КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2015 р. Справа№ 17/6

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Жук Г.А.

Дикунської С.Я.

при секретарі Шмиговській А.М.

за участю представників:

від позивача - Гаркавенко С.В. (довіреність №91/2014/12/01-1 від 01.12.2014 р.)

від відповідача - не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

на рішення господарського суду міста Києва від 02.12.2014 р.

у справі №17/6 (суддя Зеленіна Н.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

до Гаражно-будівельного кооперативу «Глибокий Яр»

про стягнення суми

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Київенерго» звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Гаражно-будівельного кооперативу «Глибокий Яр» про стягнення з відповідача 2389,38 грн. боргу за спожиту теплову енергію, 321,50 грн. інфляційних втрат, 72,18 грн. 3% річних, 317,94 грн. пені.

Рішенням господарського суду міста Києва від 02.12.2014 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що висновки, викладені у рішення суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, рішення прийнято без належного з'ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скаргу задовольнити, рішення скасувати, позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 13.07.2015 р. не з'явився про причини неявки суд не повідомив.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Колегія суддів зазначає, що ухвалою від 02.07.2015 р. явка сторін у судове засідання обов'язковою не визнавалась.

Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а строки розгляду апеляційної скарги обмежені ст. 102 ГПК України, колегія суддів, вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

01.04.1999 р. між Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», правонаступником якої є Публічне акціонерне товариство «Київенерго» (енергопостачальна організація) та Гаражно-будівельним кооперативом «Глибокий Яр» (абонент) було укладено договір № 530625 на постачання теплової енергії у гарячій воді.

Відповідно до п. 1.1. договору, його предметом є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п. 2.2.1. договору, енергопостачальна організація зобов'язується постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону; гарячого водопостачання - протягом року; в кількості та в обсягах згідно з додатком № 1 до договору.

Абонент зобов'язується додержуватися кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які зазначені у Додатку № 1 до договору, не допускаючи їх перевищення та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії (п. 2.3.1. договору).

Відповідно до п. 3 додатку 4 до договору, відповідач оплачує вартість використаної теплової енергії не пізніше 25 числа поточного місяця.

Зобов'язанням, згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно ч.ч. 1, 6, 7 ст. 276 ГК України, загальна кількість енергії, що відпускається, визначається за погодженням сторін. У разі якщо енергія виділяється в рахунок замовлення на пріоритетні державні потреби (ліміту), енергопостачальник не має права зменшувати абоненту цей ліміт без його згоди. Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що свої зобов'язання за договором відповідач не виконує, внаслідок чого в останнього виникла заборгованість за використану теплову енергію, яка станом на 01.12.2009 р. становить 2389,38 грн.

Відповідач проти позову заперечує, оскільки з причин відсутності потреб в тепловій мережі, Правлінням ГБК «Глибокий Яр» було прийнято рішення про розірвання договору з позивачем. Як наслідок, договір було розірвано за ініціативою відповідача. Після розірвання договору на територію відповідача прибули спеціалісти позивача та здійснили відключення від теплової мережі, а тому правові підстави для нарахування суми боргу відсутні.

З матеріалів справи вбачається, що в процесі розгляду даної справи в суді першої інстанції провадження у справі зупинялось у зв'язку з розглядом справи №8/588, предметом якої були розпорядження Київської міської державної адміністрації. На підставі вказаних розпоряджень позивачем застосовувались тарифи при розрахунку вартості спожитих послуг відповідачем.

За результатом розгляду справи №8/588, зазначені розпорядження, а саме №1662 від 27.11.2008 р. та №1780/1 від 25.12.2008 р. були скасовані. Отже, в даному випадку при нарахуванні вартості витрат за спожиті відповідачем послуги, підлягали до застосування тарифи передбачені розпорядженням №86 від 31.01.2007 р.

Крім того, згідно розрахунку здійсненого за тарифом передбаченим розпорядженням №86, наданого позивачем до матеріалів справи, заборгованість відповідача перед позивачем відсутня.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем, в порушення зазначеної норми, належним чином апеляційну скаргу не обґрунтовано, доказів та підстав для скасування рішення суду першої інстанції апеляційному суду не наведено.

З огляду на викладене, посилання скаржника на те, що висновки, викладені у рішення суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, рішення прийнято без належного з'ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Крім того, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду та не підтверджуються наявними матеріалами справи.

Тому колегія суддів вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 02.12.2014 р. у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київенерго» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 02.12.2014 р. у справі №17/6 залишити без змін.

Справу №17/6 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді Г.А. Жук

С.Я. Дикунська