ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2015 р. Справа№ 914/1903/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Львівобленерго", м. Львів

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат", м. Жидачів Львівська область

про стягнення 402 117,91 грн.

Суддя Ділай У.І.

За участі представників:

Від позивача: Деленко Б.В. - представник (Довіреність №502-427912 від 25.12.2014р.)

Від відповідача: не з'явився

Права і обов'язки передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України роз'яснено. Заяв про відвід судді не подавалось. Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу не надходило.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини.

Публічне акціонерне товариство "Львівобленерго" звернулось з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат" про стягнення 218 740,78 грн. боргу за спожиту активну електроенергію, 2 315,24 грн. боргу за перетікання реактивної енергії, 212 920,16 грн. пені, 12 697,53 грн. 3% річних, 542 708,90 грн. інфляційних нарахувань.

Ухвалою суду від 15.06.2015р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 30.06.2015р.

Ухвалами суду від 30.06.2015р.та від 09.07.2015р. розгляд справи відкладено, з підстав наведених ухвалах.

У судовому засіданні 16.07.2015р. представник позивача подав заяву (вх.№3045/15 від 16.07.2015р.) про зменшення позовних вимог, зокрема, просив стягнути з відповідача 218 740,78 грн. боргу за спожиту активну електроенергію, 2 315,24 грн. боргу за перетікання реактивної енергії, 112 814,74 грн. пені, 5 605,98 грн. 3% річних, 311 153,57 грн. інфляційних нарахувань.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання 16.07.2015р. повторно не забезпечив, причин неявки та невиконання вимог ухвал суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Отже, відповідач вважається повідомленим про час та місце судового розгляду справи. Господарським судом виконані всі можливі заходи щодо сповіщення відповідача про час та місце судового засідання.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідач не скористався своїм правом подання відзиву на позовну заяву та надання доказів в порядку статті 33 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи те, що норми статті 38 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції.

У зв'язку з тим, що відповідач не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, подання відзиву на позов та доказів, а матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін і неявка відповідача не перешкоджає вирішенню спору, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України - за наявними у ній матеріалами.

В процесі розгляду матеріалів справи суд

встановив:

10.05.2007р. між Відкритим акціонерним товариством "Львівобленерго" (постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат" (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії № 90059 з додатками (надалі - договір) за умовами якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю зазначеною в додатку №9 "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п.2.2.2. договору постачальник зобов'язувався постачати споживачу електроенергію, як різновид товару, в обсягах та відповідно до умов цього договору та додатків до нього.

Згідно п.2.3.3 договору споживач зобов'язувався оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків №2 "Порядок розрахунків" та №9 "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії".

10.05.2007р. між постачальником та споживачем було укладено додаток №2 "Порядок розрахунків" до договору №90059 від 10.05.2007р.

Відповідно до п.2 додатку №2 до договору розрахунковим вважається період з 1 числа поточного місяця до 30 (31) числа поточного місяця (включно) та прирівнюється до календарного. Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на зазначений у договорі поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії.

Згідно п.4 додатку №2 до договору споживач протягом розрахункового періоду здійснює 3 (три) планових платежі на поточний рахунок із спеціальним режимом використання у таких співвідношеннях: з 01 до 09 числа розрахункового періоду 60 % вартості заявленого (очікуваного) обсягу споживання; з 10 до 19 числа розрахункового періоду 20 % вартості заявленого (очікуваного) обсягу споживання; з 20 до 29 числа розрахункового періоду 20 % вартості заявленого (очікуваного) обсягу споживання.

Відповідно до п.5 додатку №2 до договору, остаточний розрахунок споживача за електричну енергію спожиту протягом розрахункового періоду здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених ПКЕЕ.

Під час визначення суми платежу остаточного розрахунку за поточний розрахунковий період враховуються суми проведеної в попередніх та поточному розрахункових періодах оплати споживання електричної енергії за поточний розрахунковий період.

Відповідно до абз.2 п.7 додатку №2 до договору, тривалість періоду для оплати отриманих рахунків має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунку.

Як встановлено судом, за розрахунковий період січня 2015р. відповідачем спожито 149180 кВт/год. на суму 218740,78 грн. про що відповідачу 05.05.2015р. скеровано рахунок за активну електроенергію №300504/49032-1. Загальна сума заборгованості складає 1 955 992,42 грн., з яких 657 523,70 грн. станом на 10.12.2014р. заявлено як конкурсні вимоги у справі про банкрутство ПАТ "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат" №914/4160/14, а 1 298 468,72 грн. забезпечено рішенням господарського суду, 213 621,50грн. оплачено відповідачем та зараховано на виконання рішення суду.

Як стверджує позивач у позовній заяві, вищевказаний рахунок відповідач станом на дату подання позовної заяви не оплатив в результаті чого виникла заборгованість за спожиту активну електроенергію, в тому числі, за розрахунковий період квітня 2015р. в сумі 218 740,78 грн.

Відповідно до п.6.33. ПКЕЕ, Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та її споживачами, погодженої НКРЕ, затвердженої наказом Мінпаливенерго України від 17.01.2002р. №19, було укладено додаток №7б до договору №90059 від 10.05.2007р. "Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії". Згідно з п.2.3.4. договору споживач зобов'язується здійснювати оплату за перетікання реактивної електроенергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком №7а (7б).

Враховуючи наведене, ПАТ "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат" порушило умови договору, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за перетікання реактивної електроенергії у сумі 2315,24 грн.

Рахунок за реактивну енергію №300304/49033-2 скерований відповідачу 05.05.2015р. на загальну суму 12 787,42 грн. (з яких 6 570,76 грн. заявлено як конкурсні вимоги у справі про банкрутство ПАТ "Жидачівський целюлозно паперовий комбінат" №914/4160/14, а 3901,47 грн. стягнуто рішеннями господарського суду Львівської області). Позивач вважає, що до стягнення підлягає 2315,24 грн. боргу за розрахунковий період квітня 2015р.

Після порушення провадження судом у даній справі позивач подав заяву (вх.№3045/15 від 16.07.2015р.) про зменшення позовних вимог, зокрема, просив стягнути з відповідача 218 740,78 грн. боргу за спожиту активну електроенергію, 2 315,24 грн. боргу за перетікання реактивної енергії, 112 814,74 грн. пені, 5 605,98 грн. 3% річних, 311 153,57 грн. інфляційних нарахувань.

При прийнятті рішення суд виходить із наступного:

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За умовами ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, але при укладенні договору сторони повинні керуватися вимогами Цивільного кодексу України, іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст.26 Закону України "Про електроенергетику" та Правил користування електричною енергією (далі ПКЕЕ), затверджених Національною комісією регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996р. (в редакції постанови НКРЕ України від 17.10.2005р. №910 із змінами та доповненнями) постачання електричної енергії здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, який укладається між споживачем та постачальником електричної енергії.

Згідно ст.275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Згідно із п. 5.1 ПКЕЕ, договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Відповідно до вимог ст.27 Закону України "Про електроенергетику", правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушенням в електроенергетиці є порушення правил користування електричною енергією.

Судом встановлено, що 10.05.2007р. між позивачем і відповідачем укладено договір №90059 про постачання електричної енергії.

Відповідно до п.2.1 договору під час виконання умов договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією.

Відповідно до п.1.2. ПКЕЕ, засоби обліку - засоби вимірювальної техніки, у тому числі лічильники, трансформатори струму та напруги, кола обліку, які використовуються для визначення обсягу електричної енергії та величини споживання електричної потужності.

Як встановлено судом, відповідачем спожито 149180 кВт/год. на суму 218 740,78 грн. за квітень 2015 року. Внаслідок невиконання умов договору у відповідача виникла також заборгованість за перетікання реактивної електроенергії у сумі 2315,24грн.

Позивач виставив відповідачу рахунок за спожиту активну електроенергію №300504/49032-1 за квітень 2015р. на суму 1 961 111,70 грн. Крім того, відповідачу виставлено рахунок за реактивну енергію №300304/49033-2 за квітень 2015р. на загальну суму 12 787,42 грн.

Відповідач повинен був оплатити вказані рахунки до 12.05.2015р.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.5 додатку №2 до договору остаточний розрахунок споживача за електричну енергію спожиту протягом розрахункового періоду здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених ПКЕЕ.

Згідно абз.2 п.7 додатку №2 до договору тривалість періоду для оплати отриманих рахунків має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунку.

Як встановлено судом, що відповідач не оплатив заборгованість позивачу.

Отже, відповідач своїх зобов'язань за Договором не виконав, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 193 ГК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в судовому засіданні позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договором №90059 про постачання електричної енергії від 10.05.2007р. Відтак, з відповідача на користь позивача слід стягнути 218 740,78 грн. боргу за спожиту активну електроенергію та 2 315,24 грн. боргу за перетікання реактивної енергії

Перевіривши поданий позивачем розрахунок, підстави та правильність нарахування 3% річних та інфляційні втрати, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, за якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, судом встановлено, що позивач просить правомірно стягнути з відповідача 5 605,98 грн. 3% річних та 311 153,57 грн. інфляційних нарахувань.

Розглянувши та перевіривши вимогу позивача про стягнення 112 814,74 грн. пені з відповідача, суд зазначає наступне.

У п. 4.2.1. договору сторони узгодили, що за внесення платежів, передбачених цим договором, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності із ч. 2 ст. 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно із вимогами ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 4.2.1. №90059 про постачання електричної енергії від 10.05.2007р. та ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», позивач правомірно просив стягнути з відповідача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу в розмірі 2230,05грн. пені.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок, підстави та правильність нарахування пені, суд встановив, що позивачем допущені арифметичні помилки. Відтак, судом самостійно здійснено перерахунок суми пені, згідно із яким до стягнення з відповідача підлягає 112 814,74 грн. пені.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши представлені докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, документально підтвердженими і такими, що підлягають задоволенню з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Наявність провадження у справі про банкрутство відповідача не позбавляє позивача права на звернення із зазначеним позовом у позовному провадженні, оскільки предметом спору у справі 914/1103/15 є стягнення заборгованості, яка виникла після порушення справи про банкрутство, а отже є поточною.

Так, відповідно до положень ч.5 ст.19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкуртом" дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів.

Судовий збір покладається на відповідача пропорційно до задоволених вимог із врахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про судовий збір" позивачу підлягає поверненню з держбюджету України у встановленому цією нормою Закону порядку 6775,04грн. судового збору, у зв'язку із поданням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Керуючись ст.ст.26, 27 Закону України "Про електроенергетику", ст.ст.11, 525, 526, 530, 549, 610 -612, 627-629 ЦК України, ст.ст. 174, 193, 230-232, 275 ГК України, ст.ст. 43, 33, 34, 43, 44, 49, 75, п.1-1 ст.80, 82-85, 87, 115, 116 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат (81700, Львівська область, Жидачівський район, м. Жидачів, вул. Фабрична, 4; ідентифікаційний код 00278801) на користь Публічного акціонерного товариства "Львівобленерго" (79026, м. Львів, вул. Козельницька, 3; ідентифікаційний код 00131587) 218 740,78 грн. боргу за спожиту активну електроенергію, 2 315,24 грн. боргу за перетікання реактивної енергії, 112 814,74 грн. пені, 5 605,98 грн. 3% річних, 311 153,57 грн. інфляційних нарахувань та 13 012,61 грн. судового збору.

3. Повернути Публічному акціонерному товариству ""Львівобленерго" (79026, м. Львів, вул. Козельницька, 3; ідентифікаційний код 00131587) зайво сплачений судовий збір у розмірі 6775,04грн.

4. Накази видати згідно ст.116 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 21.07.2015р.

Суддя Ділай У.І.