ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2015 р. Справа № 25/229

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Юрченка Я.О.

суддів Зварич О.В.

Галушко Н.А.

при секретарі судового засідання Лялька Н.Р.

за участю представників:

позивача: Дутка Ю.І. - представник (довіреність в матеріалах справи);

відповідача: Кордонець М.Г. - представник (довіреність в матеріалах справи); Тютько А.Б. - ліквідатор;

третіх осіб: не з'явились;

органу виконання судових рішень: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Макс Фріз" б/н та б/д

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 18.05.2015 (суддя Манюк П.Т.) про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання та видачу дубліката наказу

у справі № 25/229

за позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, м. Львів

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Макс Фріз", м. Львів

за участю третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: закритого акціонерного товариства "Львівський виноробний завод", м. Львів

за участю третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Шевченківського Відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, м. Львів

про стягнення неустойки.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 18.05.2015 у справі № 25/229 заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання та видачу дубліката наказу задоволено.

Відновлено позивачу пропущений строк для пред'явлення до виконання наказу Господарського суду Львівської області від 23.11.2009 у справі № 25/299.

Видано дублікат наказу від 23.11.2009 у справі № 25/299 про стягнення з відповідача на користь позивача 122 249, 11 грн боргу.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована, зокрема тим, що втрата наказу про примусове виконання рішення відбулася не з вини стягувача, а у зв'язку з його пересилкою за належністю до Шевченківського ВДВС Львівського МУЮ, під час якої наказ був втрачений. А про вказані обставини стягувану стало відомо лише з відповіді Шевченківського ВДВС Львівського МУЮ на поданий стягувачем запит з проханням скерувати копію постанови про відкриття виконавчого провадження. Відтак, наявні підстави для задоволення заяви стягувача.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, боржник - ТОВ "Макс Фріз", звернулось до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 18.05.2015 та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні заяви боржника про відновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання та видачу дубліката наказу відмовити.

Зокрема, в апеляційній скарзі вказує на те, що стягувач звернувся до суду з заявою про видачу дубліката наказу більш ніж через 4 роки після винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, та більш ніж 2 роки після закінчення строку, встановленого для його пред'явлення до виконання. На думку скаржника, строк звернення з заявою про видачу дубліката наказу є присікальним.

Крім того, вказує що стягувачем не надано доказів неотримання копії постанови про закінчення виконавчого провадження.

Стверджує, що стягувачу було відомо про закінчення виконавчого провадження та надіслання виконавчого документу до Шевченківського ВДВС Львівського МУЮ, а також він мав всі можливості з'ясування ходу здійснення виконавчого провадження, оскільки отримав ідентифікатор доступу.

Відтак, зазначає, що обставини, викладені в ухвалі суду не узгоджуються з законом.

Розпорядженням голови суду від 21.07.2015 у зв'язку з перебуванням суддів Давид Л.Л. та Гриців В.М. у відпустці, у склад судової колегії внесено зміни, замість суддів Давид Л.Л. та Гриців В.М. введено суддів Зварич О.В. та Галушко Н.А.

В даному судовому засіданні представник стягувача заперечила проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просила ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Крім того, надала усні пояснення та вказала, що копію постанови про закінчення виконавчого провадження від 30.12.2010 стягувач не отримував, зазначила, що боржником здійснено проплати заборгованості в розмірі 30 000, 00 грн.

Представник боржника та ліквідатор товариства підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, просили скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 18.05.2015 та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні заяви боржника про відновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання та видачу дубліката наказу відмовити.

Орган виконання судових рішень та треті особи явку повноважних представників в судове засідання не забезпечили, причини неявки не повідомили.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали норм процесуального права, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу Господарського суду Львівської області від 18.05.15 у справі № 25/229 - залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 11.11.2009 позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області до товариства з обмеженою відповідальністю "Галка Макс" про стягнення неустойки в сумі 122 249, 11 грн. задоволено.

Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача - 122 249, 11 грн. боргу, 12 224, 90 грн. державного мита та 118, 00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання рішення господарським судом було видано наказ від 23.11.2009. Наказ дійсний для пред'явлення до виконання до 23.11.2012.

В Личаківському ВДВС Львівського МУЮ перебувало виконавче провадження № 18133101 з примусового виконання наказу у справі № 25/229, що виданий 23.11.2009 Господарським судом Львівської області.

30 грудня 2010 року державним виконавцем Личаківського ВДВС Львівського МУЮ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та оригінал виконавчого документу скеровано за належністю до Шевченківського ВДВС ЛМУЮ за місцезнаходженням головного офісу ТзОВ "Галка Макс" за адресою: м. Львів вул. Заповітна, 1.

У зв'язку з поштовою пересилкою виконавчого документу з Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції його було втрачено.

Надалі, 02.10.2014 Личаківський відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції звернувся в господарський суд з заявою про відновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання та видачу дублікату наказу від 23.11.2009 у даній справі.

За результатами розгляду заяви Личаківського ДВС Львівського МУЮ 24.10.2014 Господарським судом Львівської області винесено ухвалу, якою задоволено заяву про відновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання та видачу дубліката наказу у справі № 25/229.

Поряд з цим, вказане судове рішення було скасовано постановою Львівського апеляційного господарського суду від 18.02.2015 в задоволенні заяви Личаківського ДВС Львівського МУЮ відмовлено, з огляду на те, що закон не передбачає права державного виконавця звертатися із заявою про поновлення строку для пред'явлення наказу до виконання, а також те, що подання про видачу дублікату наказу у справі № 25/229 Господарського суду Львівської області подано після закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання (30.12.2013), а підстави для поновлення строку для його пред'явлення за заявою Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції відсутні.

З огляду на приписи ст. 35 ГПК України, вказані обставини не підлягають повторному доказуванню.

Разом з тим, вказаною постановою встановлено, що 16.05.2014 стягувач звертався до Шевченківського ВДВС Львівського МУЮ з проханням скерувати на адресу відділення копію постанови про відкриття виконавчого провадження.

У відповідь на поданий запит Шевченківський ВДВС ЛМУЮ листом від 26.05.2014 повідомив стягувача, що станом на час надання відповіді виконавче провадження з виконання наказу господарського суду Львівської області від 23.11.2009 у справі № 25/229 у відділ не надходило та на виконанні не перебуває.

Місцевим господарським судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили що Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Львівській області протягом 2011-2013 років було відомо про втрату органами державної виконавчої служби виконавчого документу - наказу господарського суду від 23.11.2009 у справі № 25/229. Також представником стягувача в судовому засіданні зазначено, що копію постанови про закінчення виконавчого провадження позивач не отримував, а про втрату виконавчого документу останній дізнався лише з відповіді Шевченківського ВДВС ЛМУЮ.

Згідно з ст. 32 ГПК України, одним із видів доказів є саме пояснення представників сторін.

Відповідно до Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання; усі суб'єкти права власності рівні перед законом; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території; обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13, частина перша статті 55, частина п'ята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129).

Згідно з частиною другою статті 13 Закону України „Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Як зазначає Конституційний Суд України, виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно з ст. 116 ГПК України, виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого наказу, який є виконавчим документом.

Як вбачається з матеріалів справи, наказ Господарського суду Львівської області на виконання рішення від 11.11.2009 був виданий судом 23.11.2009 та відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» дійсний для пред'явлення до 30.12.13 (з урахуванням переривання строку пред'явлення наказу до виконання).

Положеннями ст. 119 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено. Заява про відновлення пропущеного строку подається до господарського суду, який прийняв судове рішення. Заява розглядається у засіданні господарського суду, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач і боржник.

Приписами ст. 120 ГПК України встановлено, що у разі втрати наказу господарський суд може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання.

Порядок встановлення, обчислення та закінчення процесуальних строків, підстави їх зупинення, умови і порядок відновлення та продовження процесуальних строків регламентовано статтями 50-53 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно вимог ч. 1 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, за заявою сторони господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законодавством процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

Відтак, з урахуванням того факту, що наказ було втрачено не з вини стягувача, доказів повідомлення стягувача про закінчення виконавчого провадження матеріали справи не містять, обов'язковості виконання судового рішення, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду щодо наявності правових підстав для задоволення заяви стягувача про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання та видачу дубліката наказу.

При цьому, слід врахувати, що відповідач, всупереч приписів ч. 5 ст. 124 Конституції України та статті 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" щодо права на виконання рішення суду протягом розумного строку, самостійно судове рішення не виконав.

Крім того, судова колегія зазначає, що після винесення місцевим господарським судом ухвали суду від 24.10.2014 порушені інтереси стягувача були відновлені, а неправомірність звернення з заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання та видачу дубліката наказу було встановлено лише апеляційним судом при винесенні постанови від 18.02.2015, після чого стягувач звернувся 27.03.2015 до місцевого господарського суду.

З огляду на поновлення судом строку для пред'явлення наказу до виконання, доводи скаржника про присікальний строк, встановлений ст. 120 ГПК України є безпідставними.

Інші доводи скаржника спростовуються вищевикладеним в сукупності, та не можуть слугувати підставою для зміни чи скасування ухвали місцевого господарського суду від 18.05.2015.

Відповідно до вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Керуючись ст. ст. 35, 43, 49, 101, 103, 105, 106, 116, 118, 119, 120 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 18.05.2015 у справі № 25/229 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Витрати по сплаті судового збору за перегляд рішення в апеляційному порядку покласти на скаржника.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Головуючий суддя Юрченко Я.О.

Суддя Зварич О.В.

Суддя Галушко Н.А.