РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2015Справа №910/1179/15-г

За позовомФізичної особи-підприємця Романь Олександра Миколайовича
ДоПублічного акціонерного товариства «ВЗП-2»
Простягнення 15 375,05 грн. заборгованості за надані юридичні послуги
Суддя Спичак О.М.

Без виклику представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Добронос А.В. - дов. № б/н від 23.02.2015 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Романь Олександр Миколайович звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «ВЗП-2» про стягнення 21 941,11 грн. заборгованості за надані юридичні послуги.

Ухвалою суду від 23.01.2015 року було порушення провадження у справі № 910/1179/15-г та призначено її до розгляду на 09.02.2015 року.

У судовому засіданні 09.02.2015 року представник позивача, на виконання вимог ухвали про порушення провадження у справі, надав оригінали документів для огляду суду.

Представник відповідача в судове засідання 09.02.2015 року не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

У зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача, суд відклав розгляд справи до 23.02.2015 р.

Представник позивача 19.02.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва подав письмові пояснення по справі, відповідно до яких просить суд, у зв'язку з частковою оплатою відповідачем суми боргу, стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 15 375,05 грн.

У судове засідання 23.02.2015 р. представник позивача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні 23.02.2015 року надав усні пояснення по справі, в яких повідомив суд про часткове ним погашення суми основного боргу.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Таким чином, пунктом 3.11. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011 встановлено, що статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог, або заявлення «додаткових» позовних вимог і т.п., а тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи- об'єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову.

З огляду на вищенаведене, суд в судовому засіданні 23.02.2015 р. розглянув та прийняв вказані пояснення до розгляду, як заяву про зменшення розміру позовних вимог.

Згідно з абзацом 4 пункту 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-08/140 від 15.03.2010 року «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 23.02.2015 року на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02.09.2013 року між Публічним акціонерним товариством «ВЗП-2» (клієнт) та Фізичною особою підприємцем Романь Олександром Миколайовичем (виконавець) було укладено договір про надання юридичних послуг, відповідно до п. 1.1 якого клієнт доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання щодо надання юридичних послуг передбачених в п.п. 1.1.1.-1.1.9 договору.

Згідно з п.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до пункту 2.2.3 договору, клієнт зобов'язаний сплатити гонорар за правові послуги в розмірах та в порядку, визначених в п. 4 договору.

Умовами пункту 2.4.12 договору встановлено, що виконавець зобов'язаний щомісяця або частіше підписувати акт приймання-передачі наданих послуг.

Пунктом 4.1 договору встановлено, що за послуги, надані виконавцем згідно п. 1.1. цього договору, клієнт перераховує на його рахунок оплату згідно наданих рахунків-фактур.

Пунктом 4.3 договору встановлено, що клієнт сплачує оплату за даним договором у сумі, встановленій в рахунках-фактурах до даного договору у продовж 5 (п'яти) днів з моменту отримання рахунку-фактури.

Згідно з п. 6.1 договору, послуги надані виконавцем клієнту, передаються згідно акта приймання-передачі наданих послуг, в якому вказуються вид наданих послуг, загальна сума гонорару, результат наданих послуг.

Акт приймання-передачі наданих послуг повинен бути підписаний уповноваженими особами сторін не пізніше 5 (п'яти) робочих днів після надання послуг. Фактом надання послуг є факт направлення виконавцем клієнту підписаного акта в двох примірниках.

Позивач пояснив, що ним належним чином були надані послуги передбачені умовами договору про надання юридичних послуг № 1 від 02.09.2013 р. на загальну суму 17 988,22 грн., що підтверджується актом прийому-передачі виконаних робіт № 10 від 11.10.2013 р., № 12 від 28.10.2013 р. та № 13 від 29.10.2013 р. В свою чергу, відповідач свої зобов'язання за зазначеним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на момент подання позовної заяви у нього виникла заборгованість за надані послуги розмірі 17 988,22 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи документами.

Після порушення провадження у справі відповідачем частково було погашено суму основного боргу у розмірі 6 566,06 грн.

Враховуючи наведене, позивач з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог просив суд стягнути з відповідача 11 422,16 грн. основного боргу, 3 363,79 грн. інфляційних нарахувань та 589,10 грн. три відсотки річних, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором про надання юридичних послуг № 1 від 02.09.2013 р.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Пунктом 4.1 договору встановлено, що за послуги, надані виконавцем згідно п. 1.1. цього договору, клієнт перераховує на його рахунок оплату згідно наданих рахунків-фактур.

Пунктом 4.3 договору встановлено, що клієнт сплачує оплату за даним договором у сумі, встановленій в рахунках-фактурах до даного договору у продовж 5 (п'яти) днів з моменту отримання рахунку-фактури.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що позивачем належним чином були надані послуги передбачені умовами договору про надання юридичних послуг № 1 від 02.09.2013 р. на загальну суму 17 988,22 грн., що підтверджується актом прийому-передачі виконаних робіт № 10 від 11.10.2013 р., № 12 від 28.10.2013 р. та № 13 від 29.10.2013 р. В свою чергу, відповідач свої зобов'язання за зазначеним договором виконав частково на суму 6 566,06 грн., внаслідок чого станом на момент подання позовної заяви у нього виникла заборгованість за надані послуги розмірі 11 422,16 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи документами.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що матеріалами справи підтверджується надання позивачем послуг передбачених умовами договору про надання юридичних послуг № 1 від 02.09.2013 р., господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу підлягають задоволенню повністю в сумі 11 422,16 грн.

Позивач за прострочення строків сплати за надані послуги, просить суд стягнути з відповідача 3 363,79 грн. інфляційної складової боргу та 589,10 грн. три відсотки річних за період прострочення з вересня 2013 р. по вересень 2014 р.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок 3 % річних та інфляційних нарахувань з урахуванням умов договору, прострочення по сплаті грошового зобов'язання, проплат та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних підлягають задоволенню повністю у розмірі 589,10 грн., а інфляційні нарахування підлягають задоволенню частковов сумі 3 362,77 грн.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторін пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ВЗП-2» (місцезнаходження: 03680, м. Київ, вул. Смольна, 7, ) на користь Фізичної особи-підприємця Романь Олександра Миколайовича (місцезнаходження: 61050, м. Харків, вул. Примерівська, 26, кв. 4, ідентифікаційний номер ) 11 422 (одинадцять тисяч чотириста двадцять дві) грн. 16 коп. основного боргу, 3 362 (три тисячі триста шістдесят дві) грн. 77коп. інфляційних втрат, 589 (п'ятсот вісімдесят дев'ять) грн. 10 коп. три відсотки річних та 1 826 (одна тисячу вісімсот двадцять шість) грн. 88 коп. судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

26.02.2015 р.

Суддя Спичак О.М.