РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2015Справа № 910/13887/15

За позовом Комунального підприємства «Шкільне»

до Управління освіти Печерської районної в місті Києві державної адміністрації

про стягнення 85 543, 50 грн.

Суддя Ломака В.С.

Представники сторін:

від позивача: Мішин Ю.С. за довіреністю № 287від 15.06.2015 р.;

Подгорна А.І. - директор;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «Шкільне» (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Управління освіти Печерської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - відповідач) про стягнення 85 543, 50 грн. Крім того, позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати щодо сплати судового збору в розмірі 1 827, 00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував на те, що відповідно до укладеного між сторонами Договору він надав відповідачу послуги з організації харчування учнів 1-11 класів, які останнім не були оплачені в повному обсязі, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість перед позивачем. Враховуючи зазначене, позивач вирішив звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.06.2015 р. порушено провадження у справі № 910/13887/15, розгляд справи призначено на 16.06.2015 р.

12.06.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

В судовому засіданні 16.06.2015 р. представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 16.06.2015 р. позовні вимоги визнав в повному обсязі.

В судовому засіданні 16.06.2015 р. на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 14.07.2015 р.

08.07.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи, зокрема податкову накладну та лист фінансового управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації № 105/76-153 від 17.06.2015 р., згідно з яким рішенням сесії Київської міської ради від 28.01.2015 р. № 60/925 «Про бюджет міста Києва на 2015 рік» із змінами та доповненнями, головному розпоряднику коштів «Печерська районна в місті Києві державна адміністрація» по КФК 070201 «Надання загальної середньої освіти загальноосвітніми навчальними закладами (в т. ч. школою - дитячим садком, інтернатом при школі), спеціалізованими школами, ліцеями, гімназіями колегіумами», КЕКВ 2230 «Продукти харчування» для оплати послуг з гарячого харчування у загальноосвітніх навчальних закладах Печерського району управлінню освіти Печерської районної в місті Києві державної адміністрації передбачені кошти в сумі 7 421, 1 тис. грн.

Представник відповідача в судове засідання 14.07.2015 р. не з'явився, про причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

При цьому, оскільки суд відкладав розгляд справи, надаючи можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд, враховуючи процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 69 ГПК України, не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України від 25 січня 2006 р. № 1-5/45, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

У судовому засіданні 14.07.2015 р. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

24.04.2015 р. між позивачем (виконавець) та відповідачем (замовник) було укладено Договір № 3, відповідно до п. 1.1. якого виконавець зобов'язується у 2015 році надати послуги, а замовник - прийняти і оплатити такі послуги 56.29.2 послуги їдалень (послуги з надання харчування).

Згідно з п. 2.1. Договору, виконавець повинен надати замовнику послугу (послуги), якість яких відповідає умовам: постанови Кабінету Міністрів України від 02.02.11р. № 116 «Про затвердження порядку надання послуг з харчування дітей у дошкільних, учнів у загальноосвітніх та професійно-технічних навчальних закладах, операцій з надання яких звільняється від обкладання податку на додану вартість», постанови Кабінету Міністрів України від 22.11.04 р. № 1591 «Про затвердження норм харчування у навчальних та оздоровчих закладах», наказу Міністерства економіки України від 01.08.2006 р. № 265 «Про затвердження Методичних рекомендацій з організації харчування учнів у загальноосвітніх навчальних закладах». Товар та сировина при постачанні у заклади освіти повинні мати: - сертифікат якості; - якісне посвідчення; - висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи.

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що ціна цього Договору становить 85 543, 50 грн.

Відповідно до п. 4.1. Договору розрахунки проводяться шляхом: оплата замовником здійснюється на підставі ст. 631 Цивільного кодексу України та ст. 49 Бюджетного кодексу України на умовах відстрочки платежу до 30 календарних днів. У разі затримки бюджетного фінансування розрахунок за надані товари здійснюється протягом трьох банківських днів з дати отримання покупцем бюджетного призначення на фінансування товарів на свій реєстраційний рахунок. Оплата замовником здійснюється при наявності кошторисного призначення та наявності коштів на розрахунковому рахунку замовника, в зв'язку з відсутністю фінансування реєстрація може бути здійснена додатковими угодами щодо пересування коштів під час реєстрації між загальним та спеціальним фондами.

В силу п. 4.2. Договору до рахунку додаються: акт звірки розрахунків, акт виконаних робіт.

Пунктом 5.1. Договору визначено строк (термін) надання послуг: до повного використання коштів.

Місце надання послуг: загальноосвітні навчальні заклади Печерського району м. Києва (Додаток № 1).

Пунктом 6.1. Договору на замовника покладено обов'язок своєчасно та в повному обсязі сплачувати за надані послуги.

На виконання умов Договору позивач надав відповідачу послуги з організації гарячого харчування учнів 1-11 класів на загальну суму 85 543, 50 грн., що підтверджується актом виконаних робіт № 08 від 29.04.2015 р., підписаним представниками сторін без зауважень та заперечень і скріпленим печатками обох підприємств, та податковою накладною № 46 від 28.04.2015 р., складеною на виконання спірних зобов'язань.

В свою чергу, як зазначає позивач та не спростовано відповідачем, останній надані позивачем послуги не оплатив, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в сумі 85 543, 50 грн.

З огляду на те, що відповідач повністю так і не розрахувався за надані позивачем послуги, останній вирішив звернутись до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 2 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як зазначалося вище, п. 4.1. Договору було визначено, що розрахунки проводяться наступним чином: оплата замовником здійснюється на підставі ст. 631 Цивільного кодексу України та ст. 49 Бюджетного кодексу України на умовах відстрочки платежу до 30 календарних днів.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних випадках ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Оскільки відповідач в обумовлені строки не сплатив вартість наданих позивачем послуг у повному обсязі, відповідний борг, який існує на момент розгляду справи в суді, має бути стягнутий з нього в судовому порядку.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе обов'язки щодо оплати наданих позивачем послуг, позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наведеного.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Управління освіти Печерської районної в місті Києві державної адміністрації (01021, місто Київ, вулиця Інститутська, будинок 24/7; ) на користь Комунального підприємства «Шкільне» (01042, місто Київ, вулиця Миколи Раєвського, будинок 28; ) 85 543 (вісімдесят п'ять тисяч п'ятсот сорок три) грн. 50 коп. основного боргу та 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 17.07.2015 р.

Суддя В.С. Ломака