КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2015 р. Справа№ 925/564/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Гончарова С.А.

розглянув апеляційну скаргу ПАТ "Птахофабрика "Перше травня" на рішення господарського суду Черкаської області від 12.05.2015 року № 925/564/15 (суддя Дорошенко М.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Макс Безпека"

до Публічного акціонерного товариства "Птахофабрика "Перше

травня"

про стягнення 684 928,55грн.

за участю представників сторін:

позивача-Островий Ю.О. за довіреністю,

відповідача-не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Черкаської області від 12.05.2015 року № 925/564/15 задоволений позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Макс Безпека" до ПАТ "Птахофабрика "Перше травня" про стягнення 684 928,55грн.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Позивач в судовому засіданні, проти вимог, викладених в апеляційній скарзі заперечував, просив залишити їх без задоволення, рішення суду - без змін.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином.

Враховуючи наявність у матеріалах справи поштових повідомлень про отримання сторонами ухвали апеляційного суду про призначення справи до розгляду, відсутність будь-яких клопотань чи заяв про відкладення розгляду у справі, приписи ст. 102 ГПК України, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача.

Розглянувши справу за правилами розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено матеріалами справи, 29.12.2010 року публічне акціонерне товариство "Птахофабрика "Перше Травня" як замовник і товариство з обмеженою відповідальністю "Макс Безпека" як виконавець уклали договір про надання охоронних послуг №105 (договір №105), за умовами якого замовник передав, а виконавець прийняв під охорону вказаний у дислокації постів, що є додатком №1 до договору №105, об'єкт, та визначили вид охорони як охоронно-сторожова. У свою чергу замовник зобов'язався сплачувати виконавцю встановлену плату.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 525-526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання і одностороння зміна умов договору не допускаються, за винятком випадків, передбачених законом.

Звертаючись з позовом, позивач вказав на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за укладеним між сторонами договором про надання охоронних послуг від 29.12.2010 №105 щодо оплати наданих йому позивачем послуг із забезпечення охорони об'єкта відповідача (охоронних послуг).

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, господарський суд виходив з того, що 22.01.2015року публічне акціонерне товариство "Птахофабрика "Перше Травня" частково оплатило надані йому товариством з обмеженою відповідальністю "Макс Безпека" у серпні 2014 року за договором №105 охоронні послуги у сумі 32 500 грн. Решту вартості охоронних послуг, наданих протягом серпня - листопада 2014 року у сумі 447 500 грн. (480 000 грн. - 32 500 грн..), публічне акціонерне товариство "Птахофабрика "Перше Травня" товариству з обмеженою відповідальністю "Макс Безпека" не оплатило і тим самим порушило свої грошові зобов'язання за договором №105 на вказану суму. Оскільки, відповідач не виконав грошові зобов'язання за договором №105 щодо оплати в установлений цим договором строк наданих йому позивачем у серпні-листопаді 2014 року охоронних послуг на загальну суму 447 500 грн., то позивач в порядку захисту своїх порушених прав вправі вимагати стягнення з відповідача заявленої у позові суми боргу, а також передбачених п. 5.8.1. договору №105 та ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України пені, інфляційних нарахувань і трьох процентів річних.

Заперечуючи проти рішення суду, відповідач вказує на те, що доказів з направлення на його адресу рахунків-фактур не надано, що свідчить про відсутність підстав для сплати сум.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Згідно з ст.180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, які погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Відповідно до вимог ст. ст. 901, 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Посилання відповідача про відсутність доказів надання для оплати рахунків-фактур не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки фактичне надання послуг фіксується у складених двосторонніх актах виконаних робіт, оплата здійснюється на підставі рахунку-фактури, що має бути виставлений позивачем (п. 2 договору). Умови договору не містять положень щодо розриву у строковості як складання акту виконання робіт та надання рахунку-фактури, тому можливо припустити що оформлення актів пов'язано з одночасним наданням рахунку. Крім того, здійснення часткової оплати 22.01.2015р. свідчить про отримання відповідачем рахунків-фактур.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором.

З урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

При цьому, положення статті 625 Цивільного кодексу України застосовуються до боржника у разі порушення ним грошового зобов'язання в незалежності від наявності вини у його діях.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, а рішення господарського суду є обґрунтованим і таким, що відповідає чинному законодавству.

Керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ПАТ "Птахофабрика "Перше травня" залишити без задоволення, рішення господарського суду Черкаської області від 12.05.2015 року у справі № 925/564/15 залишити без змін.

2. Матеріали справи повернути господарському суду Черкаської області

Постанова може бути оскаржена впродовж двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді Є.Ю. Шаптала

С.А. Гончаров