КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2015 р. Справа№ 910/21262/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Власова Ю.Л.

Гончарова С.А.

секретар Бутакова О.Ю.

за участю представників:

від позивача: Ясько Р.М.(представник за довіреністю)

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: Рубан Л.М. (представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельно-інвестиційна компанія "Київ Житло-Інвест"

на рішення господарського суду міста Києва

від 11.03.2015 р.

у справі №910/21262/14 (головуючий суддя Босий В.П., судді: Любченко М.О.

Івченко А.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дочірній банк Сбербанку Росії"

до Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельно-інвестиційна компанія "Київ Житло-Інвест"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Публічного акціонерного товариства "Трест "Київміськбуд-3"

про стягнення 59751258,11 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Дочірній банк Сбербанку Росії" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельно-інвестиційна компанія "Київ Житло-Інвест" про стягнення 37175227,51 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв'язку з невиконанням Публічним акціонерним товариством "Трест "Київміськбуд-3" грошових зобов'язань за договором про відкриття кредитної лінії №38-В/13/182/КЛ-КБ від 12.06.2013 р., позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача як поручителя заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2587051,16 дол. США та заборгованості за процентами у розмірі 91465,81 дол. США, а також пені за прострочення повернення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1179634,84 грн. та пені за прострочення сплати процентів у розмірі 36438,06 грн. на підставі договору поруки від 12.06.2013 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.10.2014 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду, залучено до участі у справі Публічне акціонерне товариство "Трест "Київміськбуд-3" (надалі - ПАТ "Трест "Київміськбуд-3") в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

16.01.2015 р. позивач звернувся до господарського суду міста Києва з заявою про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2587051,16 дол. США, що еквівалентно 40792379,51 грн., пеню за прострочення повернення заборгованості у розмірі 3389265,60 грн. та пеню за прострочення сплати процентів у розмірі 130598,74 грн. Вказана заява прийнята судом для розгляду.

Рішенням господарського суду міста Києва від 11.03.2015р. у справі №910/21262/14 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Дочірній банк Сбербанку Росії" задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельно-інвестиційна компанія "Київ Житло-Інвест" на користь Публічного акціонерного товариства "Дочірній банк Сбербанку Росії" заборгованість у розмірі 2587051 (два мільйони п'ятсот вісімдесят сім тисяч п'ятдесят однин) доларів США 16 центів, що еквівалентно 56231393 (п'ятдесят шість мільйонів двісті тридцять одна тисяча триста дев'яносто три) грн. 77 коп., пеню за прострочення повернення заборгованості у розмірі 1694632 (один мільйон шістсот дев'яносто чотири тисячі шістсот тридцять дві) грн. 80 коп., пеню за прострочення сплати процентів у розмірі 65299 (шістдесят п'ять тисяч двісті дев'яносто дев'ять) грн. 37 коп. та судовий збір у розмірі 73080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю Будівельно-інвестиційна компанія "Київ Житло-Інвест" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 11.03.2015 р. у справі №910/21262/14 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник зазначає, що справу розглянуто місцевим господарським судом без належного повідомлення відповідача, в зв'язку з чим останній був позбавлений можливості захисту своїх прав під час судового розгляду. Також, в апеляційній скарзі скаржник зазначає, що сума заборгованості по тілу кредиту за розрахунком скаржника становить 55758548,08 грн. (2587051,16 дол. США х 21,552936 грн.=55758548,08 грн.), виходячи з офіційного курсу гривні до долара США, встановленого НБУ на 11.03.2015 р., тоді як судом стягнуто з відповідача 56231393,77 грн. заборгованості по тілу кредиту. Крім того, на думку відповідача, строк виконання зобов'язання його як поручителя перед позивачем за зобов'язаннями боржника за кредитним договором не настав, посилаючись на те, що ним не отримано вимогу-повідомлення, з зазначенням в ній підстав для дострокового погашення суми основної заборгованості боржника за договором, а також сплати процентів за користування кредитом та штрафних санкцій (пені), та вимоги поручителю здійснити повну сплату таких коштів протягом 10 календарних днів з моменту поштового відправлення такого листа.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Тищенко О.В.) від 06.04.2015 р. прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельно-інвестиційна компанія "Київ Житло-Інвест" на рішення господарського суду міста Києва від 11.03.2015 р. у справі №910/21262/14 до провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 29.04.2015 р.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 29.04.2015 р. змінено склад судової колегії.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді Тищенко О.В., Зубець Л.П.) від 29.04.2015 р. прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельно-інвестиційна компанія "Київ Житло-Інвест" на рішення господарського суду міста Києва від 11.03.2015 р. у справі №910/21262/14 до свого провадження; розгляд апеляційної скарги призначено на 10.06.2015 р.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2015 р. змінено склад судової колегії.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Тищенко О.В., Тарасенко К.В.) від 10.06.2015 р. прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельно-інвестиційна компанія "Київ Житло-Інвест" на рішення господарського суду міста Києва від 11.03.2015 р. у справі №910/21262/14 до свого провадження; розгляд апеляційної скарги призначено на 10.06.2015 р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Тищенко О.В., Тарасенко К.В.) від 10.06.2015 р. розгляд справи відкладено на 01.07.2015 р. Зобов'язано позивача надати суду письмові пояснення щодо розрахунку заборгованості 2587051,16 дол. США, що є еквівалентом 56231393,77 грн., зокрема щодо застосування офіційного курсу НБУ гривні до долара США, його розміру, з наданням відповідних доказів. Зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Трест "Київміськбуд-3" надати суду відзив на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Тищенко О.В., Тарасенко К.В.) від 01.07.2015 р. розгляд справи №910/21262/14 відкладено на 22.07.2015 р.; зобов'язано позивача, третю особу надати суду письмові пояснення, в яких висловити позицію щодо заявленого відповідачем клопотання про зупинення провадження у справі.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 22.07.2015 р. змінено склад судової колегії.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Власов Ю.Л., Гончаров С.А.) від 22.07.2015 р. прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельно-інвестиційна компанія "Київ Житло-Інвест" на рішення господарського суду міста Києва від 11.03.2015 р. у справі №910/21262/14 до свого провадження; розгляд апеляційної скарги призначено на 22.07.2015 р.

17.07.2015 р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в зв'язку з неможливістю забезпечити в судовому засіданні участь представника, посилаючись при цьому, що єдиним представником у даній справі є Конашевич Т.А., яка у період з 17 по 24.07.2015 р. перебуватиме у відрядженні, представник скаржника Ландишева С.М. перебуватиме в іншому судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції відхиляє клопотання відповідача з огляду на наступне.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому, господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою -п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Перебування представника відповідача Конашевич Т.А. у відрядженні, перебування представника Ландишевої С.М. в іншому судовому засіданні не може бути належною підставою для відкладення розгляду справи, враховуючи, що відповідач не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

В судове засідання апеляційної інстанції представник відповідача не з'явився.

Оскільки явка представників сторін, третьої особи у судове засідання не була визнана судом обов'язковою, а також зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення сторін, третьої особи про місце, дату та час судового розгляду, апеляційний суд визнав можливим розглядати справу у відсутність представника відповідача.

01.07.2015 р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду справи №910/16583/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельно-інвестиційна компанія "Київ Житло-Інвест" до Публічного акціонерного товариства "Дочірній банк Сбербанку Росії" про визнання припиненою поруки за договором поруки від 12.06.2013 р., укладеним між ТОВ Будівельно-інвестиційна компанія "Київ Житло-Інвест" до ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії".

14.07.2015 р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду справи №910/16577/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельно-інвестиційна компанія "Київ Житло-Інвест" до Публічного акціонерного товариства "Дочірній банк Сбербанку Росії" про визнання недійсним договору поруки від 12.06.2013 р., укладеним між ТОВ Будівельно-інвестиційна компанія "Київ Житло-Інвест" до ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії".

Представник позивача заперечував проти задоволення вказаних клопотань.

Представник 3-ї особи підтримала вказані клопотання, просила їх задовольнити.

Відповідно до ст. 79 Господарського кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Розглянувши клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до розгляду справи №910/16583/15 та клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до розгляду справи №910/16577/15, колегія суддів не вбачає підстав для зупинення провадження у справі №910/21262/14, з підстав, викладених в клопотаннях відповідача та відхиляє вказані клопотання. Крім того суд апеляційної інстанції зазначає, що зупинення провадження у даній справі до розгляду справи №910/16583/15 унеможливить розгляд справи №910/16583/15, оскільки ухвалою господарського суду міста Києва у справі №910/16583/15 зупинено провадження у справі №910/16583/15 до вирішення Київським апеляційним господарським судом пов'язаної з нею справи №910/21262/14.

Представник позивача заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив залишити без змін рішення господарського суду міста Києва від 11.03.2015 р. у справі №910/21262/14, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник третьої особи підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скасувати рішення господарського суду міста Києва від 11.03.2015 р. у справі №910/21262/14 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, третьої особи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

12.06.2013 р. між Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії", що далі іменується як банк, та ПАТ "Трест "Київміськбуд-3", як позичальником, було укладено договір про відкриття кредитної лінії №38-В/136/182/КЛ-КБ (надалі - "Договір"), відповідно до п. 1.1 якого банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію в доларах США (кредитна лінія) та надає позичальнику кредитні кошти в порядку та на умовах, визначених цим договором, а позичальник зобов'язується використовувати кредит на цілі, зазначені в п 1.5 цього договору, своєчасно та у повному обсязі сплачувати банку проценти за користування кредитом, а також повернути банку кредит у терміни, встановлені цим договором та виконати інші умови договору.

Згідно з п. 1.2, п. 1.4 Договору, ліміт кредитної лінії складає 2970000,00 дол. США, останній день кредитної лінії - 11.06.2016 р.

Відповідно до п.п. д) п. 2.1 Договору, належне виконання позичальником своїх зобов'язань по цьому договору забезпечується, зокрема порукою товариства з обмеженою відповідальністю Будівельно-інвестиційна компанія "Київ Житло-Інвест".

12.06.2013 р. між Банком, як кредитором, та Товариством з обмеженою відповідальністю Будівельно-інвестиційна компанія "Київ Житло-Інвест", як поручителем, було укладено договір поруки (надалі - "Договір поруки"), за змістом якого поручитель поручився перед кредитором за виконання ПАТ "Трест "Київміськбуд-3" зобов'язань за Договором.

Згідно з п. 2.1 Договору поруки відповідальність поручителя перед кредитором включає: зобов'язання, які були невиконані боржником, та які передбачені основним договором (основне зобов'язання); зобов'язання відшкодувати кредитору шкоду, завдану невиконанням чи неналежним виконанням основного зобов'язання; зобов'язання сплатити кредитору неустойку у випадку і у розмірі, зазначеному в п. 4.4 цього договору; зобов'язання сплатити кредитору проценти (3% річних відповідно до ст.ст. 625, 1050 Цивільного кодексу) від простроченої суми у разі прострочення боржником виконання основного зобов'язання.

За змістом п. 4.1 Договору поруки, поручитель та боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. Поручитель та боржник залишаються зобов'язаними перед кредитором до того моменту, поки всі зобов'язання за основним договором не будуть виконані повністю.

Пунктом 4.2 Договору поруки визначено, що передбачена ст. 2 цього договору відповідальність поручителя наступає у випадку, якщо боржник допустить прострочення виконання зобов'язань за основним договором. Причини невиконання боржником своїх зобов'язань за основним договором жодним чином не можуть впливати на виконання поручителем зобов'язань за цим договором. В такому випадку кредитор звертається з письмовим повідомленням до поручителя про невиконання боржником зобов'язань, що зазначені в ст. 2 цього договору, та їх обсяг, та вимогою виконання цих зобов'язань поручителем як солідарним боржником.

Відповідно до п. 4.3 Договору поруки, поручитель протягом 10 календарних днів з моменту поштового відправлення йому кредитором письмового повідомлення або в інший термін, зазначений у такому повідомленні, зобов'язаний погасити заборгованість боржника за основним договором за реквізитами, зазначеним в повідомленні кредитора.

Як встановлено судом апеляційної інстанцій, банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 2970000,00 дол. США, що підтверджується меморіальними валютними ордерами за період з 18.06.2013 р. по 12.12.2013 р.

Проте, позичальник своїх зобов'язань за кредитним договором в частині своєчасного повернення кредитних коштів не виконав, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість.

16.07.2014 р. позивач направив на адресу відповідача повідомлення-вимогу №573.5/5/14 від 15.07.2014 р., в якій вказував на наявність підстав для дострокового погашення суми основної заборгованості боржника за Договором, а також сплати процентів за користування кредитом та штрафних санкцій (пені), та вимагав від поручителя повної сплати таких коштів протягом 10 календарних днів з моменту поштового відправлення такого листа.

Зазначене повідомлення залишене без відповіді та задоволення.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням третьою особою (позичальником) зобов'язань за Договором, у зв'язку з чим позивач вказує на існування зобов'язання відповідача (поручителя) виконати таке зобов'язання.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Умови договору свідчать про те, що за своєю правовою природою він є кредитним договором.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що були встановлені договором.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 ЦК України та ч.7 ст. 193 ГК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, крім випадку, коли право такої відмови встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Матеріалами справи (меморіальними валютними ордерами за період з 18.06.2013 р. по 12.12.2013 р.) підтверджується належне виконання позивачем своїх зобов'язань за Договором та надання третій особі кредиту, сума якого становить 2970000,00 дол. США.

Із змісту Договору вбачається, що сторони домовилися про обов'язок позичальника сплатити відсотки (проценти), нараховані Банком за користуванням кредитом за погодженою сторонами ставкою.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 1.4 Договору останній день кредитної лінії - 11.06.2016 р.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як зазначено в п. 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №1 від 24.11.2014 р. "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів", у розгляді питання щодо дострокового повернення кредиту в зв'язку з простроченням виконання боржником свого зобов'язання за кредитним договором господарські суди мають виходити з такого. У силу частини другої статті 1054 ЦК України до кредитних правовідносин підлягає застосуванню частина друга статті 1050 зазначеного Кодексу, якою встановлено санкцію за прострочення повернення чергової частини позики, а саме: позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, що належать йому відповідно до статті 1048 ЦК України. У такому випадку дострокове повернення кредиту не має ознак одностороннього припинення договірних зобов'язань та є належним способом захисту порушеного права.

Тобто, у випадку невиконання боржником зобов'язання з повернення частини кредиту, у кредитора виникає право вимоги від боржника дострокової сплати всієї суми заборгованості, а також сплати процентів за користування такими коштами.

Крім того, відповідно до п. 8.3 Договору, банк має право в односторонньому порядку вимагати від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості за цим договором, зокрема, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником будь-якого із своїх зобов'язань, передбачених цим договором, а також іншими договорами.

Матеріалами справи підтверджується, а ПАТ "Трест "Київміськбуд-3" не заперечується факт порушення ним як позичальником зобов'язань за Договором в частині своєчасного повернення суми кредиту.

Отже, як вірно зазначив місцевий господарський суд, враховуючи положення ст.ст. 530, 1050 Цивільного кодексу України та приписи кредитного договору, строк виконання третьою особою грошового зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитним коштами на момент розгляду справи судом настав.

Як встановлено вище, 16.07.2014 р. позивач звернувся до третьої особи та відповідача як поручителя за Договором поруки про дострокове повернення суми основної заборгованості боржника за Договором, а також сплати процентів за користування кредитом та штрафних санкцій (пені).

Проте доказів повернення коштів банку ані відповідачем, ані третьою особою не надано, доказів на спростування викладеного не надано.

Згідно із ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Договором поруки товариство поручилося перед банком за виконання позичальником (ПАТ "Трест "Київміськбуд-3") зобов'язань з кредитним договором в тому числі, по поверненню кредиту, сплаті банку процентів за користування кредитом та сплаті штрафних санкцій.

Згідно із ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Частинами 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 555 Цивільного кодексу України, у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов'язаний повідомити про це боржника, а в разі пред'явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі. Якщо поручитель не повідомить боржника про вимогу кредитора і сам виконає зобов'язання, боржник має право висунути проти вимоги поручителя всі заперечення, які він мав проти вимоги кредитора.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Матеріалами справи підтверджується наявність у третьої особи грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача заборгованості по кредиту у розмірі 2587051,16 дол. США, що станом на момент розгляду справи по суті еквівалентно 56231393,77 грн.

Судом встановлено, що третя особа у встановлений Договором строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконала, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії третьої особи є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і вона вважається такою, що прострочила (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Згідно з п. 10.1 кредитного договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за цим договором позичальник зобов'язаний сплачувати банку у відповідності до вимог чинного законодавства України пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який стягується пеня, від простроченої суми за кожний день прострочення.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п. 2.1 Договору поруки, відповідальність поручителя перед кредитором включає, зокрема зобов'язання сплатити кредитору неустойку у випадку і у розмірі, зазначеному в п. 4.4 цього договору.

Згідно зі ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Отже, при солідарному обов'язку кредиторові (банку) надається право за своїм розсудом вимагати виконання зобов'язання в повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного окремо. Пред'явивши вимогу до одного із солідарних боржників і не одержавши задоволення, кредитор має право пред'явити вимогу до іншого солідарного боржника.

Матеріалами справи підтверджується наявність у третьої особи перед позивачем зобов'язання на суму, що не перевищує розмір забезпеченого порукою відповідача зобов'язання, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача (поручителя) простроченої заборгованості у розмірі 2587051,16 дол. США, що еквівалентно 56231393,77 грн., а також пені за прострочення повернення заборгованості у розмірі 3389265,60 грн. та пені за прострочення сплати процентів у розмірі 130598,74 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, у відповідності до частини 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України місцевий господарський суд, приймаючи рішення, враховуючи, що третя особа під час розгляду справи судом в судовому засіданні повністю оплатила суму нарахованих процентів за користування кредитом, враховуючи складну економічну ситуацію в країні, яка виявилася у значному зростанні курсу гривні до долара США, дійшов висновку про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання. Відтак, судом вдвічі зменшено розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь банку, а саме: пені за прострочення повернення заборгованості до 1694632,80 грн. та пені за прострочення сплати процентів до 65299,37 грн.

Колегія суддів вважає вірним висновок місцевого господарського суду щодо зменшення розміру пені.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 2587051,16 дол. США, що еквівалентно 56231393,77 грн., а також пені за прострочення повернення заборгованості у розмірі 1694632,80 грн. та пені за прострочення сплати процентів у розмірі 65299,37 грн. підлягають задоволенню, в частині стягнення з відповідача пені за прострочення повернення заборгованості у розмірі 1694632,80 грн. та пені за прострочення сплати процентів у розмірі 65299,37 грн. необхідно відмовити.

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, про те, що сума заборгованості по тілу кредиту за розрахунком скаржника становить 55758548,08 грн. (2587051,16 дол. США х 21,552936 грн.=55758548,08 грн.), виходячи з офіційного курсу гривні до долара США, встановленого НБУ на 11.03.2015 р., тоді як судом стягнуто з відповідача 56231393,77 грн. заборгованості по тілу кредиту, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки як вбачається з наявної в матеріалах справи роздруківки з сайту Національного банку України щодо офіційного курсу валют, станом на 14:30 10.03.2015 р. курс гривні до долару США встановлено на рівні 21,73571 грн. за 1 дол. США, вказаний курс діяв до 14:30 11.03.2015 р.; оскаржуване рішення суду було прийнято в проміжок часу з моменту встановлення НБУ курсу 10.03.2015 р. до моменту встановлення курсу 11.03.2015 р., а тому розрахунок суду першої інстанції заборгованості по тілу кредиту є вірним.

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі щодо порушення судом процесуального права, а саме: справу розглянуто місцевим господарським судом без належного повідомлення відповідача, в зв'язку з чим останній був позбавлений можливості захисту своїх прав під час судового розгляду є безпідставними та необґрунтованими, такими, що спростовуються доказами наявними в матеріалах справи, а саме: повідомленнями про вручення поштового відправлення №№31355323, 31358870, 31361722, 32880880, 33358516, 33358508, що підтверджує отримання відповідачем поштової кореспонденції надісланої судом першої інстанції.

Відповідно до ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Вищевикладені обставини справи спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, та на які він посилається як на підставу скасування рішення суду, а тому відхиляються судом.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду не вбачається.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельно-інвестиційна компанія "Київ Житло-Інвест" залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 11.03.2015 р. у справі №910/21262/14 - без змін.

2. Матеріали справи №910/21262/14 повернути до господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановлені законом порядку та строки.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Ю.Л. Власов

С.А. Гончаров