ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2015 р.Справа № 922/3132/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Омельченко К.А.

розглянувши справу

за позовом Приватного підприємства "ЮЛАНА", м.Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рокфор маркет", м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників сторін:

позивача - Каташ В.В.,

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "ЮЛАНА", м. Київ (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з уточненою позовною заявою (яка була прийнята судом до розгляду ухвалою суду від 30.06.2015 року ) до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Рокфор Маркет", в якому просить суд стягнути з відповідача загальну суму заборгованості в розмірі 69 050,47 грн., яка складається з: сума основної заборгованості в розмірі 44 491,33грн., інфляційні витрати в розмірі 23 491,39 грн., 3% річних в розмірі 1 067,75грн.,також позивачем заявлено до стягнення судовий збір у розмірі 1 827 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки продукції № 525101 від 25.10.2011 року в частині повної та своєчасної сплати заборгованості за поставлений товар, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 69 050,47 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.05.2015 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 09.06.2015 року о 10:45 годині.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09.06.2015 року розгляд справи було відкладено на 30 червня 2015 року о 11:45 у зв'язку з неявкою відповідача в судове засідання.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.06.2015 року розгляд справи було відкладено на 13 липня 2015 року о 10:15 у зв'язку з неявкою відповідача в судове засідання.

Представник позивача у судовому засіданні 13.07.2015 року підтримав заявлений позов та просив суд його задовольнити.

Відповідач своїм правом на участь в господарських засіданнях не скористався та жодного разу не прибув до суду. Витребуваних судом документів не надав. Про причини неявки суд не повідомив, до господарського суду повернулась ухвала суду від 26.05.2015 року з позначкою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання".

У п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарським судам України надано роз'яснення, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи й відсутність представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідач правами, передбаченими ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, не скористався, процесуальне право на участь у судовому засіданні не реалізував.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що ним вжито всі заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, тому вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника відповідача за наявними в справі матеріалами, як передбачено статтею 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, повністю, всесторонньо, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши надані сторонами докази та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог учасників судового процесу, користуючись принципом об'єктивної істини, принципами добросовісності, розумності та справедливості суд, виходить з наступного.

Між Приватним підприємством "Юлана", м. Киїів (надалі - Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "РОКФОР-МАРКЕТ" (надалі - Покупець) було укладено Договір поставки № 525101 від 25.10.2011 року, відповідно до якого, Постачальник зобов'язувався поставляти у власність покупця товар, а Покупець зобов'язувався прийняти товар і оплатити його на умовах передбачених Договором.

Відповідно до умов п.3.2. Договору Постачальник поставляє товар відповідно до замовлення Покупця на поставку товару.

Покупець отримав товар від Продавця за видатковими накладними, копії яких належним чином засвідчені та долучені до матеріалів справи, а саме:

- видаткова накладна № ЮВ700001704 від 29 квітня 2014 року на загальну суму 1218,60 грн. (а.с.17);

- видаткова накладна № ЮВ700001706 від 29 квітня 2014 року на загальну суму 2046,60 грн. (а.с. 18);

- видаткова накладна № ЮВ700001798 від 07 травня 2014 року на загальну суму 675,46 грн. (а.с. 19);

- видаткова накладна № ЮВ710001799 від 07 травня 2014 року на загальну суму 232,80 грн. (а.с. 20);

- видаткова накладна № ЮВ700001800 від 07 травня 2014 рокуна загальну суму 3058,74грн. (а.с. 21);

- видаткова накладна № ЮВ7 Ю001801 від 07 травня 2014 року на загальну суму 12508,77 грн. (а.с. 22);

- видаткова накладна № ЮВ700001803 від 07 травня 2014 року на загальну суму 346,32 грн. (а.с. 23);

- видаткова накладна № ЮВ700002117 від 28 травня 2014 року на загальну суму15265,21 грн. (а.с. 24);

- видаткова накладна № ЮВ700001973 від 19 травня 2014 року на загальну суму 9978,83 грн. (а.с. 25).

Так, на виконання умов Договору Продавець поставив Покупцю товар на загальну суму 45331,33 грн., що підтверджується вищевказаними накладними, довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей.

Відповідно до п. 6.2. Договору оплата за поставлений товар здійснюється Покупцем після реалізації товару.

Відповідно до акту звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2014 р. по 01.08.2014р. між Приватним Підприємством «ЮЛАНА» і Товариством з обмеженою відповідальністю "РОКФОР-МАРКЕТ", Відповідачем була визнана дебіторська заборгованість на суму 44491,33 грн., що підтверджується належним чином оформленим актом звірки взаємних розрахунків (а.с. 26-28), але відповідач суму заборгованості не сплатив, що й стало причиною звернення позивача до суду з цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію вищевикладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Частиною 2 ст. 180 Господарського кодексу України визначено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Враховуючи викладене, з огляду на відсутність доказів щодо виконання відповідачем умов договору, щодо здійснення оплати за поставлений товар, суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача, суми заборгованості у розмірі 44491,33 грн. обґрунтованими, доведеними доданими до справи доказами та підлягаючими задоволенню.

Також позивачем нараховано інфляційні витрати в розмірі 23491,39 грн., а також 3% річних в сумі 1067,75 грн.

В силу вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши нарахування надані позивачем, 3% річних в розмірі 1067,75 грн. та інфляційних нарахувань в розмірі 23491,39 грн. суд приходить до висновку, що даний розрахунок не суперечить вимогам чинного законодавства, нарахований вірно, з урахуванням чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Статтею 33 ГПК України передбачено обов'язок кожної сторона довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості за поставлений товар.

Крім того, як вбачається з наданого позивачем до матеріалів справи акта звірки взаємних розрахунків відповідач визнав наявність боргу перед позивачем в розмірі 44491,33грн., що підтверджується його підписом на даному акті звірки.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача загальної суми заборгованості в розмірі 69050,47 грн. є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судові витрати з цієї справи покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 11, 525, 526, 530, 611 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рокфор Маркет" (61044, м. Харків, просп. Московський, 257, ) на користь Приватного підприємства "ЮЛАНА" (03151, м. Київ, пр. Повітрофлотський, 94А, корпус 3, літера "В", приміщення №2, , р/р 9 в Банк АТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО 380805) заборгованість в розмірі 44491,33грн., витрати від інфляції 23491,39 грн., суму 3% річних 1067,75 грн. та судовий збір в розмірі 1827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 14.07.2015 р.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Суддя Л.С. Лаврова