КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"13" липня 2015 р. справа №910/9668/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Шапрана В.В.

Андрієнка В.В.

перевіривши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Плюс»

на рішення Господарського суду м. Києва від 15.06.2015 р.

у справі № 910/9668/15 (суддя - Карабань Я.А.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Златобанк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні інформаційні технології»

третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Національний банк України

треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача:

1 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фросбі-М»;

2. Товариство з обмеженою відповідальністю «Діскавері-Бурове обладнання (Україна);

3. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Плюс»

про визнання договору застави та договору про внесення змін і доповнень недійсними

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 15.06.2015 р. у справі № 910/9668/15 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Златобанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні інформаційні технології» задоволено повністю, визнано недійсним договір застави майнових прав № 82/1/1-S від 26.12.2014 р., посвідчений приватним нотаріусом Джуринською Л.В. і зареєстрований в реєстрі за № 2315, та визнано недійсним договір від 23.01.2015 р. про внесення змін до договору № 82/1/1-S від 26.12.2014 р., посвідчений приватним нотаріусом Джуринською Л.В. та зареєстрований в реєстрі за № 81.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Плюс» (третя особа) 26.06.2015 р. подало апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення суду скасувати повністю та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 ГПК України до апеляційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", який набрав чинності з 01.11.2011 р., закріплено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 наведеної норми встановлені розміри ставок судового збору, зокрема, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір справляється у розмірі 1 мінімальної заробітної плати, а позовної заяви майнового характеру - 2 % ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

За подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у розмірі 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, а у разі подання позовної заяви майнового характеру - 50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми (підпункт 4 пункту 2 частини 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

Доданим до апеляційної скарги платіжним дорученням № від 17.06.2015 р. підтверджується сплата апелянтом 609,00 грн судового збору. Однак, вказаний платіжний документ не є належним доказом сплати судового збору у встановленому законом розмірі з огляду на наступне.

Відповідно до абз. 1 п. 2.11 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", якщо в позовній заяві об`єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов`язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

З позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Златобанк» вбачається, що позивач просив визнати недійсним договір застави майнових прав № 82/1/1-S від 26.12.2014 р., посвідчений приватним нотаріусом Джуринською Л.В. і зареєстрований в реєстрі за № 2315, та визнати недійсним договір від 23.01.2015 р. про внесення змін до договору № 82/1/1-S від 26.12.2014 р., посвідчений приватним нотаріусом Джуринською Л.В. та зареєстрований в реєстрі за № 81.

Відтак, колегія суддів вказує на те, що у поданій до суду першої інстанції Публічним акціонерним товариством «Златобанк» позовній заяві об`єднано дві позовні вимоги, які носять немайновий характер.

З огляду на викладене, платіжне доручення № від 17.06.2015 р., яким підтверджується сплата скаржником судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 609,00 грн, не є належним доказом такої сплати у встановленому законом розмірі, оскільки 50% ставки, що підлягає сплаті у разі подання позовної заяви немайнового характеру для розгляду спору в суді першої інстанції, становить 609,00 грн, а разом 50% ставки, що підлягає сплаті у разі подання до суду першої інстанції позовної заяви, що містить дві немайнові вимоги, складає 1218,00 грн.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі (п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України).

При цьому, колегія суддів зазначає, що після усунення вказаних обставин, апеляційна скарга може бути подана повторно в силу ч. 4 ст. 97 вказаного Кодексу.

На підставі викладеного та керуючись ст. 86, п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Плюс» на рішення Господарського суду м. Києва від 15.06.2015 р. у справі № 910/9668/15 з доданими до неї матеріалами повернути заявнику без розгляду, а матеріали справи до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Шапран

В.В. Андрієнко