КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2015 р. Справа№ 911/226/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

За участю представників:

Від позивача: Коваль О.С. - представник;

Від відповідача:Губерський К.С.- представник;

розглянувши апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Гомеопатичні технології" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперіал-буд"

на рішення Господарського суду Київської області від 27.03.2015

у справі № 911/226/15 (суддя Ейвазова А.Р.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперіал-буд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Гомеопатичні технології"

про стягнення 88 340,39 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Імперіал-буд" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Гомеопатичні технології" про стягнення 88 340, 39 грн. у т.ч.:

- 80 000,00 грн. - основна заборгованість;

- 440,55 грн. - проценти за період з 17.10.2014 по 22.12.2014;

- 3 934,24 грн. - пеня за період з 17.10.2014 по 22.12.2014;

- 3 965,60 грн. - втрати від інфляції за період з 17.10.2014 по 22.12.2014.

Рішенням Господарського суду Київської області від 27.03.2015 позов задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Гомеопатичні технології" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперіал-буд" 80 000, 00 грн основної заборгованості, 3 965, 60 грн втрат від інфляції, 433, 97грн процентів, 3 879, 45грн пені, а також 1 765 ,58 грн в рахунок часткового відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

В частині стягнення 6, 58 грн процентів та 54, 79 грн пені відмовлено.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Гомеопатичні технології" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до протоколу про автоматизований розподіл справ між суддями апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Гомеопатичні технології" у справі №911/226/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В, суддів Михальської Ю.Б. та Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2015 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Гомеопатичні технології" прийнято до провадження.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Імперіал-буд" також звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду в частині відмови у стягненні 6, 58 грн процентів та 54, 79 грн пені.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2015 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперіал-буд" прийнято та об'єднано в одне апеляційне провадження з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Гомеопатичні технології", розгляд справи призначено на 26.05.2015.

25.05.2015 через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу та 26.05.2015 надійшли пояснення на апеляційну скаргу, відповідно до яких позивач просить змінити мотивувальну частину рішення у цій справі в частині твердження про прострочення позивачем строку виконання робіт за договором.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.05.2015 на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи було відкладено на 18.06.2015. Зобов'язано позивача надати письмові обґрунтування щодо неможливості подання документів, що приєднані до матеріалів апеляційної скарги, до суду першої інстанції.

08.06.2015 через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення,відповідно до яких він просить змінити мотивувальну частину рішення суду першої інстанції, виключивши з неї абз. 12 на ст.4, абз. 1 на ст.5 , абз. 4 на ст.5, абз.5 на ст.5;15.06.2015 від представника відповідача надійшло клопотання про залучення додаткових доказів та 18.06.2015 письмові пояснення.

Представниками сторін в судовому засіданні 18.06.2015 подано клопотання про продовження строку вирішення спору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.06.2015 продовжено строк розгляду спору, розгляд справи відкладено на 07.07.2015.

06.07.2015 через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшли письмові пояснення по справі.

07.07.2015 через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача надійшли заперечення щодо долучення позивачем додаткових доказів по справі з додатками, поданих через канцелярію суду 15.06.2015 та клопотання про фіксування судового процесу у справі за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

07.07.2015 через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових документів.

З приводу зазначеного клопотання представника відповідача про фіксування судового процесу у справі за допомогою звукозаписувального технічного засобу колегія суддів зазначає наступне.

Так, останнім днем розгляду спору по даній справі, з урахуванням клопотання про продовження строку розгляду спору,є 08.07.2015.

Матеріали справи свідчать про те, що 07.07.2015, в день слухання справи, представник відповідача подав клопотання про фіксування судового процесу у справі за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Між тим, з 06.07.2015 по 08.07.2015 приміщення, які займає Київський апеляційний господарський суд, були відключені від електропостачання, що підтверджується Актом, який міститься в матеріалах справи, щодо знеструмлення електромережі суду, вихід з ладу сервера автоматизованої системи та інші умови, що впливають на безперебійність та функціонування автоматизованої системи, підписаним Скрипай О.Є.- керівником апарату суду та Стасюк А.В.-в.о. начальника відділу комп'ютерного забезпечення.

З огляду на відсутність 07.07.2015 електропостачання, враховуючи графік закріплення залів судових засідань за суддями, з метою здійснення правосуддя на засадах рівності всіх учасників судового процесу, колегія суддів приходить до висновку про задоволення клопотання про фіксування судового процесу у справі за допомогою звукозаписувального технічного засобами та про оголошення перерви у справі до 09.07.2015.

09.07.2015 через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача надійшли заперечення на долучення позивачем до матеріалів справи будь-яких додаткових доказів.

09.07.2015 через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення по справі.

З приводу клопотань представника позивача про долучення додаткових доказів по справі, колегія суддів зазначає наступне.

Так, як зазначалось вище, представником позивача через відділ документального забезпечення суду подавались клопотання про долучення до матеріалів справи низки додаткових документів згідно переліку від 15.06.2015, 06.07.2015 та 07.07.2015.

Так, з аналізу вказаних документів вбачається, що вони не були долучені до матеріалів справи позивачем при розгляді справи судом першої інстанції.

Згідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно частини 1 статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Обґрунтовуючи неможливість подання доказів суду першої інстанції, особа, яка бажає подати нові докази, має довести обставини, що об'єктивно перешкоджали їй подати ці докази місцевому господарському суду.

Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 17.05.2011 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Враховуючи те, що вказані документи стосуються факту прострочення робіт позивачем, що не є предметом розгляду даної справи, та з огляду на те, що вони не були надані суду першої інстанції і причин неповажності їх ненадання суду не надано, колегія суддів не приймає зазначені документи до розгляду.

В судовому засіданні 09.07.2015 сторони надали свої поясненя по справі.

Колегія суддів наголошує на тому, що справа розглядається з урахуванням письмових пояснень позивача від 26.05.2015 та 08.06.2015, відповідно до яких останній просив змінити мотивувальну частину рішення суду першої інстанції, виключивши з неї абз. 12 на ст.4, абз. 1 на ст.5 , абз. 4 на ст.5, абз.5 на ст.5. Відповідно до пояснень представника, зазначені вимоги є остаточними.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 06.03.2014 між сторонами у справі ТОВ "Компанія "Гомеотех" (далі - замовник) та ТОВ "Імперіал-буд" (далі - підрядник) укладено договір № 06/03/14-4.

За умовами договору підрядник в порядку та на умовах вказаного договору, з використанням власних інструментів та обладнання, зобов'язується на свій ризик виконати та передати замовнику комплекс робіт згідно договірної ціни (додаток №1) до вказаного договору, що включає в себе наступні види робіт (далі - роботи): влаштування бетонних підлог на об'єкті "Адміністративно-виробничий комплекс" по вул. Сулими в смт. Глеваха, Васильківського району Київської області, а замовник зобов'язується прийняти і оплатити виконані підрядником роботи (п. 1.1 договору).

Згідно з п. 2.1 договору підрядник зобов'язується приступити до виконання робіт та завершити виконання робіт у строки, передбачені пунктами 2.1.1 та 2.1.2 договору.

Пунктом 2.1.1 договору передбачено, що підрядник зобов'язується приступити до виконання робіт, передбачених даним договором, протягом одного робочого дня з моменту настання останньої з перерахованих подій:

- передачі замовником фронту робіт;

- передачі замовником затвердженої проектної документації;

- перерахування авансового платежу, визначеного п. 5.2.1 договору.

Сторони погодили, що роботи повинні бути виконані підрядником протягом 16 робочих днів з початку їх виконання (п. 2.1.2 договору).

Крім того, сторони досягли домовленості, що замовник може прийняти рішення (з обов'язковим повідомленням підрядника) про уповільнення строків виконання робіт із внесенням відповідних змін у договір, при цьому, замовник зобов'язується компенсувати додаткові витрати підрядника, пов'язані з уповільненням темпу виконання робіт, простоєм будівельної техніки, робітників підрядника (п. 2.2 договору).

Відповідно п. 5.1 договору його сума на момент укладення складає 1 362 171,28грн, включаючи ПДВ 20% - 227 028,55грн.

Пунктом 5.1.1 договору передбачено, що його сума визначається на підставі додатку №1 до договору "Договірна ціна" та підлягає уточненню по факту завершення виконання підрядником робіт, визначених договором, виходячи з фактичного об'єму виконаних робіт (динамічна договірна ціна).

Згідно з п. 5.2 договору замовник проводить платежі підряднику у наступному порядку:

- аванс у розмірі 70% від суми договору, що складає 953 519,90грн, включаючи ПДВ 20% - 158 919,99грн, перераховуються замовником протягом 15 банківських днів з моменту укладення договору ( п. 5.2.1 договору);

- розрахунок за виконані роботи, з пропорційним врахуванням суми сплаченого авансу, здійснюється замовником щомісячно протягом 5-ти банківських днів з моменту підписання відповідних актів №КБ-2в та довідок №КБ-3 (п. 5.2.2 договору).

Приписами пп. 6.1-6.2 договору передбачено, що достатнім письмовим повідомленням замовника про готовність до прийому-передачі виконаних підрядником робіт сторони вважають подачу підрядником відповідних актів №КБ-2в та довідок №КБ-3; замовник приймає виконані належним чином підрядником роботи/їх окремий вид/етап по факту їх завершення шляхом підписання актів №КБ-2в та довідок №КБ-3, які є підставою для розрахунків.

Як визначено договором, підрядник протягом 2 робочих днів з дати завершення робіт (їх окремого виду, етапу) готує два примірники акту №КБ-2в та два примірники довідки №КБ-3 із зазначенням в них обсягу та вартості виконаних робіт, підписує їх і надсилає замовнику, а останній упродовж 3 робочих днів після отримання від підрядника актів №КБ-2в і довідок №КБ-3 зобов'язаний прийняти виконані належним чином роботи, їх окремий вид, етап підписати акти №КБ-2в і довідки №КБ-3 та повернути підряднику один примірник підписаного акту №КБ-2в та один примірник підписаної довідки №КБ-3, або надати підряднику мотивовану письмову відмову в підписанні актів №КБ-2в і довідок №КБ-3 (п.п. 6.3-6.4 договору).

Також, пунктом 6.4 договору передбачено, що у разі, якщо упродовж 3 робочих днів після отримання актів №КБ-2в і довідок №КБ-3 замовник не підпише акти №КБ-2в та довідки №КБ-3 або не надасть мотивовану письмову відмову у їх підписанні, такі акт №КБ-2в та довідки №КБ-3 вважаються дійсними з одним підписом підрядника, а роботи/їх окремий вид вважаються прийнятими та такими, що виконані належним чином, з належною якістю, та, відповідно, підлягають оплаті у строки, зазначені у договорі.

Відповідно до п. 11.1 вказаний договір вважається укладеним і набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2014 включно, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань за вказаним договором.

Як встановлено під час розгляду справи, позивачем листом №1092 від 03.07.2014 надіслано на адресу відповідача, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком для підписання акт приймання робіт за травень 2014 року КБ-2В та довідку про вартість робіт та витрат КБ-3 на суму 1 340 321,20грн.Відповідний лист отриманий відповідачем 08.07.2014, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення за №919.

Як вбачається з відповіді на такий лист за вих. №73 від 09.07.2014, відповідач відмовився підписувати вказані акт КБ-2В та довідку КБ-3.

Матеріали справи свідчать про те, що сторони з приводу підписання таких документів неодноразово листувались.

Акт приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2В та довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою КБ-3 підписані сторонами 10.10.2014, відповідно до яких вартість виконаних будівельних робіт складає 1 340 321,20грн.

Відповідачем сплачено за вказані роботи загалом 1 260321,20грн, що підтверджується платіжними дорученнями та випискою з рахунку позивача.

Предметом спору у даній справі є виконання відповідачем обов'язку щодо оплати виконаних за договором робіт, а також застосування до відповідача відповідальності, встановленої чинним законодавством та умовами договору за порушення зазначених зобов'язань.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором підряду.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

В силу ст.854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами; у разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. При цьому, акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Враховуючи умови, визначені п.5.2 договору, остаточні розрахунки за виконані роботи мали бути здійснені відповідачем протягом 5-ти банківських днів з моменту підписання актів №КБ-2в та довідок №КБ-3, а, отже, враховуючи, що вказані акт та довідка підписані 10.10.2014 останнім днем строку виконання зобов'язання з оплати є 17.10.2014.

Однак, відповідачем не виконані взяті на себе зобов'язання з оплати прийнятих робіт, хоча строк виконання такого зобов'язання настав; заборгованість за виконані роботи складає 80 000,00грн.

Так, як визначено ст.849 ЦК України, замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. При цьому, як визначено ч.2 цієї норми, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Також, як визначено ч.4 цієї норми, замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Таким чином, відповідач, вважаючи, що роботи не будуть виконані у строк мав право відмовитись від договору.

Як вбачається з листа від 09.07.2014 №73, відповідач вказував на те, що відмовляється від договору і вважає його розірваним з 09.07.2014. Між тим, такий лист направлений позивачу вже після того, як ним направлений акт та фактично виконані роботи, що суперечить положення ч.3,4 ст.849 ЦК України, які надають право замовнику відмовитись від договору до закінчення робіт.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що умови укладеного сторонами договору, передбачають відповідальність у вигляді неустойки у розмірі 1% від вартості не виконаних робіт за кожен день прострочення. При цьому, сторонами розмір неустойки обмежено шляхом зазначення у договорі, що її розмір не може становити більше 20% від суми договору (п.8.1 договору). Поряд з цим, п.8.5 договору передбачено, що замовник має право в односторонньому порядку застосовувати штрафні санкції шляхом утримання з належної до сплати підряднику суми при здійсненні кінцевих розрахунків з підрядником.

Разом з тим, відповідачем не надано доказів направлення позивачу у письмові формі листа (повідомлення тощо) про зарахування (утримання) його зобов'язання з оплати робіт (повністю або у певній частині) із зобов'язанням позивача сплатити неустойку у певній частині, щоб могло свідчити про намір відповідача на припинення відповідних однорідних зустрічних грошових зобов'язань, які виникли в силу укладеного сторонами договору, згідно із ст. 601 Цивільного кодексу України.

Так, у поданих листах відповідача, адресованих позивачу, відповідач лише вказує позивачу на наявність у нього права як замовника на застосування штрафних санкцій та те, що при здійсненні кінцевих розрахунків з належної до виплати суми буде утримано неустойку, однак, не вчиняє дій, направлених на припинення свого зобов'язання з оплати робіт у певній частині. Між тим, зарахування зустрічних однорідних вимог, як вбачається із змісту ч.2 ст.601 ЦК України, може здійснюватись за заявою однієї сторони.

Так, заява про зарахування зустрічних однорідних вимог фактично є одностороннім правочином, направленим на припинення цивільних прав та обов'язків сторін у відповідних зобов'язаннях (зобов'язання сплатити вартість виконаних робіт, у якому позивач є кредитором, а відповідач - боржником та зобов'язання сплатити неустойку внаслідок порушення строку виконання робіт, у якому відповідач є кредитором, а позивач - боржником), які виникли в силу укладення договору, який є двостороннім, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1,2 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; правочин може бути одностороннім та дво- чи багатостороннім (договір).

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; в силу ч.1 ст.510 ЦК України, сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. Як визначено ч.2 ст.626 ЦК України, договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов'язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов'язку щодо першої сторони; договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Не вчинення позивачем дій, направлених на припинення зобов'язання з оплати внаслідок зарахування, свідчить і подання відповідачем позову до Господарського суду м.Києва про стягнення з ТОВ "Імеріал-буд" штрафних санкцій у розмірі 272 434,26грн за порушення строку виконання робіт, за яким порушено провадження у справі №910/25939/14, факти, встановлені рішенням у якій не взяті до уваги у даній справі, зважаючи на те, що таке рішення на момент прийняття рішення у даній справі не набрало законної сили і є об'єктом апеляційного перегляду.

Оскільки відповідач в установленому порядку та формі не заявив про припинення відповідних зобов'язань зарахуванням, тобто не реалізував своє право на утримання, відсутні підстави вважати, що зобов'язання з оплати виконаних робіт у сумі наявного боргу - 80 000,00грн на даний час є припиненим, у зв'язку з чим заявлені вимоги в частині стягнення основного боргу у відповідному розмірі є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 440,55грн процентів за період з 17.10.2014 по 22.12.2014, а також 3965,60грн втрат від інфляції за період з 17.10.2014 по 22.12.2014, нарахованих на заборгованість у розмірі 80 000,00грн у зв'язку з неправильним визначенням позивачем початкової дати періоду прострочення відповідачем зобов'язання з оплати з огляду на наступне.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 N 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.97 N 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга".

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що нарахування 3% річних та інфляційний втрат має розпочинатись саме з моменту прострочення виконання грошового зобов'язання та охоплювати весь час прострочення (в межах позовних вимог).

Як було зазначено раніше, довідка та акт підписані 10.10.2014, а перебіг строку, в силу ст.253 Цивільного кодексу України, починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (у даному випадку - настання події, якою є підписання акту та довідки), останнім днем строку розрахунку є 17.10.2014, отже, простроченим зобов'язання є з 18.10.2014.

За таких обставин, розмір процентів за розрахунком суду, з урахуванням заявленого позивачем періоду (до 22.12.2014) становить 433,97грн за період з 18.10.2014 по 22.12.2014.

Таким чином, вимоги в частині стягнення процентів підлягають задоволенню у сумі 433,97грн; в частині стягнення 6,58грн процентів слід відмовити.

Розмір втрат від інфляції за розрахунком суду за період з 18.10.2014 по 22.12.2014 складає 4 000,00грн, що більше ніж заявлено. Однак, враховуючи, що у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог, втрати від інфляції підлягають стягненню у сумі 3965,60грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3934,24грн пені, нарахованої за період з 17.10.2014 по 22.12.2014 на заборгованість у розмірі 80 000,00грн.

Відповідні вимоги є частково мотивованими з наступних підстав.

Як визначено у договорі, у випадку несвоєчасної оплати замовником робіт, замовник зобов'язується виплатити підряднику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (п. 8.6 договору).

Розмір пені, визначений договором, не перевищує максимального розміру пені, встановленого Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань"; пеня позивачем обрахована з урахуванням вимог ч.6 ст.232 ГК України.

Проте, позивачем, як вже вказувалось, невірно визначено початкову дату прострочення виконання зобов'язання. За розрахунком колегії розмір пені, що підлягає стягненню за період з 18.10.2014 по 22.12.2014 становить 3 879,45 грн., у задоволенні 54,79 грн. пені слід відмовити.

Доводи, наведені відповідачем у його апеляційній скарзі, судовою колегією до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи, а тому колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги ТОВ «Компанія «Гомеопатичні технології» без задоволення.

Щодо вище перелічених вимог, викладених в апеляційній скарзі ТОВ «Імперіал-буд», колегія суддів зазначає наступне.

Так, предметом розгляду у даній справі є стягнення з відповідача заборгованості за виконані позивачем і прийняті замовником підрядні роботи.

Проте, як вбачається з рішення суду першої інстанції, відступивши за межі розгляду, судом першої інстанції досліджено не факт просторочення виконання відповідачем зобов'язання з оплати виконаних та прийнятих робіт, а наявність просторочення виконання робіт позивачем, що не мало відношення до позовних вимог.

Так, судом першої інстанції невірно встановлено, що обчислення строку виконання робіт позивачем має бути розпочато з 27.03.2014, в той час як відповідачем не доведено виконання інших двох умов пункту договору, а саме:

- передачі замовником фронту робіт;

- передачі замовником затвердженої проектної документації.

Тобто, посилаючись на необхідність обрахування початку перебігу строку виконання робіт саме з моменту перерахування авансового платежу, відповідач зобов'язаний був довести виконання ним інших двох умов даного пункту ( надання фронту робіт та проектної документації) в день перерахування авансового платежу-саме 27.03.2014.Натомість, відповідачем не надано жодного доказу на обґрунтування повного виконання п.2.1.1 договору ( передання фронту робіт, перерахування авансу та передання проектної документації) саме 27.03.2014.Всупереч цьому, судом першої інстанції наголошено про початок строку виконання робіт позивачем саме з 27.03.2014.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги ТОВ «Імперіал-буд» та про виключення з мотивувальної частини рішення Господарського суду Київської області від 27.03.2015 абз. 12 на ст.4, абз. 1 на ст.5 , абз. 4 на ст.5, абз.5 на ст.5, які свідчать про просторочення робіт позивачем, що не є предметом розгляду даної справи.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперіал-буд" та про відмову у задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Гомеопатичні технології".

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Гомеопатичні технології" залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперіал-буд" задовольнити.ї

Рішення Господарського суду Київської області від 27.03.2015 у справі № 911/226/15 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вказаного рішення наступні абзаци:

а) Абзац 12 на сторінці 4 : «З урахуванням того, що аванс у розмірі 70 %, що складає 953 519,90грн сплачений відповідачем у повному обсязі 27.03.2014 (12.03.2014 - 700 000грн, 27.03.2014 - 253 519,90грн), роботи, з урахуванням п.2.1.2 договору, мали бути виконані до 18.04.2014 включно. При цьому, посилання позивача на те, що строк виконання робіт потрібно рахувати з моменту сплати додатково ще 100 000грн 13.05.2014, не прийняті судом до уваги, оскільки за умовами договору розмір авансу складає 953 519,90грн, що не змінено сторонами у встановленому порядку і саме із сплати цієї суми авансу, що мало місце 27.03.2014, розпочинає перебіг строку виконання робіт за умовами договору».

б) Абзац 1 на сторінці 5 : «Доказів внесення змін до договору в частині визначення розмірі авансу, встановленого п.5.2.1 договору, у письмовій формі, у якій укладено договір, не надано ».

в) Абзац 4 на сторінці 5: «Таким чином, посилання відповідача на порушення строків виконання робіт, з огляду на не подання позивачем доказів не виконання відповідачем інших умов, визначених п.2.1.1 договору, за яких позивач мав приступити до виконання робіт, та направлення акту виконаних робіт вперше позивачем лише у липні 2014 року, є таким, що заслуговує на увагу».

г) Абзац 5 на сторінці 5: «Однак, порушення строку виконання робіт не є підставою для відмови від оплати робіт».

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Гомеопатичні технології" (08630, Київськ обл., Васильківський район, смт.Глеваха, вул.Підприємницька,10, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперіал-буд" (02125, м.Київ, вул.Старосельська,1, оф.89, ) 913 (дев'ятсот тринадцять ) грн.. 50 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказу доручити Господарського суду Київської області.

Матеріали справи № 911/226/15 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська