ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року Справа № 915/1041/15

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль С.М.,

при секретарі Сьяновій О.С.,

з участю представників сторін:

від позивача: Заливчий Я.В., дов. №169-О від 12.05.2014;

від відповідача: не з'явився,

за позовом Публічного акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК",

49074, м. Дніпропетровськ, вул. Батумська, 11,

адреса для листування: 49094, м. Дніпропетровськ, а/с 1800,

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,

АДРЕСА_1,

про стягнення 18647 грн. 27 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "АКЦЕНТ-БАНК" (далі - позивач) звернулось до господарського суду з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - відповідач) заборгованості за Договором банківського обслуговування б/н від 23.05.2011 у сумі 18647 грн. 27 коп., з яких: 10000 грн. 00 коп. - основний борг; 5198 грн. 53 коп. - проценти за користування кредитом; 2704 грн. 10 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 744 грн. 64 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Ухвалою від 19.06.2015 господарський суд призначив справу до розгляду у судовому засіданні та витребував у сторін низку документів.

На виконання вимог ухвали від 19.06.2015 позивач надав суду всі витребувані матеріали.

Про дату, час і місце судового засідання сторони повідомлені у встановленому ч. 1 ст. 64 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) порядку. Згідно з абзацом третім підпункту 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Враховуючи вищенаведене та зважаючи на повернення "Укрпоштою" ухвали від 19.05.2015, що направлялась на юридичну адресу відповідача, з відміткою «із закінченням терміну зберігання», що про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, правом участі в судовому засіданні не скористався.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, господарський суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. Висновок суду ґрунтується на такому:

23.05.2011 відповідач підписав заяву про відкриття йому поточного рахунку й таким чином приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг" (надалі - Умови), Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http//a-bank.ua, які разом складають Договір банківського обслуговування б/н від 23.05.2011 та взяв на себе зобов'язання виконувати умови Договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України (далі - ГК) господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Цивільним законодавством України передбачено, що договір укладається шляхом приєднання до умов, встановлених однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах.

Укладання між банком та відповідачем договору у спрощений спосіб підтверджується заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, підписаною відповідачем 23.05.2011.

За своєю юридичною природою укладений сторонами договір є змішаним договором здійснення банківських операцій, який містить елементи договору банківського рахунку та кредитного договору.

Статтею 339 ГК передбачено, що банками здійснюється фінансове посередництво у формі банківських операцій, зокрема розрахункових, кредитних. Розрахункові операції банків спрямовані на забезпечення взаємних розрахунків між учасниками господарських відносин, а також інших розрахунків у фінансовій сфері (ч.1 ст.341 ГК), а кредитні операції полягають у розміщені банками від свого імені, на власних умовах та на власний ризик залучених коштів юридичних осіб (позичальників) та громадян (ст.345 ГК).

Для здійснення розрахунків суб'єкти господарювання зберігають грошові кошти в установах банків на відповідних рахунках (ч.2 ст.341 ГК). Юридичні особи та громадяни-підприємці мають право відкривати рахунки для зберігання грошових коштів і здійснення всіх видів банківських операцій у будь-яких банках України за своїм вибором (ч.4 ст. 342 ГК). За договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком ( ч.1 ст.1066 Цивільного кодексу України (далі - ЦК). Клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором (ч.4 ст.1068 ЦК). Якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 ЦК), якщо інше не встановлено договором або законом (ст.1069 ЦК).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Умовами, які є невід'ємною частиною укладеного між сторонами договору від 30.07.2013, передбачено таке:

Пунктом 3.11.1.1. Умов передбачено, що кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банка та Клієнта.

Відповідно до п. 3.11.1.3. Умов - кредит надається в обмін на зобов'язання Клієнта щодо його повернення, сплаті процентів та винагороди.

Відповідно до 3.11.8 Умов - проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до «Умов і правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкритті поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у

формі обміну паперовій або електронній інформацією. або в будь-якій іншій формі - «Угода»).

Відповідно до п. 3.11.1.6. Умов зазначає, що Ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши Угоду, Клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна Ліміту проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, смс - повідомлення або інших)

Відповідно до Договору від 23.05.2011 відповідачу було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок 3325 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, смс-повідомлення або інших), що визначено і врегульовано Умовами.

Свої зобов'язання за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитний ліміт в розмірі 10500,00 грн. в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, смс-повідомлення або інших), що визначено і врегульовано Умовам та підтверджується випискою по рахунку. (а.с. 47)

Відповідно до п. 3.11.1.16. Умов при укладанні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до Умов (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк, інтернет-клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі), банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

У статті 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис" встановлено, що електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки). Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму.

Відповідно до ч. 2. ст. 639 ЦК якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до розділу Умов 3.11.4. яким затверджений порядок розрахунків, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка).

За період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця (надалі - "період, в який дебетове сальдо підлягає обнуленню"), розрахунок процентів здійснюється за процентною ставкою в розмірі, 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

При не обнуленні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнуленню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, Клієнт виплачує Банку за користування кредитом проценти в розмірі 24% річних, починаючи з останньої дат» періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнуленню.

У випадку непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання Клієнта щодо погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні Клієнтом будь-якого з грошового зобов'язання Клієнт сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48 (сорок вісім) % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення Клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права Банку на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого Умовами і правилами надання Банківських послуг, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі 0,1315% від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань.

Під «непогашенням кредиту» мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня.

Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати.

При несплаті винагороди, відсотків у відповідні їм дати сплати, вони вважаються простроченими.

Відповідно до п. 3.11.2.3.4. Умов - Банк має право при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбаченого «Умовами, змінити умови кредитування - вимагати від Клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі.

Відповідно до 3.11.5.1 Умов - При порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених Умовами п., п. 3.11.2.2.2, 3.11.4.1, 3.11.4.2, 3.11.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п., п. 3.11.1.8, 3.11.2.2.3, 3.11.2.3.4, винагороди, передбаченого п. п. 3.11.2.2.5, 3.11.4.4, 3.11.4.5, 3.11.4.6 Клієнт сплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації Банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі, зазначеному в п. 3.11.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Відповідно до п.6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, відповідно до 3.11.5.4 Умов - нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбаченої п. 3.11.0.5.1., 3.11.5.2., 3.11.5.3, здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано Клієнтом.

Судом встановлено, що на виконання договірних зобов'язань банком перераховано відповідачеві кредитні кошти в сумі 10000,00грн. і останнім їх отримано у період з 20.01.2014р. по.03.02.2014р., що підтверджується випискою по рахунку, а також розрахунком заборгованості. З цієї ж виписки вбачається, що відповідач прострочив виконання свого зобов'язання за даним договором щодо своєчасного повернення вказаної суми кредиту починаючи з 01.07.2014р., і тому на даний час основна заборгованість з повернення кредиту становить суму 10000,00грн.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 629 ЦК договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 1069 ЦК якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Відповідачем не спростовано факт наявності вказаної заборгованості, як і не подано суду доказів оплати боргу. Отже, вимога про стягнення суми основної заборгованості з відповідача в розмірі 10000,00 грн. є обґрунтованою, і такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до п.3.11.4.1.1 Умов проценти у період з 20.01. 2014р. по 26.01.2014р. банком не нараховувались, але оскільки відповідач не здійснив обнулення дебетового сальдо в одну із дат наступного 20-го до 25-го числа місяця, йому у період з 27.01.2014р. по 30.06.2014р. нараховано відсотки за ставкою 24% річних (пп. 3.11.4.1.2. Умов).

У період з 01.07.2014р. по 17.03.2015р. у зв'язку із зміною відсоткової ставки, відсотки на прострочену заборгованість нараховано виходячи зі ставки 56% річних (пп. 3.11.4.1.3. Умов і правил, що діють з 01.07.2014р.).

Сума заборгованості за відсотками виникла за період з 03.12.2013р. по 17.03.2015р. та складає 5198,53грн. Розрахунок позивача здійснено з урахуванням положень Умов договору.

Таким чином, нарахування позивачем заборгованості по процентам за користуванням кредитом в сумі 5198 грн. 53 коп. за період з 03.12.2013 по 17.03.2015 є обґрунтованим, отже, вказана сума підлягає задоволенню.

Заборгованість по комісії нарахована була нарахована позивачем відповідно до п. 3.11.4.4. Умов за період з 04.07.2014р. по 17.03.2015р. в сумі 744,64,00грн. (з 01.07.2014р. - п. 3.11.4.4 Умов). Відповідно до положень цього пункту клієнт доручає банку здійснювати списання винагороди зі своїх рахунків. З аналізу вказного пункту, а також п.3.11.2.1.4.1 (1) банк проводить обслуговування рахунку як за наявності кредитового сальдо так і за умови наявності дебетового сальдо - при цьому кошти списуються за рахунок кредитного ліміту. У відповідності з вищенаведеними умовами договору банк може здійснювати погашення щомісячної винагороди (комісії) за рахунок кредитного ліміту.

Отже, вимога про стягнення заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 744,64 грн. є обґрунтованою і також підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п.6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, відповідно до 3.11.5.4 Умов - нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбаченої п. 3.11.0.5.1., 3-11.5.2., 3.11.5.3, здійснюється протягом 3 (Трьох) років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано Клієнтом.

Згідно зі ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Судом перевірено та встановлено, що розрахунок пені здійснено арифметично правильно. Отже, вимога про стягнення пені в сумі 2704,10 грн. за період з 04.07.2014 по 17.03.2015 є обґрунтованою і також підлягає задоволенню.

Стосовно застосування, підвищеної відсоткової ставки за користування кредитом у розмірі 36% та за прострочення виконання основного зобов'язання у розмірі 56% річних, починаючи з 01.07.2014р., суд зазначає наступне.

Згідно п. 3.11.1.12 Умов для розрахунку процентів за користування кредитним лімітом встановлюється диференційована процентна ставка. Процентна ставка до розрахунку залежить від строку існування непогашеного залишку по кредиту. Процентна ставка може бути змінена банком в порядку передбаченому даним розділом «Умов та правил надання банківських послуг»

Пунктом 3.11.2.3.1. передбачено: що сторони в порядку ч.І ст. 212 ЦК України дійшли взаємної згоди про те, що процентна ставка за користування кредитом може бути підвищена Банком у разі якщо підвищиться облікова ставка НБУ на 1 чи більше пунктів, чи/або курс гривні до іноземної валюти 1-ї групи класифіктора іноземних валют збільшиться на 5 або більше процентів чи/або вартість ресурсів на міжбанківському грошовому ринку збільшиться на 5 чи більше процентів. Сторони домовились, що збільшена процентна ставка починає діяти після того, як Банк повідомить Клієнта про настання подій, зазначених в даному пункті, а клієнт не сплатить наявну перед банком заборгованість в порядку і строки, передбачені «Умовами і правилами надання банківських послуг». Банк повідомляє клієнта про настання подій, зазначених в даному пункті, на свій вибір або в письмовій формі, або за допомогою встановлених засобів електронного зв'язку банка та клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, 8М8-повідомлення чи інших.).

Тобто клієнт надав згоду на встановлення змінюваної процентної ставки та подальшу її зміну. Закон прямо забороняє в односторонньому порядку змінювати фіксовану процентну ставку. Але по-перше зазначена процентна ставка є змінюваною відповідно до умов та правил, а по-друге клієнтом надано згоду на її зміну у подальшому.

Позивачем на підставі протоколу кредитного комітету від 27.05.2014р (затвердженого 30.05.2014р. за № Э.DN/201/3/2/6-6782641) було прийнято рішення про підвищення процентної ставки по кредитним лімітам на рахунках після пільгового періоду з 24% до 36%річних - понад 45днів, 56% - понад 3 місяці. Комісія 0,9% для пільгового періоду - без змін.

Підвищення процентної ставки відбулося у зв'язку із значним підвищенням курсу гривні до іноземної валюти, зокрема долару США. який відповідно до Класифікатора іноземних валют та банківських металів затвердженого постановою Правління НБУ 04.02.98 N 34 (у редакції постанови Правління Національного банку України від 02.10.2002 N 378) відноситься до першого класу вільно конвертованих валют в Україні

Так, станом на 01.01.2014р. вартість 1 дол. США згідно офіційного курсу НБУ складала 7.99грн., а станом на 27.05.2014р. - 11,75 грн. У зв'язку з цим курс гривні по відношенню до долару США у період з 01.01.2014р. по 27.05.2014р. підвищився на 32%, а отже підвищення процентної ставки за кредитним договором відбулося у відповідності з п.3.18.2.3.1 Умов.

Згідно з ч.1 ст. 1056-1 ЦК процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч.2 ст. 1056-1 ЦК).

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за Договором обслуговування кредитних лімітів на поточному рахунку станом на 17.03.2015 відповідач має заборгованість 18647 грн. 27 коп., з яких: 10000,00 грн. - основний борг; 5198,53 грн. - проценти за користування кредитом; 2704,10 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; 744,65 грн. - комісія за користування кредитом.

Через невиконання умов укладеного сторонами Договору, банк звернувся до відповідача з претензією від 10.02.2015 №10523А33KS008 про погашення заборгованості, направлення якої підтверджується копією фіскального чеку поштового відділення від 01.03.2015 та описом вкладення до цінного листа. Дану претензію відповідач залишив без реагування та виконання.

З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на Договорі сторін, чинному законодавстві України, матеріалами справи підтверджені, відповідачем не спростовані, тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,(АДРЕСА_1, (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК" (49074, м. Дніпропетровськ, вул. Батумська, 11, ідентифікаційний код 14360080) грошові кошти у сумі: 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп. - основний борг; 5198 (п'ять тисяч сто дев'яносто вісім) грн. 53 коп. - проценти за користування кредитом; 2704 (дві тисячі сімсот чотири) грн. 10 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; 744 (сімсот сорок чотири) грн. 64 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судовий збір.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Сторони, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково у порядку і строки встановлені ст.93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 13.07.2015

Суддя С.М. Коваль