УХВАЛА

10.07.2015Справа № 5011-19/13236-2012

Суддя Отрош І.М., розглянувши скаргу Житлово-будівельного кооперативу "Поліграфіст" на дії (бездіяльність) Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві у справі № 5011-19/13236-2012

за позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

до Житлово-будівельного кооперативу "Поліграфіст"

про стягнення 514407 грн. 75 коп.

Представники сторін:

від скаржника (боржника): Прилепа А.К. - керівник;

Яцимирський М.О. - представник за довіреністю б/н від 15.05.2015;

від стягувача: не з'явились;

від Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Києві: не з'явились

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.01.2013 у справі № 5011-19/13236-2012 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Київенерго" задоволено повністю; стягнуто з Житлово-будівельного кооперативу "Поліграфіст" на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" 469222 грн. 54 коп. основної заборгованості за спожиту теплову енергію, 12242 грн. 78 коп. інфляційних збитків, 13966 грн. 51 коп. трьох відсотків річних, пеню в сумі 18975 грн. 92 коп., судовий збір у сумі 10288 грн. 16 коп.

15.02.2013 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2013 у справі № 5011-19/13236-2012 видано наказ.

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 19.01.2015 ВП № 46081966 відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 15.02.2013 у справі № 5011-19/13236-2012.

28.04.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Житлово-будівельного кооперативу "Поліграфіст" надійшла скарга на бездіяльність Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, відповідно до якої скаржник просить суд зняти арешт з рахунків Житлово-будівельного кооперативу "Поліграфіст", який був накладений постановою Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про арешт рахунків скаржника від 10.11.2014 та направити ухвалу про зняття арешту з рахунків Житлово-будівельного кооперативу "Поліграфіст" для виконання Публічному акціонерному товариству "Укрсоцбанк".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.04.2015 скаргу Житлово-будівельного кооперативу "Поліграфіст" на бездіяльність Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві на підставі п.п. 1, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України повернуто скаржнику без розгляду.

27.05.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва повторно надійшла скарга Житлово-будівельного кооперативу "Поліграфіст" на дії (бездіяльність) Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві у справі № 5011-19/13236-2012, в якій скаржник просив суд визнати недійсною постанову Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про арешт рахунків Житлово-будівельного кооперативу "Поліграфіст" від 10.11.2014 ВП № 37375222 та зобов'язати Відділ Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Києва невідкладно зняти арешт з рахунків скаржника, який був накладено постановою про арешт рахунків від 10.11.2014 ВП № 37375222. Крім того, разом із скаргою Житлово-будівельним кооперативом "Поліграфіст" було подано клопотання про поновлення строку для оскарження бездіяльності державного виконавця.

Обгрунтовуючи вимоги, викладені у скарзі, скаржник зазначив, що постановою Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 10.11.2014 ВП № 37375222 про звернення стягнення на кошти на рахунках боржника було накладено арешт на рахунки Житлово-будівельного кооперативу "Поліграфіст" на суму 524965 грн. 91 коп. Скаржник зауважив, що у повному обсязі сплатив заборгованість Публічному акціонерному товариству "Київенерго" у розмірі 524965 грн. 91 коп., втім арешт на його рахунках, накладених постановою про звернення стягнення на кошти на рахунках боржника від 10.11.2014 ВП № 37375222, залишається не знятим, що свідчить про порушення Відділом Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві положень ст. ст. 6, 11 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.06.2015 відновлено Житлово-будівельному кооперативу "Поліграфіст" строк для подання скарги на дії (бездіяльність) Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві у справі № 5011-19/13236-2012; розгляд скарги призначено на 15.06.2015.

15.06.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві надійшли копії матеріалів справи виконавчого провадження ВП № 37375222 та заперечення на скаргу, в яких державний виконавець, зокрема зазначив, що постанова про арешт коштів боржника від 10.11.2014 була винесена на підставі статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки боржник не виконав самостійно у строки, встановлені ч. 2 ст. 25 вказаного Закону, рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2013.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2015, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд скарги відкладено на 22.06.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2015, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд скарги відкладено на 10.07.2015.

30.06.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від стягувача надійшли письмові пояснення, в яких Публічне акціонерне товариство "Київенерго" зазначило, що наказ Господарського суду міста Києва від 15.02.2013 у справі № 5011-19/13236-2012 виконаний у повному обсязі платежами від 06.01.2015 на суму 469222 грн. 54 коп., 19.01.2015 на суму 10288 грн. 16 коп. та 23.01.2015 на суму 45185 грн. 21 коп.

02.07.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від скаржника (боржника) надійшла заява про зміну предмету скарги, в якій Житлово-будівельний кооператив "Поліграфіст" просив суд визнати недійсною постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 26.06.2014, постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 26.06.2014, а також зобов'язати Відділ Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві закінчити виконавче провадження № 37375222 та невідкладно зняти арешт з рахунків Житлово-будівельного кооперативу "Поліграфіст", який був накладений постановою про арешт коштів боржника від 10.11.2014.

Обгрунтовуючи вимоги щодо визнання недійсними постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 26.06.2014 та постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 26.06.2014, скаржник зауважив, що вказані постанови йому не надсилались, що є порушенням положень ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження».

08.07.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від скаржника надійшли письмові пояснення по скарзі, в яких скаржник (боржник) наголосив на тому, що постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 26.06.2014 та постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 26.06.2014 внесені до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень після подання скаржником скарги на дії (бездіяльність) Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві. Крім того, скаржник зазначив, що копія постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 26.06.2014 ВП № 37375222 та постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 26.06.2014 ВП № 37375222 йому не направлялись, так само як і копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.04.2013 ВП № 37375222 та постанови про арешт коштів боржника від 10.11.2014 ВП № 37375222, а також постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 22.12.2014 ВП № 37375222.

У судовому засіданні 10.07.2015, розглянувши заяву Житлово-будівельного кооперативу "Поліграфіст" про зміну предмету скарги, суд прийняв її до розгляду з огляду на наступне.

Відповідно до п. 9.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012, у вирішенні питань, які виникають у розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватися положення ГПК, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема, статей 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 62, пунктів 1 - 3, 5, 6, 9 частини першої статті 63, статті 64, розділів XI, XII, XII-1 ГПК тощо.

В пункті 3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу. Невідповідність згаданої заяви вимогам цих норм процесуального права є підставою для її повернення з підстав, передбачених частиною першою статті 63 ГПК.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

У разі подання позивачем заяви, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, господарський суд повинен відмовити в задоволенні такої заяви і, приєднавши її до матеріалів справи та зазначивши про цю відмову в описовій частині рішення (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи), розглянути по суті раніше заявлені позовні вимоги, якщо позивач не відмовляється від позову. Позивач при цьому не позбавлений права звернутися з новим позовом у загальному порядку.

З огляду на те, що заява скаржника про зміну предмету скарги не є одночасною зміною предмету та підстав скарги, а також скаржником (боржником) подані докази направлення вказаної заяви стягувачу та Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, суд приймає до розгляду заяву Житлово-будівельного кооперативу "Поліграфіст" про зміну предмету скарги та розглядає вимоги скаржника (боржника) про визнання недійсною постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 26.06.2014, постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 26.06.2014, а також зобов'язання Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві закінчити виконавче провадження № 37375222 та невідкладно зняти арешт з рахунків Житлово-будівельного кооперативу "Поліграфіст", який був накладений постановою про арешт коштів боржника від 10.11.2014.

У судовому засіданні 10.07.2015 представники скаржника (боржника) надали усні пояснення по скарзі; вимоги, викладені у скарзі, просили задовольнити.

Представник стягувача у судове засідання 10.07.2015 не з'явився, про причини неявки не повідомив, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 050.

Представник Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві у судове засідання 10.07.2015 не з'явився, про причини неявки не повідомив, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 069.

Розглянувши скаргу, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, суд дійшов висновку про її часткове задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Судом встановлено, що на підставі заяви Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про відкриття виконавчого провадження № 93/24-2401 від 28.03.2013 головним державним виконавцем Мироненко Н.М. Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києва винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 37375222 від 04.04.2013 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 15.02.2013 у справі № 5011-19/13236-2012 про стягнення з Житлово-будівельного кооперативу "Поліграфіст" на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" грошових коштів у загальному розмірі 524695 грн. 91 коп.

Відповідно до ч. 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно з п. 3.20 Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, які державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами за адресами, зазначеними у виконавчому документі, або іншими адресами, про які стало відомо державному виконавцю, або зазначеними у письмовій заяві сторони виконавчого провадження.

Судом встановлено, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 04.04.2013 ВП № 37375222 була направлена на адресу боржника (02098, м. Київ, вул. Ю. Шумського, буд. 6), однак була повернута Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві без вручення адресату, що підтверджується повідомленням про вручення відправлення № 926/14 із зазначенням причини повернення - «неповна адреса».

Однак, суд зазначає, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 04.04.2013 ВП № 37375222, відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження», була відправлена боржнику за адресою, зазначеною у виконавчому документі (наказі Господарського суду міста Києва від 15.02.2013 у справі № 5011-19/13236-2012), а саме: 02098, м. Київ, вул. Ю. Шумського, буд. 6.

Крім того, ця сама адреса вказана у спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних-підприємців № 20643917 від 02.06.2015, цю ж адресу сам зазначає скаржник у скарзі, заяві про зміну предмету позову, поясненнях до скарги, тощо.

Також, вся судова кореспонденція Господарського суду міста Києва як при розгляді позовної заяви Публічного акціонерного товариства "Київенерго" у справі № 5011-19/13236-2012, так і при розгляді скарги Житлово-будівельного кооперативу "Поліграфіст" у справі № 5011-19/13236-2012 надсилалась Житлово-будівельному кооперативу "Поліграфіст" за адресою: 02098, м. Київ, вул. Ю. Шумського, буд. 6, та була ним отримана, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що державний виконавець діяв відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», надсилаючи Житлово-будівельному кооперативу "Поліграфіст" постанову про відкриття виконавчого провадження від 04.04.2013 ВП № 37375222 за адресою: 02098, м. Київ, вул. М. Шумського, буд. 6.

Таким чином, суд вважає безпідставними твердження скаржника (боржника), що постанова про відкриття виконавчого провадження від 04.04.2013 ВП № 37375222 не надсилалась Житлово-будівельному кооперативу "Поліграфіст" рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Судом встановлено, що у п. 2 постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.04.2013 ВП № 37375222 головним державним виконавцем було встановлено строк для добровільного виконання рішення суду у строк до 11.04.2013, що повністю відповідає положенням статті 25 Закону України «Про виконавче провадження».

Однак, у встановлений для добровільного виконання рішення суду строк, боржник грошові кошти у розмірі 524695 грн. 91 коп. стягувачу не сплатив.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Таким чином, враховуючи, що у встановлений законом термін боржник (скаржник) не виконав у добровільному порядку наказ Господарського суду міста Києва від 15.02.2013 у справі № 5011-19/13236-2012, тобто не сплатив стягувачу грошові кошти у загальному розмірі 524695 грн. 91 коп. в строк до 11.04.2013, на підставі ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», головним державним виконавцем Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 26.06.2014 (тобто, більше, ніж через рік після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження).

Відповідно до п. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Згідно з п. 3 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про стягнення виконавчого збору виноситься під час першого надходження виконавчого документа державному виконавцю. Під час наступних пред'явлень до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Відповідно до п. 8 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про стягнення виконавчого збору надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена до суду в десятиденний строк.

Крім того, 26.06.2014 (більше, ніж через рік після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження) головним державним виконавцем Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві на підставі ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

Відповідно до п. 5 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності їх примусового стягнення згідно з вимогами цього Закону. Зазначена постанова надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ним у порядку, встановленому цим Законом.

Суд зазначає, що в копіях матеріалів виконавчого провадження ВП № 37375222, які надані Відділом Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві через відділ діловодства суду 15.06.2015 (знаходяться в матеріалах справи), відсутні докази надсилання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору ВП № 37375222 від 26.06.2014 та постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій ВП № 37375222 від 26.06.2014 (зокрема, відсутній супровідний лист про надсилання вказаних постанов).

Разом з тим, суд наголошує на тому, що ненадсилання боржнику (скаржнику) вказаних постанов не є підставою (відповідно до письмових пояснень скаржника, викладених у заяві про зміну предмету скарги) для визнання їх недійсними.

Суд зазначає, що постанова про стягнення з боржника виконавчого збору ВП № 37375222 від 26.06.2014 та постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій ВП № 37375222 від 26.06.2014 були винесені державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», а саме на підставі ст. ст. 28, 41 вказаного Закону.

Суд зазначає, що незважаючи на ненадання головним державним виконавцем Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві доказів направлення вказаних постанов скаржнику (боржнику), суд не вбачає підстав для визнання їх недійсними, оскільки такі процесуальні порушення не призвели до порушення порядку примусового виконання самого наказу Господарського суду міста Києва від 15.02.2013 у справі № 5011-19/13236-2012 та мали місце вже після їх винесення, тоді як наявність будь-яких порушень Закону України «Про виконавче провадження» на момент винесення вказаних постанов Відділом Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві скаржником доведено не було.

При цьому, суд наголошує на тому, що вказані постанови були винесені більше ніж через рік після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 37375222 від 04.04.2013, а тому боржник (скаржник) мав достатньо часу для виконання наказу Господарського суду міста Києва від 15.02.2013 у справі № 5011-19/13236-2012 у добровільному порядку.

Крім того, як встановлено судом, представник скаржника (боржника) Яцимирський М.О. був присутній у судовому засіданні 30.01.2013 при винесенні рішення Господарського суду міста Києва у справі № 5011-19/13236-2012, а, отже, не міг не знати, що вказаним рішенням присуджено стягнути з Житлово-будівельного кооперативу "Поліграфіст" на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" грошові кошти у загальному розмірі 524695 грн. 91 коп.

Однак, рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2013 у справі № 5011-19/13236-2012 боржник (скаржник) виконав лише у січні 2015 року (відповідно до поданих скаржником копій платіжних доручень, які знаходяться в матеріалах справи).

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладення провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Втім, скаржником не надано суду будь-яких доказів його звернення до Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві із заявою про відкладення виконавчих дій.

З огляду на вищевикладене, суд вважає безпідставними твердження скаржника щодо порушення його прав щодо виконання наказу Господарського суду міста Києва від 15.02.2013 у справі № 5011-19/13236-2012 у добровільному порядку, оскільки боржник мав достатньо часу для сплати заборгованості на користь стягувача.

Разом з тим, суд вважає необгрунтованими та безпідставними твердження скаржника (боржника), що постанова про стягнення з боржника виконавчого збору ВП № 37375222 від 26.06.2014 та постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій ВП № 37375222 від 26.06.2014 були винесені Відділом Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві після звернення скаржника із даною скаргою до суду, оскільки належних доказів в обґрунтування зазначених тверджень скаржником суду не надано.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову Житлово-будівельному кооперативу "Поліграфіст" у задоволенні скарги в частині визнання недійсною постанови про стягнення з боржника виконавчого збору ВП № 37375222 від 26.06.2014 та визнання недійсною постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій ВП № 37375222 від 26.06.2014.

При цьому, інших підстав для визнання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору ВП № 37375222 від 26.06.2014 та постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій ВП № 37375222 від 26.06.2014 скаржником (боржником) суду не наведено та не обґрунтовано.

Суд зазначає, що предмет та підстава скарги самостійно визначаються скаржником (боржником), суд здійснює розгляд скарги в межах вимог, зазначених скаржником (боржником).

Судом встановлено, що 10.11.2014 державним виконавцем Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві на підставі ст. ст. 11, 52 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт коштів боржника ВП № 37375222, якою накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках боржника, вказаних у постанові.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

Відповідно до п. 3 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Суд зазначає, що постанова про арешт коштів боржника від 10.11.2014 ВП № 37375222 була винесена державним виконавцем Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві у зв'язку з невиконанням боржником наказу Господарського суду міста Києва від 15.02.2013 у справі № 5011-19/13236-2012 у строк, встановлений для його добровільного виконання, а отже, відповідно до положень ст. ст. 27, 52 Закону України «Про виконавче провадження».

Скаржник у письмових поясненнях, поданих до суду 08.07.2015 зазначив, що вказана постанова йому не відсилалась.

Відповідно до п. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як вбачається із супровідного листа вих № 243/14 від 10.11.2014 постанова про арешт коштів боржника від 10.11.2014 ВП № 37375222 була відправлена боржнику (скаржнику) за адресою: 02098, м. Київ, вул. Шумського, буд. 6, з огляду на що суд критично оцінює твердження скаржника (боржника) про ненаправлення йому вказаної постанови.

Судом встановлено, що 22.12.2014 державним виконавцем Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 37375222, у зв'язку з тим, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, повідомлення ДАІ м. Києва, Головного управління Держкомзему у Київській області, інспекції державного технічного нагляду та акту державного виконавця майна, належного боржникові, та за рахунок якого можна звернути стягнення, не виявлено.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Як встановлено судом, скаржник (боржник) сплатив стягувачу грошові кошти у розмірі 524965 грн. 91 коп. 06.01.2015 відповідно до платіжного доручення № 78 від 29.12.2014 (копія знаходиться в матеріалах справи) на рахунок 01.

Однак, як пояснив боржник (стягувач) у скарзі, виявилось, що рахунок 01 із спеціальним режимом використання для надходження платежів виключно за теплову енергію, а тому сума штрафних санкцій у загальному розмірі 55473 грн. 37 коп. була зарахована в оплату за теплову енергію, з огляду на що скаржник 19.01.2015 сплатив грошові кошти у розмірі 10288 грн. 16 коп. (за платіжним дорученням № 1 від 13.01.2015) та 23.01.2015 - грошові кошти у розмірі 45185 грн. 21 коп. (за платіжним дорученням № 2 від 18.01.2015), що разом становить 55473 грн. 37 коп., що також підтверджується письмовими поясненням стягувача, поданими до суду 30.06.2015.

Разом з тим, судом встановлено, що 16.01.2015 стягувач (Публічне акціонерне товариство "Київенерго") звернувся до Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження вих № 93/24-5275-11 від 13.01.2015 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 15.02.2013 у справі № 5011-19/13236-2012 в частині стягнення з Житлово-будівельного кооперативу "Поліграфіст" грошових коштів у розмірі 55473 грн. 37 коп., у зв'язку з чим державним виконавцем Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.01.2015 ВП № 46081966 щодо виконання наказу Господарського суду міста Києва від 15.02.2013 у справі № 5011-19/13236-2012 в частині стягнення з боржника грошових коштів у розмірі 55473 грн. 37 коп.

Однак, зважаючи на сплату боржником вказаної суми грошових коштів (19.01.2015 - 10288 грн. 16 коп. (за платіжним дорученням № 1 від 13.01.2015) та 23.01.2015 - 45185 грн. 21 коп. (за платіжним дорученням № 2 від 18.01.2015), стягував звернувся до Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві із заявою вих № 93/24/618 від 09.02.2015 про повну оплату заборгованості за виконавчим документом.

За таких обставин, 17.02.2015 державним виконавцем Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 46081966. (знаходиться в матеріалах справи).

Обгрунтовуючи вимоги щодо зобов'язання Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві закінчити виконавче провадження ВП № 37375222 та зняти арешт з рахунків Житлово-будівельного кооперативу "Поліграфіст", накладений постановою про арешт коштів боржника від 10.11.2014 ВП № 37375222, скаржник вказує на те, що попри виконання ним у повному обсязі наказу Господарського суду міста Києва від 15.02.2013 у справі № 5011-19/13236-2012, арешт на його рахунках залишається безпідставно незнятим.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Суд зазначає, що боржник (скаржник) виконав у повному обсязі наказ Господарського суду міста Києва від 15.02.2013 у справі № 5011-19/13236-2012, що підтверджується долученими представником скаржника до скарги копіями платіжних доручень, а також було підтверджено стягувачем у письмових поясненнях, поданих до суду 30.06.2015.

При цьому, на підставі заяви стягувача про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з повною сплатою боргу боржником, державним виконавцем Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 46081966 від 17.02.2015.

Судом встановлено, що у п. 2 постанови про закінчення виконавчого провадження від 17.02.2015 постановлено припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Судом встановлено, що наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 визнано такою, що втратила чинність Інструкцію про проведення виконавчих дій, затверджену наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 № 74/5, та затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень, яка набрала чинності 17.04.2012.

Відповідно до п. 3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Разом з тим, у постанові про закінчення виконавчого провадження від 17.02.2015 державним виконавцем постановлено припинити чинність арешту майна боржника, а не зняти арешт, як це передбачено вищевказаними положеннями Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Тобто, державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду повинен діяти у процесуальних формах та у спосіб, передбачений Законом України «Про виконавче провадження».

У відповідності з п. 9.1, 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" прийняття органами Державної виконавчої служби, їх посадовими особами будь-яких рішень (постанов тощо) в процесі здійснення виконання судових рішень господарських судів підпадає в розумінні статті 121-2 ГПК під ознаки дій цих органів та осіб, тому відповідні рішення також підлягають оскарженню до названих судів. За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 15.02.2013 у справі № 5011-19/13236-2012 закінчено, та беручи до уваги, що у постанові про закінчення виконавчого провадження від 17.02.2015 ВП № 46081966 державним виконавцем Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві постановлено припинити чинність арешту майна боржника, а не зняти арешт (відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження»), суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог скаржника (боржника) в частині скарги щодо зобов'язання Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зняти арешт з рахунків Житлово-будівельного кооперативу "Поліграфіст", який було накладено постановою про арешт коштів боржника від 10.11.2014 ВП № 37375222 при примусовому виконанні наказу Господарського суду міста Києва від 15.02.2013 у справі № 5011-19/13236-2012.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Житлово-будівельного кооперативу "Поліграфіст" на дії (бездіяльність) Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві у справі № 5011-19/13236-2012 задовольнити частково.

2. Зобов'язати Відділ Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зняти арешт з коштів, які знаходяться на рахунках Житлово-будівельного кооперативу "Поліграфіст", який було накладено постановою про арешт коштів боржника від 10.11.2014 ВП № 37375222 при примусовому виконанні наказу Господарського суду міста Києва від 15.02.2013 у справі № 5011-19/13236-2012.

3. В іншій частині скарги відмовити.

Суддя І.М. Отрош