ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 рокуСправа № 912/2200/15
Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Балика В.М. розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноторг"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про вилучення майна на суму 385000,00 грн, стягнення 192500,00 грн

за участю представників сторін:

від позивача - Махнова О.В., довіреність від 12.01.2015 б/н,

від відповідача - участі не брали.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Техноторг" звернулося до господарського суду із позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, за змістом якої просить суд:

- вилучити у ФОП ОСОБА_1 8-ми рядну кукурудзяну жниварку ОROS 8 + HSA 2013 року випуску заводський номер вартістю 385000,00 грн та передати її ТОВ "Техноторг";

- стягнути з ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 192500,00 грн,

Також позивач просить покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 11550,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги не заперечив, відзив на позовну заяву та інші витребувані судом документи не подав, участі у судовому засіданні не брав.

Частиною 1 статті 64 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про порушення провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

При цьому в пункті 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначається, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо.

Ухвала господарського суду у даній справі від 08.07.2015 направлялась відповідачу за адресою, вказаною позивачем у позові, проте повернута органом поштового зв'язку із відміткою "За закінченням терміну зберігання".

Водночас, відповідно до вимог Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Згідно спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 16.07.2015 місце проживання ФОП ОСОБА_1 є: 26500, АДРЕСА_1. Саме на цю адресу і були направлені ухвали від 17.06.2015 та від 08.07.2015.

Окрім того, судом враховано, що відповідач у справі обізнаний стосовно порушення господарським судом Кіровоградської області провадження у справі № 912/2200/15, оскільки ухвала від 17.06.2015 відповідачем отримана 20.06.2015, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення за № 096 (а.с. 13).

З огляду на викладене, господарський суд вважає відповідача належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення даного судового засідання та таким, що з власної ініціативи не скористався своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, господарським судом встановлено наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Техноторг" (Поклажодавець) та ОСОБА_1 як фізичною особою-підприємцем (Зберігач) укладено договір зберігання від 15.10.2013 (надалі за текстом - Договір).

За умовами Договору (п. 1.1) Поклажодавець передає, а Зберігач приймає на зберігання та зобов'язується повернути у схоронності техніку (надалі - майно), асортимент, кількість та вартість якої визначається сторонами у специфікації, що є невід'ємною частиною даного Договору (додаток № 1 до Договору).

Пунктом 1.2 Договору сторонами узгоджено, що майно буде зберігатися за адресою: Кіровоградська область, Ульяновський район, с. Великі Трояни, пров. Степовий, 16.

У відповідності до п. 1.3 Договору сторони визначили, що зберігання майна за Договором здійснюватиметься Зберігачем безоплатно.

Згідно пункту 2.1 Договору майно за Договором передається на зберігання до 25.12.2013.

Підпунктом 3.2.9 Договору визначено, що Зберігач має право користуватися майном протягом дії Договору.

Як передбачено у специфікації, що є додатком № 1 до Договору (а.с. 8), Поклажлдавець передає на зберігання Зберігачеві наступне майно: 8-ми рядна кукурудзяна жниварка OROS8+HSA, рік випуску 2013, Арт/зав № , вартістю 385000,00 грн.

Договір та специфікацію до нього підписано сторонами та скріплено печатками.

Як убачається з Акта приймання-передачі за Договором 15.10.2013 Поклажодавець передав, а Зберігач прийняв майно, визначене у специфікації, про що свідчать підписи та печатки сторін на вказаному Акті (а.с. 9).

У відповідності до п.п. 3.2.5 Договору Зберігач зобов'язаний протягом 3(трьох) календарних днів з моменту припинення дії Договору повернути Поклажодавцю майно зі зберігання у порядку, визначеному розділом 5 Договору.

Як стверджує позивач у позовній заяві, відповідач в порушення вказаного пункту Договору, у визначений строк майно не повернув.

Вирішуючи даний спір, господарський суд виходить з наступного.

Згідно положень статті 67 Господарського кодексу України, відповідно до якої відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Частина 7 статті 179 Господарського кодексу України передбачає, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором зберігання.

Правовідносини зі зберігання регулюються нормами глави 66 Цивільного кодексу України.

Як передбачено ст. 936 Цивільного кодексу України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 938 Цивільного кодексу України зберігач зобов'язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов'язаний зберігати річ до пред'явлення поклажодавцем вимоги про її повернення.

За вимогами ст. 942 Цивільного кодексу України зберігач зобов'язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі. Якщо зберігання здійснюється безоплатно, зберігач зобов'язаний піклуватися про річ, як про свою власну.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 948 Цивільного кодексу України зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей.

Статтею 953 Цивільного кодексу України передбачено, що зберігач зобов'язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

Згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Відповідач свої зобов'язання щодо своєчасного повернення позивачеві майна, переданого на зберігання, не виконав, відтак господарський суд вважає обґрунтованою позовну вимогу позивача про вилучення у відповідача 8-ми рядної кукурудзяної жниварки OROS8+HSA, рік випуску 2013, Арт/зав № , вартістю 385000,00 грн та зобов'язання відповідача передати її позивачу.

Докази правомірності володіння позивачем переданим на зберігання відповідачеві майном наявні в матеріалах справи (а.с. 27).

Окрім того, позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача 192500,00 грн штрафу.

Позивач посилається на положення пункту 4.2 Договору, згідно якого у разі порушення строків виконання своїх обов'язків згідно п.п. 3.2.5, 3.2.7, 3.2.8 Договору Зберігач сплачує Поклажодавцю штраф у розмірі 1% від вартості майна за кожен день такого прострочення.

За розрахунком позивача, враховуючи, що кінцевий термін повернення Зберігачем майна згідно п. 3.2.5 Договору сплив 28.12.2013, а також, що майно до цього часу не повернуто Поклажодавцеві, період прострочення відповідачем виконання обов'язку щодо повернення майна становить 516 календарних днів (з 28.12.2013 по 27.05.2015).

Відтак, розмір штрафу складає: 385000,00 грн х 1% х 516 днів = 1986600,00 грн.

Поряд з тим, позивач вважає за доцільне вимагати від відповідача сплати штрафу у розмірі лише 192500,00 грн, що є правом позивача.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 546, ч. 1 ст. 547, ч. 1, ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею), про що правочин вчиняється у письмовій формі; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Отже, відповідач, не виконавши своє зобов'язання щодо своєчасного повернення позивачеві майна, переданого на зберігання, допустив порушення зобов'язання, при цьому доводи, викладені у позовній заяві не спростував, у зв'язку з чим заявлені позовні вимоги про стягнення штрафу у сумі 192500,00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 11550,00 грн покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 49, 82, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Вилучити у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (26500, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноторг" (54025, м. Миколаїв, проспект Героїв Сталінграду, 113, ідентифікаційний код 30976452) майно, передане на зберігання за договором зберігання від 15.10.2013, а саме: 8-ми рядну кукурудзяну жниварку OROS8+HSA, рік випуску 2013, Арт/зав № , вартістю 385000,00 грн.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (26500, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноторг" (54025, м. Миколаїв, проспект Героїв Сталінграду, 113, ідентифікаційний код 30976452) 192500,00 грн штрафу, а також 11550,00 грн судового збору.

Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня його підписання.

Повне рішення складено 24.07.2015.

Суддя В.М. Балик