коштів (вклад) у тимчасове користування на умовах терміновості, платності та зворотності, а банк - виплатити клієнту таку суму та нараховані на неї проценти.

Посилаючись на порушення відповідачем умов договору та додаткових угод до нього в частині повернення вкладу та сплати нарахованих на нього процентів, позивач просив стягнути з відповідача на його користь (з урахуванням уточнених позовних вимог) 1 700 000,00 грн. суми грошового вкладу та 45 063,01 грн. процентів, нарахованих на вклад, а всього - 1 745 063,01 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2015 року № 904/1380/15 (суддя - Ніколенко М.О.), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26 травня 2015 року (колегія суддів у складі: Виноградник О.М. - головуючий, Джихур О.В., Вечірко І.О.), позов задоволено.

Постановлено стягнути із ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" на користь ТОВ "Італ Тайгер" суму грошового вкладу у розмірі 1 700 000,00 грн., суму процентів у розмірі 45 063,01 грн. та 34 901,26 грн. витрат по сплаті судового збору.

Постановлено повернути ТОВ "Італ Тайгер" із державного бюджету України зайво сплачений судовий збір у сумі 162,26 грн., перерахований на підставі платіжного доручення № 101 від 20.02.2015.

Судові акти мотивовані посиланнями на порушення відповідачем умов договору банківського рахунку "Класичний" № 31 від 04.02.2014 та додаткових угод до нього в частині своєчасного повернення позивачу грошового вкладу та сплати процентів, нарахованих на цей вклад, що є підставою для стягнення суми заборгованості у примусовому порядку.

У касаційній скарзі ПАТ "Банк "Фінанси та кредит", посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, неповне дослідження обставин справи просить скасувати постановлені у справі судові акти з направленням справи на новий розгляд.

Перевіривши доводи касаційної скарги та правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 04.02.2014 між сторонами у справі був укладений договір банківського вкладу "Класичний" № 31, згідно якого клієнт (позивач) зобов'язувався передати банку (відповідачу) суму грошових коштів (вклад) у тимчасове користування на умовах терміновості, платності та зворотності, а банк - виплатити клієнту таку суму та нараховані на неї проценти (п. 1.1 договору).

Відповідно до п.п. 1.2, 1.3 договору вклад складається з вкладних траншів, що розміщені клієнтом згідно з умовами цього договору; вкладний транш є сумою грошових коштів, що переказана клієнтом на вкладний рахунок в порядку та на умовах, передбачених цим договором та додатками, укладеними в рамках цього договору, і які є його невід'ємною частиною.

Строк дії договору визначений у п. 1.3 до 04.02.2015. Внесення коштів на вкладний рахунок відбувається протягом строку дії договору.

Згідно п.п. 2.1, 2.3 договору сторони погодили, що на суму вкладу в розрізі вкладних траншів банк нараховує проценти, розмір яких обумовлюється сторонами в додатках, що є невід`ємною частиною цього договору. Нарахування процентів за вкладом проводиться від дня, наступного за днем надходження вкладного траншу у банк, до дня, який передує його поверненню клієнту або списанню з рахунка клієнта, відповідно до строку вкладного траншу, що вказаний у відповідному договорі.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 договору банк зобов'язується нараховувати на вклад проценти відповідно до ставки, яка обумовлюється сторонами в додатках, які є невід'ємною частиною цього договору. Після закінчення строків надання вкладних траншів, що обумовлюються сторонами в додатках, банк зобов'язаний повернути суму вкладних траншів на умовах, зазначених у цьому договорі та к додатках до нього.

07.05.2014 сторони підписали додаток № 31-6 до договору № 31 від 04.02.2014, згідно якого для розміщення вкладного траншу у банку клієнт не пізніше 07.05.2014 здійснює перерахування грошових коштів зі свого поточного рахунку через транзитний рахунок № 2909.9.00.47913.06 в філії "Дніпропетровське РУ" АТ "Банк "Фінанси та Кредит" на вкладний рахунок у банку № 2610.4.047913.006 у розмірі 1 400 000,00 грн. на строк до 07.08.2014, з нарахуванням на зазначену суму відсотків у розмірі 25% річних.

07.08.2014 сторони підписали додаток № 31-6/1 до договору № 31, відповідно до якого були внесені зміни у додаток № 31-6 в частині строку розміщення коштів - до 07.11.2014, процентної ставки річних, розмір якої визначений сторонами на рівні 21%. Всі інші умови залишились незмінними.

07.11.2014 сторони підписали додаток № 31-6/2 до договору від 04.02.2014 № 31, згідно якого були внесені зміни в додаток № 31-6 до договору, зокрема, сума вкладу була змінена на 1 000 000,00 грн., продовжений строк розміщення депозиту до 10.02.2015, процента ставка встановлена на рівні 26%. Решта умов договору залишились незмінними.

17.07.2014 сторони підписали додаток № 31-7 до договору № 31 від 04.02.2014, відповідно до якого для розміщення вкладного траншу у банку, клієнт не пізніше 17.07.2014 здійснює перерахування грошових коштів зі свого поточного рахунку через транзитний рахунок № 2909.8.00.47913.07 в філії "Дніпропетровське РУ" АТ "Банк "Фінанси та Кредит" на вкладний рахунок у банку № 2610.3.047913.007 у розмірі 700 000,00 грн. на строк до 17.10.2014, з нарахуванням на зазначену суму відсотків у розмірі 21% річних.

17.10.2014 сторони підписали додаток № 31-7/1 до договору № 31, відповідно до якого були внесені зміни у додаток № 31-7 до договору в частині строку розміщення коштів - до 19.01.2015, процентної ставки річних, розмір якої встановлено на рівні 25%. Всі інші умови залишились незмінними.

19.01.2015 сторони підписали додаток № 31-7/2 до договору № 31, відповідно до якого були внесені зміни у додаток № 31-7, зокрема, строк депозиту продовжений до 20.02.2015, процентна ставка річних встановлена сторонами на рівні 27%. Всі інші умови залишились незмінними.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України).

Статтею 530 ЦК України встановлено якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на виконання умов вказаного договору позивач 07.05.2014 перерахував на рахунок банку, погоджений сторонами у договорі, кошти у розмірі 1 400 000,00 грн. та 17.07.2014 кошти у розмірі 700 000,00 грн., що підтверджується наявною у матеріалах випискою з особового рахунку ТОВ "Італ Тайгер".

07.11.2014 на виконання додаткової угоди № 31-6/2 до договору банківського вкладу банк повернув клієнту кошти у розмірі 400 000 грн., що підтверджується випискою з особового рахунка ТОВ "Італ Тайгер".

09.02.2015 позивач звернувся до банку з вимогою про повернення 10.02.2015 коштів депозитного вкладу у зв'язку із закінченням строку розміщення депозиту згідно договору банківського вкладу "Класичний" № 31 від 04.02.2014 та додатку до нього № 31-6 в сумі 1 000 000,00 грн. Банк отримав вказану вимогу 09.02.2015.

16.02.2015 позивач звернувся до банку з вимогою про повернення 20.02.2015 коштів депозитного вкладу у зв'язку із закінченням строку розміщення депозиту згідно договору банківського вкладу "Класичний" № 31 та додатку № 31-7 до нього в сумі 700 000,00 грн. Банк отримав вказану вимогу 16.02.2015р.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (ч. 1 ст. 1058 ЦК України).

Приписами ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" встановлено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад) - ч. 1 ст. 1060 ЦК України.

Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав (ч. 5 ст. 1061 ЦК України).

Згідно додатків № 31-6/2 від 07.11.2014 та № 31-7/2 від 19.01.2015 до договору банківського вкладу "Класичний" № 31 від 04.02.2014 сторони погодили, що датою повернення вкладу у сумі 1 000 000,00 грн. є 10.02.2015, а датою повернення вкладу у сумі 700 000,00 грн. є 20.02.2015, проте судами встановлено, що відповідач вказані грошові кошти у розмірі 1 700 000,00 грн. позивачу не повернув, проценти у розмірі 45 063,01 грн., нараховані на суму вкладу, не сплатив, що є порушенням банком своїх договірних зобов'язань та підставою до покладення на нього обов'язку повернути позивачу 1 700 000,00 грн. банківського вкладу та сплатити 45 063,01 грн. нарахованих процентів.

З вказаних обставин правильно виходили суди попередніх інстанцій задовольняючи позов.

Враховуючи викладене, судами попередніх інстанцій на підставі встановлених фактичних обставин, з'ясовано дійсні права і обов'язки сторін та правильно застосовано матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини.

Доводи касаційної скарги щодо порушення судами норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження та спростовуються викладеними обставинами, тому їх слід залишити поза увагою.

Суд дав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає вимогам ст. 43 ГПК України, переоцінка доказів, відповідно до ст. 1117 ГПК України, не входить до повноважень суду касаційної інстанції.

Постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, доводи касаційної скарги правильності викладених у ній висновків не спростовують, в зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", в особі філії "Дніпропетровське регіональне управління" ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", залишити без задоволення.

2. Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26 травня 2015 року у справі № 904/1380/15 залишити без змін.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", в особі філії "Дніпропетровське регіональне управління" ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" (49070, м. Дніпропетровськ, вул. Плеханова, 9, код ЄДРПОУ - 26460727) в дохід Державного бюджету України 17 450,00 (сімнадцять тисяч чотириста п'ятдесят) грн. судового збору за перегляд справи в суді касаційної інстанції.

4. Доручити місцевому господарському суду видати відповідний наказ.

Головуючий суддя: Н.Г. Дунаєвська

Судді: І.М. Волік

Н.І. Мележик