номер провадження справи 13/116/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2015 Справа № 908/3012/15

За позовом: Публічного акціонерного товариства „Енергомашспецсталь", м. Краматорськ Донецької області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Індра Енерджі", м. Запоріжжя

про визнання недійсним договору на постачання природного газу № 130014Д-47/623 від 17.05.2013 року

суддя Серкіз В.Г.

Представники сторін:

від позивача: Харитонова М.І.,довіреність № 17/10 від 11.02.2013р.

від відповідача: Машко Г.І., довіреність № 01 від 02.02.2015р.

Розглядається позовна заява Публічного акціонерного товариства „Енергомашспецсталь" до Товариства з обмеженою відповідальністю „Індра Енерджі" про визнання недійсним договору на постачання природного газу № 130014Д-47/623 від 17.05.2013р.

08.05.2015р. ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі № 908/3012/15 та призначено до розгляду на 03.06.2015р.

За клопотанням представників сторін судовий розгляд проводився без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

03.06.2015р. справу розглянуто, спір вирішено, прийнято рішення у справі, вступну та резолютивну частини якого оголошено в судовому засіданні згідно із приписами ст. 85 ГПК України.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві № 17/339-846 від 27.04.2015р. та просить суд визнати недійсним договір на постачання природного газу № 130014Д-47/623 від 17.05.2013р. укладений між Публічним акціонерним товариством „Енергомашспецсталь" та Товариством з обмеженою відповідальністю „Індра Енерджі". Позовні вимоги засновані на приписах ст.ст. 203, 215, 216 ЦК України та ст.ст. 1, 2, 12, ч. ст. 15, 49, 54, 56, 57, 64, 82, 83 ГПК України.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав визначених у відзиві на позовну заяву № 60 від 260.5.2015р. та просить суд відмовити позивачу в задоволені позову у повному обсязі, оскільки доводи позивача є необґрунтовані та не відповідають дійсності та законодавству.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд

В С Т А Н О В И В:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Індра Енерджі» (Постачальник) та Публічне акціонерне товариство «Енергомашспецсталь» (Покупець) був укладений договір на постачання природного газу № 130014Д-47/623 від 17.05.2013р. (Договір).

17.05.2013р. сторонами були укладені Протокол розбіжностей та протокол узгодження розбіжностей до договору на постачання природного газу № 130014Д-47/623 від 17.05.2013р.

Згідно п. 1.1 Договору, Постачальник зобов'язується передати Покупцю в період з травня 2013р. по 31 грудня 2013р. природний газ (газ), а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ Постачальнику на умовах даного Договору.

Відповідно до п. 12.1 Договору, договір набирає чинності з моменту підписання і діє в частині поставки газу з 01.05.2013р. по 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Постачання природного газу за цим Договором відбувалося тільки у травні 2013 року в обсязі 1 876,12 тис. куб. м. на загальну суму 7 907 890,82 грн., що підтверджується актом прийому-передачі природного газу, який підписаний без заперечення обома сторонами.

На виконання умов договору Публічне акціонерне товариство «Енергомашспецсталь» сплатило вартість природного газу згідно платіжних доручень № 1166 від 27.05.2013р. в сумі 1 500 000,00 грн., № 1359 від 27.05.2013р. в сумі 500 000,00 грн., № 2345 від 28.05.2013р. в сумі 1 000 000,00 грн., № 1426 від 29.05.2013р. в сумі 1 000 000,00 грн., № 1459 від 31.05.2013р. в сумі 299 324,48 грн., № 1602 від 05.06.2013р. в сумі 1 000 000,00 грн., № 1738 від 11.06.2013р. в сумі 500 000,00 грн., № 2554 від 13.06.2013р. в сумі 1 000 000,00 грн., № 34 від 17.06.2013р. в сумі 600 000,00 грн., № 1890 від 18.06.2013р. в сумі 508 566,34 грн.

Як зазначає позивач, отриманий від відповідача за договором на постачання природного газу № 130014Д-47/623 від 17.05.2013р. природний газ був використаний у виробництві. Таким чином, отримання газу та його використання у виробництві викликало зміни у структурі активів та зобов'язань, а та кож потягло за собою реальні зміни майнового стану підприємства. Газ, отриманий від відповідача був оприбуткований на підприємстві. Крім того, використання даного газу у виробництві підтверджується бухгалтерськими довідками. Таким чином, враховуючи вищевикладене, на підставі вищевказаного договору позивачем формуються податкові кредити та валові витрати. Однак, згідно листа № 17883/10/28-10-39-2-11, Міжрегіональним головним управлінням Міндоходів - Центральним офісом з обслуговування великих платників встановлено здійснення у 2013 році операцій між ПАТ «Енергомашспецсталь» та ТОВ «Індра Енерджі», які мають ознаки сумнівності у факті їх вчинення. Зазначені вище обставини можуть суттєво вплинути на використання позива чем прав, передбачених податковим законодавством та автоматично призвести до його порушення, оскільки на підставі спірного договору ПАТ «Енергомашспецсталь» формуються податкові кредити, валові витрати. ПАТ «Енергомашспецсталь» не має наміру продовжувати господарські відносини з відповідачем, оскільки є ризик пасивної участі позивача у схемі ухилення від сплати податків. Від ведення контрагента ПАТ «Енергомашспецсталь» до сумнівного значно порушує майнові права позивача, га рантовані законом. Невиконання в подальшому спірного договору не зможе поро джувати ті правові наслідки, на котрі розраховував позивач під час його укладення. Використання ПАТ «Енергомашспецсталь» для створення тіньового сектору протидіє інтересам Позивача та впливає на права Позивача стосовно здійснення ста більної, прибуткової діяльності. Вважаємо, що виконання спірного договору у пода льшому ущемляє майнові права позивача. Вказаний договір породжує не ті правові наслідки, на котрі розраховував ПАТ «Енергомашспецсталь» під час його укладення. Замовчування об ставин, що мають істотне значення для угоди, що укладається, є підставою вважати спірний договір недійсним. Сумнівна діяльність відповідача може вплинути на репу тацію ПАТ «Енергомашспецсталь», що значно вплине на відносини з контрагентами ПАТ «Енергомашспецсталь», оскільки, визначені на основі ретельного аналізу центри мінімізації та суб'єкти підприємництва, які є складовими ланками ланцюгів виведення коштів в тіньовий обіг, підлягають од ночасним перевіркам та комплексному відпрацюванню оперативно-розшуковими за ходами по всій Україні. Тому, позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсним договору на постачання природного газу № 130014Д-47/623 від 17.05.2013р. укладений між Публічним акціонерним товариством „Енергомашспецсталь" та Товариством з обмеженою відповідальністю „Індра Енерджі".

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог, виходячи з наступного.

Приписами ст. 6 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 181 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України, Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені Законом як істотні або є необхідними для Договорів даного типу, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов, що необхідні для такого типу Договору, що підтверджується підписами посадових осіб підприємств та печатками.

Згідно з ч.2 ст. 220 Цивільного кодексу України, договір визнається дійсним, якщо сторони домовилися щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулось повне або часткове виконання договору.

При цьому, як зазначено в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", при розгляді справ про визнання правочинів недійсними судам необхідно врахувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та Цивільного кодексу України, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Таким чином, стаття 215 ЦК України встановлює загальне правило про те, що правочин є недійсним у зв'язку з недодержанням у момент його вчинення стороною (сторонами) загальних вимог, які необхідні для чинності правочину, передбачених ст. 203 ЦК України.

Статтею 203 Цивільного Кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Позивач, у своїй заяві вказує про намір визнати спірний договір недійсним у судовому порядку у зв'язку з недодержанням в момент вчинення правочину вимог, які встановлені ч. 5. ст. 203 ЦК України, а саме те, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

В п.2.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.05.2013р. №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» зазначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, вважається таким з моменту його вчинення (частина перша статті 236 ЦК України). За змістом частини третьої статті 207 ГК України господарське зобов'язання, визнане судом недійсним, також вважається недійсним з моменту його виникнення. У силу припису частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 названого Кодексу, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено (договір, який не укладено). У зв'язку з наведеним господарським судам необхідно встановлювати, чи є оспорюваний правочин вчиненим та з якого моменту (статті 205 - 210, 640 ЦК України , частини друга - п'ята, сьома статті 180 ГК України тощо).

Спірний договір був вчиненим та виконаним з обох сторін, що підтверджується усіма необхідними документами, а саме:

- договір на постачання природного газу № 130014Д-47/62 від 17.05.2013р., протоколом розбіжностей та протоколом узгодження розбіжностей;

- листуванням між позивачем та відповідачем по суті договору;

- податковими накладними № 17 від 27.05.2013р, № 18 від 28.05.2013р., № 20 від 29.05.2013р., № 29 від 31.05.2013р.

- актом приймання передачі природного газу від 31.05.2013р.

- актом звіряння взаєморозрахунків від 11.06.2013р.

Окрім того, в червні 2013 року, ПАТ «Енергомашспецсталь» надав Товариству з обмеженою відповідальністю «Індра Енерджі» копію акту прийому-передачі виконаних робіт з транспортування природного газу, який був підписаний між ПАТ «Енергомашспецсталь» та ПАТ «Донецькоблгаз», в якому зазначено, що трубопроводами ПАТ «Донецькоблгаз» було протранспортовано на підприємство позивача в травні 2013 року 3 806,731 тис. куб. м. природного газу, з яких 1 876,120 тис, куб. м. від ТОВ «Індра Енерджі».

При цьому, ПАТ «Енергомашспецсталь» у своїй позовній заяві надає копії платіжних доручень про сплату за отриманий від відповідача природний газ за травень 2013 року і при цьому, наголошує, про те, що природний газ був використаний у діяльності підприємства, що ще раз підтверджує факт поставки та виконання умов договору як позивачем, так і відповідачем.

Як свідчить сам позивач, отриманий природний газ за договором на постачання природного газу № 130014Д-47/62 від 17.05.2013р. був використаний у виробництві, що, як наслідок, викликало зміни у структурі активів та зобов'язань, а також потягнуло за собою реальні зміни майнового стану підприємства.

Вищевказані обставини свідчать про вчинення сторонами дій спрямованих на виконання договору.

Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Тобто, приписами даної правової норми встановлено, що договір є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або він не визнаний судом недійсним.

Посилання позивача на лист № 17883/10/28-10-39-2-11 Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників, в якому було вказано на сумнівність факту вчинення правочинів з переліком контрагентів не може ставити під сумнів законність укладання договору на постачання природного газу № 130014Д-47/62 від 17.05.2013р. При цьому, жодного доказу такого факту немає.

ТОВ «Індра Енерджі» виконало усі зобов'язання за договором на постачання природного газу № 130014Д-47/62 від 17.05.2013р., в тому числі в повному обсязі сплати усіх необхідних платежів до Державного бюджету, що підтверджується випискою з рахунку. Тому, на думку суду, вказаний лист не може бути доказом невиконання договору та підставою для визнання договору на постачання природного газу № 130014Д-47/62 від 17.05.2013р. недійсним.

Посилання позивача на створення відповідачем тіньового сектору економіки не відповідає дійсності, оскільки ТОВ «Індра Енерджі» на час укладання договору на постачання природного газу № 130014Д-47/62 від 17.05.2013р. мало ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу за нерегульованим тарифом серії АВ № 472065 видану Національною комісією регулювання електроенергетики України.

Таким чином, договір, що був укладений між ПАТ «Енергомашспецсталь» та ТОВ «Індра Енерджі» на постачання природного газу № 130014Д-47/62 від 17.05.2013р. був дійсним, спрямованим на реальне настання правових наслідків, виконаний з обох сторін, а отже у суду відсутні підстави для визнання його недійсним.

Враховуючи викладене, в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до вимог ст. 44, 49 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82 - 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову відмовити.

Суддя В.Г. Серкіз

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Рішення оформлено і підписано згідно з вимогами ст. 84 ГПК України 25.06.2015р.