Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

14 липня 2015 року справа №927/809/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Веста-Україна",

Московський проспект, 6, оф. 505, м. Київ, 04073,

до відповідача: Приватного підприємства „Комфорт",

вул. 50 років ВЛКСМ, 15/5, м. Чернігів, 14037;

фактична адреса: вул. Щорса, 25 а, с. Новоселівка, Чернігівська область, 14020,

про стягнення 17976,27 грн.

Суддя Ж.В. Блохіна

Представники сторін:

від позивача: Сечко С.В., довіреність б/н від 02.03.2015,

від відповідача: Прокоф'єв Б.І., довіреність б/н від 30.04.2015, Коломієць М.О. - директор.

Рішення прийнято після оголошених 17.06.2015 та 01.07.2015 перерв в судовому засіданні на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 14.07.2015 на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Товариством з обмеженою відповідальністю „Веста-Україна" подано позов до Приватного підприємства „Комфорт" про стягнення 17976,27 грн. вартості сплаченого відшкодування за втрачену продукцію.

Представник позивача в судовому засіданні підтримує позовні вимоги і просить їх задовольнити.

Представники відповідача заперечують щодо позовних вимог і просять у позові відмовити.

Розглянувши подані матеріали, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ :

01 серпня 2012 року між ТОВ „Проктер енд Гембл Україна" (замовник) та ТОВ „Веста Україна" (виконавець) укладено договір №PGU-Vesta-14/12 про надання транспортно-експедиторських послуг (далі - Договір від 01.08.12).

Згідно з п. 1.1 договору виконавець надає замовнику послуги з організації та забезпечення перевезення вантажів (товару) замовника (транспортно-експедиторські послуги) своїми силами і у відповідності до умов, передбачених даним договором.

У пункті 1.3 договору сторони визначили, що одиницею товару, який передається замовником (вантажовідправником) виконавцю, є одиниця виміру конкретного товару в заводській тарі (упаковці) будь-якого виду (палета, короб, одиниця товару).

Відповідно до п. 2.1 договору виконавець зобов'язаний/має право:

п.п. 2.1.1. В порядку та на умовах, визначених даним договором, організувати і надати транспортно-експедиторські послуги пов'язані з перевезенням вантажів замовника згідно відповідним заявкам останнього;

п.п. 2.1.2. Укласти від свого імені один або кілька договорів перевезення на таких умовах, які б в повному обсязі забезпечили перевезення вантажів замовника згідно умов даного договору та вказівкам замовника;

п.п. 2.1.7. Забезпечувати збереження вантажів при перевезенні з моменту їх прийому на перевезення в пункті відвантаження і до моменту їх здачі в місці призначення (місці доставки) та виконання строків доставки вантажів;

п.п. 2.1.7.1. Виходячи із специфіки товару за даним договором та необхідності додержуватись стандартів якості товару замовника, а також враховуючи ймовірні негативні наслідки впливу товару замовника неналежної якості на здоров'я покупців, сторони визнають, що будь-яке псування заводської упаковки (тари) одиниці товару (вантажу), визначеної пунктом 1.3 даного договору (в тому числі вм'ятини на упаковці, розриви упаковки, намочена упаковка та інше), розглядаються сторонами як неможливість відтворення зіпсованої одиниці товару (вантажу). Збиток у відношенні такої одиниці товару відшкодовується виконавцем в розмірі її вартості. Порядок визначення вартості пошкодженого товару узгоджений сторонами в пункті 2.1.8.1. договору;

п.п. 2.1.8. Відшкодувати замовнику шкоду, викликаний нестачею, пошкодженням (псуванням), втратою вантажу.

16 грудня 2014 року між ПП „Комфорт" (перевізник), який є відповідачем у даній справі, та ТОВ „Веста Україна" (експедитор), який є позивачем у даній справі, укладено договір №1214 про надання транспортно-експедиційних послуг по здійсненню перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному, міжміському та місцевому сполученні (далі - договір 1214).

Згідно п. 1.1 договору 1214 перевізник зобов'язується виконати перевезення вантажів автомобільним транспортом за замовленням експедитора у міжнародному та/або міжміському та/або місцевому сполученні і надати додаткові послуги, необхідні для доставки вантажів.

Відповідно до п. 2.1 договору 1214 за дорученням експедитора і у відповідності з цим договором перевізник надає одну чи декілька з наступних послуг, зокрема, виконує перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному, міжміському, міському сполученні.

Перевізник організовує перевезення вантажів на підставі письмових заявок експедитора, які є невід'ємною частиною цього договору (п. 2.2 договору 1214).

Згідно з п.п. 3.1.8 п. 3.1 договору 1214 експедитор має право вимагати від перевізника відшкодування завданих збитків пов'язаних з неналежним виконанням чи невиконанням умов цього договору.

Відповідно до п.п. 3.3.2 п. 3.3 договору 1214 експедитор зобов'язується забезпечити завантаження (розвантаження) транспортного засобу, його митну обробку і митне оформлення всіх необхідних документів протягом 48 годин з моменту прибуття автомобіля під завантаження за межами території України і 48 годин з моменту прибуття автомобіля під розвантаження на території України.

Згідно з п.п. 3.4.1 п. 3.4 договору 1214 перевізник зобов'язується виконати перевезення вантажів автомобільним транспортом безпосередньо з пункту відправлення до пункту призначення, вказаних у заявці та надати додаткові послуги необхідні для доставки вантажу визначені цим договором.

Підпунктом 3.4.3 п. 3.4 договору 1214 передбачено, що перевізник зобов'язується забезпечити своєчасну подачу транспортного засобу, що відповідає санітарним вимогам, в технічно справному стані, придатному для перевезення вантажів даного виду згідно із заявкою у погоджений сторонами строк. Невідповідність транспортних засобів визначеним вище вимогам, в тому числі санітарним та нормам законодавства, може бути підставою для відмови експедитором від їх завантаження.

Згідно з п.п. 3.4.6 п. 3.4 договору 1214 перевізник зобов'язується забезпечити присутність водія або іншого представника перевізника при завантаженні/розвантаженні транспортного засобу для перевірки кількості, комплектності та стану вантажу, його упаковки відповідно до товарно-транспортних документів (ТТН чи CMR), а також при пломбуванні та знятті пломб з вантажного відділення транспортного засобу та з одиниць завантаження.

Відповідно до п.п. 3.4.13 п. 3.4 договору 1214 перевізник зобов'язується доставити довірений відправником вантаж в обумовлений термін у пункт призначення і видати його одержувачу, зазначеному в товарно-трансопртних документах )ТТН або CMR).

Згідно з п.п. 3.4.21 п. 3.4 договору 1214 перевізник зобов'язується у випадку втрати, знищення або пошкодження вантажу чи його частини, перевізник зобов'язується відшкодувати експедиторові вартість втраченого, знищеного та/або пошкодженого вантажу в 10 (десятиденний) строк з моменту направлення вимоги.

Пунктом 5.2 договору 1214 передбачено, що у випадку невідповідності кількості вантажу та/або стану вантажу, зазначеному у товарно-транспортних документах, при прийманні вантажу до перевезення, перевізник (водій-експедитор) зобов'язаний зробити відповідні зауваження в усіх екземплярах товарно-транспортних документів. Будь-які виявлені недоліки стосовно завантаження мають бути усунені вантажовідправником. Транспортування не може розпочатись, якщо зазначені недоліки не усунені. Якщо водій перевізника та/або залученої ним особи до виконання перевезення, підтверджують прийняття товару в товаротранспортних документах без надання аргументованих коментарів, вважається, що він отримав повну кількість товару у відмінному стані без виключень.

Відповідно до п. 5.4 договору 1214 перевізник приймає на себе відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу чи за його пошкодження, в проміжок часу між прийняттям вантажу до транспортування та його здачею. У пункті призначення перевізник зобов'язаний отримати підпис одержувача на товарно-транспортних документах.

Між позивачем та відповідачем складена заявка-договір від 01.01.2015 на перевезення вантажу по маршруту Бориспіль (Київська область) - Пушкіно (Московська область), перевізник - Комфорт, дата завантаження 05.01.2015, вантажоотримувач - ТОВ „ITELLA", дата відвантаження 12-13.01.2015.

Перевезення вантажу, 3180 шт. картонних коробів, гігієнічні прокладки, здійснювалось за міжнародною товарно-транспортною накладною CMR №0732509 від 06.01.2015, згідно якої вантажовідправником є „Проктер енд Гембл Україна", одержувачем вантажу є ТОВ „Проктер енд Гембл Дитрибьютерська Компанія", м. Москва, а місцем розвантаження є ТОВ „Ітелла", м. Пушкіно.

12.01.2015 при прийманні товару на складі вантажоотритмувача ТОВ „Ітелла" для ТОВ „Проктер енд Гембел ДК" складено акт про брак (порчу)/нестачу №Б LO, згідно якого при прийомі товару на складі комісією, до складу якої входили працівники ТОВ „Ітелла" та водій Панченко, були виявлені мокрі коробки при непошкодженому транспортному засобі, а саме: DISCREET Ежедн Deo Spring Breeze в кількості 290 штук, 29 коробок та DISCREET Ежедн Normal Plus 16 шт. в кількості 105 штук, 5 коробок. Продукція поступила під пломбою №10365325.6151779. Стан пломби не порушено. Стан стандартної упаковки в момент огляду - порушена.

Згідно акту від 12.01.2015 огляду транспортного засобу машини №СВ 2996АМ/СВ 2936ХХ транспортної компанії Комфорт, складеного ТОВ „Ітелла" при прийнятті вантажу, недоліків при огляді не виявлено.

Товариством з обмеженою відповідальністю „Проктер енд Гембл Україна" було направлено директору ТОВ „Веста - Україна" претензію №TG-761-2015 від 22.01.2015 з вимогою відшкодувати повну вартість втраченої продукції, виходячи із зазначеної в супровідних документах на вантаж вартості продукції, втраченої під час перевезення, яка становить 17976,27 грн.

Платіжним дорученням від 27 квітня 2015 року, копія якої міститься в матеріалах справи, ТОВ „Веста Україна" перерахувало ТОВ „Проктер енд Гембл Україна" 17976,27 грн.

ТОВ „Веста Україна", в свою чергу, направлено на адресу ПП „Комфорт" претензію вих. №2327 від 22.01.2015 з вимогою відшкодувати вартість пошкодженого вантажу та перерахувати на рахунок ТОВ „Веста Україна" суму вартістю 17976,27 грн.

ПП „Комфорт" надано відповідь на претензію №2327 від 22.01.2015, в якій відповідач відхиляє вимоги та зазначає, що якщо і були незначні пошкодження зовнішньої упаковки (коробів), то сама продукція, що містилася у відповідних коробах, пошкоджена не була, оскільки знаходилась у непромокаючій вакуумній упаковці, а тому відсутня фактична шкода та/або інші збитки завдані при перевезенні і відсутні будь-які правові підстави для застосування відповідальності підприємства. Вина підприємства відсутня, оскільки транспортний засіб, яким перевозився вантаж, відповідав усім вимогам та не був пошкоджений, що підтверджується актом від 12.01.2015 та актом огляду транспортного засобу від 12.01.2015.

В матеріалах справи також міститься копія листа ПП „Комфорт", адресованого директору ТОВ „Веста Україна", в якому зазначається, що згідно акту огляду транспортного засобу складеного після його вивантаження не було виявлено жодних порушень для перевезення продукції. При завантаженні автомобіль також був оглянутий працівниками заводу вантажовідправника і жодних порушень виявлено не було. Причиною замокання стало порушення умов завантаження продукції вантажовідправником.

Позивач вважає що з моменту виплати ним відшкодування за втрачену продукцію вантажовідправнику, він отримав право вимоги до відповідача як до особи, відповідальної за завдані збитки, а тому, посилаючись на ст.ст. 908,924, 1119, 1192 Цивільного кодексу України, просить стягнути з відповідача 17976,27 грн. збитків.

Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

У статті 929 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зазначено, що з договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

Як вбачається з договору №PGU-Vesta-14/12 про надання транспортно-експедиторських послуг, укладеного 01 серпня 2012 року між ТОВ „Проктер енд Гембл Україна" (замовник) та ТОВ „Веста Україна" (виконавець), він є договором транспортного експедирування, а тому, як зазначено у статті 934 ЦК України, за порушення обов'язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу, яка регулює правові наслідки порушення зобов'язання та відповідальність за порушення зобов'язання ( ст.ст. 610 - 625 ЦК України).

Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Відповідно до ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно ст. 306 Господарського кодексу України (далі - ГК України) перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб'єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Перевезення вантажів здійснюють вантажний залізничний транспорт, автомобільний вантажний транспорт, морський вантажний транспорт та вантажний внутрішній флот, авіаційний вантажний транспорт, трубопровідний транспорт, космічний транспорт, інші види транспорту.

Відповідно до ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Суд доходить висновку, що між позивачем та відповідачем 16.12.2014 року укладено договір №1214, який є договором перевезення вантажу, за яким відповідач зобов'язується виконати перевезення вантажів автомобільним транспортом за замовленням експедитора у міжнародному та/або міжміському та/або місцевому сполученні і надати додаткові послуги, необхідні для доставки вантажів.

Статтею 920 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Стаття 924 ЦК України передбачає відповідальність перевізника за втрату, нестачу, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти. У даній статті зазначено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Стаття 314 ГК України також передбачає, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

При цьому, перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Відповідно до статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина 1 статті 22 вказаного Кодексу).

Стаття 224 ГК України під збитками визначає витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, згідно статті 225 ГК України, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення включаються, зокрема, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства, додаткові витрати, понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язань другою стороною.

Статтею 623 ЦК України унормовано, що для застосування такої відповідальності, як стягнення збитків, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, як-то: 1) протиправної поведінки, 2) збитків, 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, 4) вини.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків необхідна наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення. За відсутності хоча б одного з визначених елементів цивільна відповідальність не настає.

Згідно статті 1 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, Женева, 19 травня 1956 року (далі - Конвенція), ця Конвенція застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах.

Статтею 3 Конвенції визначено, що перевізник відповідає за дії і недогляди своїх агентів, службовців та всіх інших осіб, до послуг яких він звертається для виконання перевезення, коли такі агенти, службовці чи інші особи виконують покладені на них обов'язки, як за власні дії і недогляди.

Відповідно до статей 4, 9 Конвенції договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної; вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

Пунктами 1, 2 статті 17 Конвенції визначено, що перевізник несе відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу або за його ушкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу для перевезення і до його доставки, а також за затримку доставки. Перевізник звільняється від відповідальності, якщо втрата вантажу, його ушкодження чи затримка його доставки стались внаслідок дій або недогляду позивача, внаслідок інструкцій позивача, не викликаних діями або недоглядом з боку перевізника, внаслідок дефекту вантажу чи внаслідок обставин, уникнути яких перевізник не міг і наслідки яких він не міг відвернути.

Пунктом 1 статті 18 Конвенції встановлено, що тягар доказу того, що втрата вантажу, його ушкодження чи затримка доставки викликані обставинами, зазначеними в пункті 2 статті 17, лежить на перевізнику.

Частиною 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певним засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач зазначає, що при прийнятті товару були виявлені незначні пошкодження зовнішньої упаковки (коробів), але сама продукція, що містилася у відповідних коробах, пошкоджена не була, оскільки знаходилась у непромокаючій вакуумній упаковці, а тому відсутня фактична шкода та/або інші збитки завдані при перевезенні і відсутні будь-які правові підстави для застосування відповідальності підприємства. Вина підприємства відсутня, оскільки транспортний засіб, яким перевозився вантаж, відповідав усім вимогам та не був пошкоджений, що підтверджується актом від 12.01.2015 та актом огляду транспортного засобу від 12.01.2015.

Як вбачається з акту приймання товару № П LO від 12.01.2015, інвойс , № транспортного засобу СВ2996АМ/СВ2936ХХ, ТОВ „Ітеллла" прийняла товар, одержувачем якого є ТОВ „Проктер енд Гембл ДК", у кількості 3180 коробок, 46580 штук, що за кількісними показниками відповідає кількості товару, зазначеному у міжнародній товарно-транспортній накладній CMR №0732509 від 06.01.2015, за якою здійснювалось перевезення товару відповідачем.

Крім того, при прийнятті 12.01.2015 товару ТОВ „Ітелла" складено акт про брак (порчу)/нестачу №Б LO, згідно якого при прийомі товару були виявлені мокрі коробки при непошкодженому транспортному засобі, а саме: DISCREET Ежедн Deo Spring Breeze в кількості 290 штук, 29 коробок та DISCREET Ежедн Normal Plus в кількості 105 штук, 5 коробок. В акті також зазначено, що продукція поступила під пломбою №10365325.6151779, яка не порушена, стан стандартної упаковки в момент огляду - порушена.

Також ТОВ „Ітелла" здійснений огляд транспортного засобу - машини №СВ 2996АМ/СВ 2936ХХ транспортної компанії „Комфорт" при прийнятті вантажу, за результатом якого складено акт огляду від 12.01.2015, з якого вбачається, що при огляді транспортного засобу не було виявлено: пошкодження тенту, наявність сміття, наявність сторонніх предметів, наявність різких сторонніх запахів, слідів перебування гризунів, вологи, сміття, наявності слідів вологи на тенті та на підлозі.

Суд дійшов висновку, що правовідносини сторін за правовою природою віднесені до договірних зобов'язань перевезення, в той час як позивач заявив позов посилаючись на статтю 1191 ЦК України про право зворотної вимоги до винної особи, яке виникає з не договірних зобов'язань.

Юридичною підставою відповідальності відповідача в даному випадку має бути наявність складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, шкідливого результату такої поведінки (шкоди), причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою, вини особи, яка заподіяла шкоду.

Як встановлено судом з вищевказаних доказів, відправник вантажу не відмовився від наданого відповідачем транспортного засобу, знайшов його придатним для перевезення саме засобів гігієни у коробках, а відтак транспортний засіб відповідав вимогам, зазначеним у транспортній заявці від 01.01.2015; мокрі коробки, тобто пошкодження вантажу, було виявлено при непошкодженому транспортному засобі, непошкодженій пломбі.

Отже, пошкодження частини вантажу сталося внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Суд доходить висновку, що докази порушення відповідачем зобов'язань, що випливають із договору перевезення №1214, підчас перевезення вантажу за транспортною заявкою від 01.01.2015, відсутні, а також відсутні всі елементи складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, причинний зв'язку між поведінкою боржника та збитками, вина.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що відсутні правові підстави для покладення на відповідача відповідальності за псування або пошкодження вантажу, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 20.07.2015.

Суддя Ж.В. Блохіна