РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2015Справа №910/10919/15

За позовом Публічного акціонерного товариства Банк"Меркурій"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДБК"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про звернення стягнення на майно

Суддя Ярмак О.М.

Представники :

Від позивача: Полєтаєва Т.Ю. дов.

Від відповідача: Ігнатенко О.В. за дов.

Від третьої особи: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Пред'явлені вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми 1 147 860 905,49 грн. для задоволення вимог кредиторів АТ БАНКУ «МЕРКУРІЙ».

Ухвалою суду від 30.04.2015р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 26.05.2015 р.

15.05.2015р. через канцелярію представником відповідача подано документи на виконання вимог ухвали суду та відзив на позовну заяву, в якому в задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі у зв'язку із недоведеністю позивачем факту заподіяння збитків, їх розміру та відсутністю причинно-наслідкового зв'язку між невиконанням зобов'язань та заподіяними збитками.

22.05.2015 р. через канцелярію до суду від представника позивача надійшли пояснення по справі, в яких зазначає, що відповідач не вчинив жодних дій щодо надання позивачу допомоги в подоланні ним негативних фінансово-економічних процесів та виведення його на ліквідний рівень.

У судовому засіданні 26.05.2015р. оголошувалась перерва у розгляді справи до 16.06.2015 р. відповідно до ст. 77 ГПК України.

Ухвалою суду від 16.06.2015 р. за клопотанням позивача залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (01032, м. Київ, бульв. Т.Шевченка, 33-б, ), розгляд справи відкладено на 07.07.2015р.

03.07.2015р. через канцелярію суду представник відповідача подав додаткові пояснення по справі.

07.07.2015р. до суду від позивача надійшли документи по справі та заява про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходи до забезпечення позову, а саме: накласти арешт в межах суми боргу, 1 147 860 905,49 грн., на все нерухоме і рухоме майно, яке належить ТОВ «ДБК» () на праві власності, в тому числі на грошові кошти на усіх рахунках, належних йому у всіх банках України; заборонити ТОВ «ДБК» () у термін, починаючи з дати винесення ухвали по забезпеченню позову до розгляду його по суті та набрання судовим рішенням законної сили, розпоряджатися безпосередньо або через своїх представників на будь-яких підставах, у будь-якій формі належним йому на праві власності майном.

Вказана заява судом не задовольняється, оскільки заявником не надано доказів та не доведено наявності дійсних підстав для вжиття заходів забезпечення позову в розумінні ст. 66 ГПК України.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти позову заперечував.

Третя особа письмових пояснень по справі не надали, свого представника у засідання суду не направила, про дату та час судового розгляду повідомлялась належним чином.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив:

13.03.2014 Національним банком України було прийнято Постанову № 133 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства Банку "Меркурій" до категорії неплатоспроможних".

Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла Рішення № 15 від 14.03.2014 "Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації", якою в Банку запроваджена тимчасова адміністрація строком на 3 місяці з 14.03.2014 по 13.06.2014.

10.06.2014 Національний банк України прийняв Постанову № 340 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства Банку "Меркурій", якою прийняв рішення про ліквідацію банку з 12.06.2014, у зв'язку з чим виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято Рішення № 47 від 12.06.2014 "Про початок ліквідації AT Банку "Меркурій" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію".

21.05.2015 Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла Рішення № 104 "Про продовження строків здійснення процедури ліквідації AT Банк "Меркурій".

Позивач - Публічне акціонерне товариство Банк"Меркурій" на підставі ч. 5 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» звернулось до господарського суду з позовом до ТОВ "ДБК" про стягнення суми 1 147 860 905,49 грн. для задоволення вимог кредиторів

Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно з переліком (реєстром) вимог кредиторів АТ «Банк «Меркурій» сума всіх акцептованих вимог кредиторів станом на 22.04.2015 складає 1 419 649 332,65 грн., а ліквідаційна маса активів АТ «Банк «Меркурій» по оціночній вартості становить 271 788 427,16 грн., що значно менше, ніж заявлено вимог. Різниця між акцептованими вимогами кредиторів та оціночною вартістю ліквідаційної маси банку складає 1 147 860 905,49 грн.

Згідно з інформацією на сайті ДУ «Агентство з розвитку інфраструктури фондового ринку України» в розділі «Інформація 10 та більше %» акціонером ПАТ «Банк «Меркурій» за даними депозитарної установи АБ «Кліринговий дім» значиться, в тому числі, і відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ДБК», який володіє 12,7208 % акцій банку.

Позивач вказує, що в результаті дій (бездіяльності) ТОВ «ДБК» як власника істотної участі, контролера та такого, що здійснює контроль та має значний вплив на управління АТ «Банк «Меркурій», а саме неприйняття пропозиції банку для підтримки ліквідності АТ «Банк «Меркурій» придбати додаткові акції банку у зв'язку із збільшенням статутного капіталу банку на 100 000 000,00 грн., було завдано шкоди власникам та кредиторам банку на суму 1 147 860 905,49 грн., які просить стягнути з відповідача на користь банку, відповідно до ч. 5 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст.ст. 16, 22, 1166 ЦК України, ст.ст. 224, 225, 226 ГК України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи та надані в судових засіданнях докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст.77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» Національний банк України приймає рішення про відкликання у банку банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб протягом п'яти днів з дня отримання такої пропозиції Фонду. Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, повідомляє про це банк та надсилає рішення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Порядок здійснення ліквідаційної процедури врегульований положеннями глави 16 Закону України "Про банки і банківську діяльність" та розділу 8 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Як вже зазначалось судом, постанову "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства Банку "Меркурій" прийнято Національним банком України 10.06.2014, а 12.06.2014 - Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято Рішення "Про початок ліквідації AT Банку "Меркурій" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію".

Позивач - ПАТ Банк "Меркурій", який перебуває у процедурі ліквідації, звернувся з вимогами до відповідача, як власника істотної участі, про стягнення з нього збитків, посилаючись на своє право на звернення до суду, наводить частину 5 статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яка передбачала можливість звернення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до суду з вимогою про стягнення майна з таких осіб для задоволення вимог кредиторів, та частину 6 статті 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» , якою передбачалось, що на власників істотної участі та керівників банку за рішенням суду може бути покладена відповідальність за зобов'язаннями банку в разі віднесення банку з їх вини до категорії неплатоспроможних.

Редакції вказаних статей, які наводить позивач у позовній заяві та поясненнях, було змінено Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності пов'язаних із банком осіб» від 02.03.2015, який набрав чинності 08.03.2015, тобто, ще до звернення позивача з даним позовом до суду.

Частинами 5 і 6 Закону України ««Про банки і банківську діяльність», в редакції згідно з Законом України від 02.03.2015, передбачено, що пов'язана з банком особа за порушення вимог законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, здійснення ризикових операцій, які загрожують інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, або доведення банку до неплатоспроможності несе цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність. Пов'язана з банком особа, дії або бездіяльність якої призвели до завдання банку шкоди з її вини, несе відповідальність своїм майном. Якщо внаслідок дій або бездіяльності пов'язаної з банком особи банку завдано шкоди, а інша пов'язана з банком особа внаслідок таких дій або бездіяльності прямо або опосередковано отримала майнову вигоду, такі особи несуть солідарну відповідальність за завдану банку шкоду.

Відповідно до частини 5 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в новій редакції, Фонд або уповноважена особа Фонду у разі, якщо оціночна вартість ліквідаційної маси банку, затвердженої Фондом, є меншою за вимоги кредиторів, які включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, звертається до пов'язаної з банком особи, дії або бездіяльність якої призвели до завдання банку з її вини шкоди, та пов'язаної з банком особи, яка внаслідок таких дій або бездіяльності прямо або опосередковано отримала майнову вигоду, з вимогою про відшкодування шкоди, завданої банку. У разі отримання Фондом відмови у задоволенні таких вимог або невиконання вимоги у строк, установлений Фондом, Фонд звертається з такими вимогами до суду.

Таким чином, вищевказана норма закону надає право на звернення до суду лише Фонду або уповноваженій особі Фонду в разі отримання Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відмови пов'язаної з банком особи ( в т.ч. власника істотної участі) у добровільному задоволенні відповідної вимоги або невиконання такої вимоги у встановлений строк.

В даному випадку з позовними вимогами звернувся банк, право якого на звернення до суду з такими вимогами частиною 5 ст. 52 Закону України частину 5 статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не передбачено.

Суд звертає увагу також на те, що законодавством не передбачена автоматична відповідальність власників істотної участі за зобов'язаннями банку у випадку визнання його неплатоспроможним. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Для застосування такої міри відповідальності позивач зобов'язаний довести наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Судом встановлено, що Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі постанови НБУ № 340 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства Банку "Меркурій", було прийнято Рішення № 47 від 12.06.2014р., яким розпочато ліквідацію AT Банку "Меркурій" та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію АТ Банк «Меркурій» Куліша Віктора Миколайовича.

21.05.2015 р. виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від № 104 про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ БАНК «МЕРКУРІЙ» на 1 рік до 11.06.2016 р. включно, продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ БАНК «МЕРКУРІЙ» Куліша Віктора Миколайовича до 11.06.2016 р. включно.

Натомість з даним позовом звернувся позивач - Публічне акціонерне товариства Банк"Меркурій".

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, посилання позивача на норми регулювання спірних відносин між Фондом гарантування вкладів фізичних осіб чи уповноваженою особою Фонду та пов'язаної з банком особи, дії або бездіяльність якої призвели до завдання банку з її вини шкоди, та пов'язаної з банком особи, яка внаслідок таких дій або бездіяльності прямо або опосередковано отримала майнову вигоду, учасником яких він не є, ґрунтуються на невірному розумінні ним норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Закону України ««Про банки і банківську діяльність» та Цивільного кодексу України.

Проаналізувавши положення чинного законодавства та наявні в матеріалах справи докази, суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог в зв'язку з їх безпідставністю та недоведеністю.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 49, 82-84 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Суддя О.М. Ярмак

Повне рішення складено 15.07.2015