ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 року Справа № 917/425/15

Вищий господарський суд України у складі колегії: головуючого, судді Васищака І.М., суддів Студенця В.І., Харченка В.М., за участі представника позивача Мазур (дов. від 13.07.2015), розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація № 2" Полтавської міської ради на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 28 квітня 2015 року у справі № 917/425/15 за позовом Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація №2" Полтавської міської ради про стягнення 70 040 грн,

УСТАНОВИВ:
У лютому 2015 року Полтавське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація № 2" Полтавської міської ради про стягнення 68 000 грн штрафу та 2 040 грн пені з підстав за порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Ухвалою від 26 березня 2015 року Господарський суд Полтавської області (суддя С. Погрібна) за заявою відповідача зупинив провадження у справі до вирішення Харківським апеляційним адміністративним судом адміністративної справи № 816/221/15-а.

Постановою від 28 квітня 2015 року Харківського апеляційного господарського суду ухвалу скасовано і справу передано до господарського суду для розгляду по суті.

Комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційна організація № 2" Полтавської міської ради просить постанову скасувати з підстав неправильного застосування господарським судом апеляційної інстанції статті 79 Господарського процесуального кодексу України та залишити в силі ухвалу господарського суду.

Полтавське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України проти доводів касаційної скарги заперечує і в її задоволенні просить відмовити.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Зупиняючи провадження у справі, господарський суд виходив з того, що предметом розгляду даної справи є стягнення штрафу та пені за рішенням від 23 грудня 2014 року № 01/234-рш Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, штрафу, а предметом розгляду адміністративної справи № 816/221/15-а є визнання протиправним та скасування цього рішення.

Апеляційний господарський суд з таким висновком правомірно не погодився.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 2 цього ж кодексу передбачено, що господарський суд порушує справи за позовними заявами, зокрема підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

За змістом пункту 3 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Положеннями частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Разом із цим частиною другою статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Отже, виходячи із положень наведеної норми, законом може бути передбачено вирішення певних категорій публічно-правових спорів у порядку іншого судочинства.

Так, Законом України "Про захист економічної конкуренції", який визначає правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності і спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин, саме і встановлено інший порядок судового вирішення спорів за участю органів Антимонопольного комітету України. Зокрема, положеннями частини першої статті 60 цього Закону передбачено право заявника, відповідача, третьої особи оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

З огляду на зміст цієї норми та зважаючи на положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, справи зі спорів про оскарження рішень органів Антимонопольного комітету України підвідомчі господарським судам і підлягають розгляду за правилами Господарського процесуального кодексу України, за винятком, відповідно до положень статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішення справ щодо оскарження рішень Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері державних закупівель. Зазначений висновок Верховного Суду України щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду України від 17 червня 2015 року у справі № 910/1331/14 Господарського суду міста Києва.

За правилами статті 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються (встановлюються) іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно в даній справі. У даному випадку такої неможливості не існувало, ураховуючи визначену законом підвідомчість спорів про визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України саме господарським судам.

Ураховуючи, що рішення від 23 грудня 2014 року № 01/234-рш адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України у справі № 01-04-50/108-2014 до господарського суду не оскаржувалося, у господарського суду Полтавської області відсутні правові підстави для зупинення провадження у справі. За таких обставин апеляційний господарський суд правомірно скасував ухвалу господарського суду про зупинення провадження у справі і передав справу до Господарського суду Полтавської області для розгляду по суті.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 28 квітня 2015 року у справі № 917/425/15 залишити без змін, а касаційну скаргу комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація №2" Полтавської міської ради без задоволення.

Головуючий, суддя І.М. Васищак
Суддя В.І. Студенець
Суддя В.М. Харченко