КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2015 р. Справа№ 927/16/4б/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Гарник Л.Л.

Шипка В.В.

при секретарі судового засідання Волошиній З.В.

та представників:

від боржника: Марусіченко Н.В. (дов. від 02.06.2015 № 325);

керуючий санацією: не з'явився;

розпорядник майна: Фесенко Є.М. (посвідчення від 18.02.2013 № 140);

від Військової прокуратури Київського гарнізону: Колот С.В. (дов. від 23.07.2014 № 027507);

від Державного концерну „Укроборонпром": Сокура С.О. (дов. від 12.01.2015 № Д-002/2015);

від ПП „Ін вест Логістік": Шестакова Ю.В. (дов. від 10.07.2015);

від інших кредиторів: не з'явились;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства „Інвест Логістик"

на ухвалу господарського суду Чернігівської області від 18.07.2014

у справі № 927/16/4б/13 (головуючий суддя Фесюра М.В.)

за заявою боржника Державного підприємства „171 Чернігівський ремонтний завод"

про визнання боржника банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 18.07.2014 у справі № 927/16/4б/13 заборонено відчуження будь-якого майна боржника по справі та вирішено інші процесуальні питання у справі.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції у відповідній частині, Приватне підприємство „Інвест Логістик" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу господарського суду Чернігівської області від 18.07.2014 у даній справі у відповідній частині щодо заборони відчуження будь-якого майна боржника.

В обґрунтування апеляційної скарги Приватне підприємство „Інвест Логістик" посилається на те, що оскаржувана ухвала у відповідній частині прийнята з порушенням норм матеріального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2015 у даній справі прийнято до провадження апеляційну скаргу Приватного підприємства „Інвест Логістик" на ухвалу господарського суду Чернігівської області від 18.07.2014 у даній справі та призначено розгляд вказаної апеляційної скарги на 06.07.2015.

У зв'язку з перебуванням судді Верховця А.А. у відпустці, за розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 06.07.2015, сформовано склад колегії суддів для здійснення розгляду апеляційної скарги у справі № 927/16/4б/13 у наступному складі: головуючий суддя: Доманська М.Л., судді: Гарник Л.Л., Пантелієнко О.В. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.07.2015 у даній справі апеляційну скаргу прийнято до провадження у новому складі суду.

06.07.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від керуючого санацією та представника Державного концерну „Укроборонпром" надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в яких останні просять суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції у відповідній частині - без змін.

У судовому засіданні 06.07.2015 судовою колегією було оголошено перерву до 13.07.2015, у відповідності до ст. 77 ГПК України.

У зв'язку з перебуванням судді Пантелієнка О.В. у відпустці, за розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 13.07.2015, сформовано склад колегії суддів для здійснення розгляду апеляційної скарги у справі № 927/16/4б/13 у наступному складі: головуючий суддя: Доманська М.Л., судді: Гарник Л.Л., Шипко В.В. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.07.2015 у даній справі апеляційну скаргу прийнято до провадження у новому складі суду.

У судовому засіданні 13.07.2015 судовою колегією було оголошено перерву до 16.07.2015, у відповідності до ст. 77 ГПК України.

16.07.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника Державного концерну „Укроборонпром" надійшли додаткові пояснення на апеляційну скаргу, в яких останній просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції у відповідній частині - без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Представник апелянта в судовому засіданні апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити, інші присутні у судовому засіданні представники учасників судового процесу не визнали апеляційну скаргу і просили її відхилити, а оскаржувану ухвалу у відповідній частині - залишити без змін.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Конституцією України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Також, Конституція України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, ГПК України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Згідно з ч. 6 ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

В даному випадку, відповідно до приписів розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" застосовуються норми цього Закону в редакції, що діяла до 19.01.2013 (далі по тексту - Закон).

Відповідно до ст. 5 Закону провадження у справах про банкрутство регулюється Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

Частиною 2 статті 4-1 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом.

Згідно зі ст. ст. 4, 43 ГПК України судове рішення є законним та обґрунтованим лише у випадку всебічного повного та об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності у відповідності з нормами матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, господарський суд Чернігівської області ухвалою від 15.01.2013 порушив справу № 927/16/4б/13 про визнання банкрутом Державного підприємства „171 Чернігівський ремонтний завод" за ст. 53 Закону.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 28.01.2013 було відкрито процедуру санації Державного підприємства „171 Чернігівський ремонтний завод", керівником санації призначено тимчасово виконуючого обов'язки директора підприємства Прохоренка О.Г., розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Фесенка Є.М.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 27.08.2013 було затверджено план санації Державного підприємства „171 Чернігівський ремонтний завод", схвалений комітетом кредиторів згідно протоколу зборів кредиторів від 01.08.2013 та погоджений Державним концерном „Укроборонпром" 23.08.2013.

18.07.2014 до суду першої інстанції надійшло клопотання розпорядника майна, в якому останній просив суд заборонити відчуження майна боржника до вирішення питання щодо подальшої процедури банкрутства боржника, включаючи майно, виставлене на аукціон 18.07.2014.

Оскаржуваною ухвалою судом першої інстанції, крім іншого, заборонено відчуження будь-якого майна боржника по справі, із чим не погоджується апелянт.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції в тій частині, що оскаржується апелянтом, винесена з повним дослідженням матеріалів справи та є такою, що відповідає вимогам законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядник майна обґрунтував своє клопотання, крім іншого, тим, що у разі відсутності заборони відчуження майна боржника можлива реалізація його майна за цінами, нижчими, ніж ті, які передбачені планом санації та які дозволяють виконати цей план санації, затверджений судом, в частині погашення вимог кредиторів, що може призвести до незворотних наслідків; зазначив, що на аукціон 18.07.2014 вже виставлене приміщення боржника, в якому зберігається майно мобілізаційного резерву, питання щодо переміщення якого не вирішено.

У відповідності до ч. 4 ст. 17 Закону арешт на майно боржника та інші обмеження дій боржника щодо розпорядження його майном можуть бути накладені в межах процедури санації, у разі, якщо вони не перешкоджають виконанню плану санації та не суперечать інтересам конкурсних кредиторів.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, встановила, що з метою погашення вимог кредиторів планом санації, який затверджений судом, передбачено продаж частини нерухомого майна підприємства боржника відповідно до переліку, наведеного в п. 4.5.4. Плану санації. У вказаному переліку чітко зазначено нерухоме майно, яке пропонується до відчуження, зазначена його первісна та оціночна вартість, відповідно до якої майно планувалось продати на аукціоні. Грошові кошти, отримані від продажу нерухомого майна за оціночною ціною, дали б змогу підприємству погасити вимоги конкурсних кредиторів в повному обсязі. З плану санації вбачається, що підприємство здатне за кошти, отримані від продажу частини майнових активів боржника, які не задіяні у виробничому процесі, задовольнити грошові вимоги всіх кредиторів у повному обсязі, поповнити бюджет за рахунок сплати ПДВ на суму реалізації відчуженого майна, провести модернізацію обладнання, досягти головної цілі судової процедури - санації боржника - відновити платоспроможність, продовжити подальшу виробничо - господарську діяльність, нарощувати обсяги виробництва.

Разом з тим, судом встановлено, що реалізація нерухомого майна зі знижкою (у тому числі із 20 відсотковою знижкою) в процесі санації державного підприємства Планом санації не передбачалася, а тому зниження вартості нерухомого майна під час його реалізації на аукціоні виходить за межі виконання Плану санації, порушує умови Плану санації, схвалені комітетом кредиторів, погоджені з Державним концерном „Укроборонпром" та затверджені судом. Вказане суперечить інтересам кредиторів та порушує вимоги Закону.

Так, в матеріалах справи відсутні відомості стосовно того, що кредиторами вносились зміни до Плану санації, затвердженого судом, стосовно можливості заниження ціни майна боржника під час його реалізації, що вказані зміни виносились на обговорення чи на затвердження у суді першої інстанції або вже були судом затверджені. Судова колегія звертає увагу на те, що боржник є державним підприємством та зазначені зміни, як то зниження ціни (вартості) майна, що реалізується, порівняно з передбаченою Планом санації, в даному випадку, безпосередньо погоджується з Державним концерном „Укроборонпром". У судових засіданнях представник Державного концерну „Укроборонпром" повністю підтримав необхідність заборони відчуження майна боржника та зауважив на тому, що ніяких змін до Плану санації, затвердженого судом, не вносилось, План санації не передбачав зниження ціни майна боржника під час його реалізації, оскільки це порушує права та інтереси кредиторів, а тому такі зниження ціни є порушенням порядку виконання плану санації та Закону.

В матеріалах справи міститься лист щодо розміщення оголошення про проведення торгів на відповідному веб-сайті від 20.06.2014, у відповідності до якого нежитлова будівля Цеху № 1 загальною площею 8 095,4 м2 з початковою вартістю 1 602 896,00 грн. була виставлена на повторний аукціон, який повинен був відбутися 18.07.2014. Проте, як вбачається з Плану санації оціночна вартість нежитлової будівлі Цеху № 1 загальною площею 8 095,4 м2 становить 2 260 918,00 грн. (очікувана сума надходжень від реалізації даної будівлі).

Також судовою колегією було досліджено реалізацію й інших частин нерухомого майна, а саме, з протоколів проведення аукціону, який відбувся 17.06.2014 (а.с. 240-252, т. 7) вбачається, що майно, яке підлягає продажу за Планом санації, було виставлено на продаж із значно заниженою ціною, наприклад: нежитлова будівля № 4 площею 254,20 м2 за Планом санації становила 70 994,00 грн., а на аукціоні була виставлена з початковою вартістю 62 910,00 грн., тобто із заниженням на 8 084,00 грн.

Крім того, у судовому засіданні апеляційної інстанції присутні представники учасників судового процесу (крім апелянта) зазначили та підтвердили документально, що, незважаючи на винесену оскаржувану ухвалу господарського суду Чернігівської області від 18.07.2014 у даній справі, відповідно до п.2 якої суд заборонив відчуження будь-якого майна боржника у справі, в той же день відбувся повторний аукціон по продажу нерухомого майна підприємства боржника з 20 відсотковою знижкою його вартості .

Враховуючи вищевикладене, у травні 2015 Військова прокуратура Чернігівського гарнізону в інтересах ДК «Укроборнпром» звернулася із позовними заявами до ТОВ «Північінвестбуд» та ДП «171 ЧРЗ» про визнання правочинів з продажу-купівлі цього майна недійсними та застосування наслідків їх недійсності. У зазначених позовах оскаржуються результати аукціону з продажу майна ДП «171 ЧРЗ», який відбувся 18.07.2014.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи Антимонопольним комітетом України було проведено перевірку на відповідність вимогам чинного законодавства аукціону з продажу майна боржника, що відбувся 18.07.2014. За результатами перевірки були встановлені численні порушення чинного законодавства, що полягали в узгоджених антиконкурентних діях, спрямованих на спотворення результатів аукціону. Зазначений факт встановлений у рішенні Антимонопольного комітету України від 10.03.2015 № 128-ф (а.с. 100-106, матеріали оскарження).

Судова колегія дійшла висновку, що у розпорядника майна Фесенка Є.М. були всі підстави вважати, що грошові кошти, які будуть отримані за результатами аукціонів з продажу майна боржника із знижками, не передбаченими Планом санації, буде недостатньо, що в свою чергу унеможливить виконання плану санації і задоволення вимог кредиторів.

Доводи апелянта, стосовно того, що Закон (у редакції, чинній з 19.01.2013) передбачає можливість зниження початкової вартості майна у разі проведення повторного аукціону відхиляються судовою коленгією, оскільки, в даному випадку пріоритетними є умови Плану санації, схваленого комітетом кредиторів, погодженого з Державним концерном „Укроборонпром" та затвердженого судом, якій не передбачає можливість зниження початкової вартості майна боржника у разі проведення повторного аукціону. Зміни до затвердженого судом плану санації на час прийняття оскаржуваної ухвали не вносились.

Що стосується посилань розпорядника майна на можливість продажу на аукціоні приміщень боржника, у яких зберігається майно мобілізаційного резерву України, то суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі правомірно заборонив відчуження будь-якого майна боржника, враховуючи необхідність перевірки можливого знаходження майна мобілізаційного резерву в приміщеннях, які підлягають реалізації, до з'ясування відповідних обставин. Оскільки не з'ясування цих питань молго б призвести до незворотніх наслідків, у тому числі спричинити шкоду інтересам Держави.

Судова колегія вважає, що в даному випадку не винесення оскаржуваної ухвали у відповідній частині щодо заборони відчужувати будь-яке майно боржника у справі могло б призвести до істотного порушення плану санації і Закону, могло б унеможливити задоволення вимог кредиторів боржника відповідно до затвердженого судом Плану санації.

Відповідно до ч. 1 ст.12 Закону господарський суд має право за клопотанням сторін або учасників провадження у справі про банкрутство чи за своєю ініціативою вживати заходів щодо забезпечення вимог кредиторів.

Отже, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для винесення оскаржуваної ухвали у відповідній частині щодо заборони відчуження будь-якого майна боржника у справі до з'ясування обставин щодо можливої реалізації майна боржника за цінами, нижчими, ніж ті, що дозволяють виконати план санації, необхідності перевірки можливого знаходження майна мобілізаційного резерву у приміщеннях, що підлягають реалізації та з'ясування питання, чи призведе реальний продаж майна до виконання затвердженого плану санації.

Доводи, наведені Приватним підприємством „Інвест Логістик" в апеляційній скарзі, колегією суддів відхиляються, оскільки не спростовують обставин, що на підставі належних та допустимих доказів встановлені судом першої інстанції, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для зміни чи скасування ухвали господарського суду Чернігівської області від 18.07.2014 у справі № 927/16/4б/13 у частині, що оскаржується. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування оскаржуваної ухвали у даній справі у тій частині, що оскаржується апелянтом, судовою колегією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4-1, 33, 34, 43, 101-106 ГПК України, Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства „Інвест Логістик" залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Чернігівської області від 18.07.2014 у справі № 927/16/4б/13 в частині заборони відчуження будь-якого майна боржника по справі - без змін.

2. Матеріали справи № 927/16/4б/13 повернути до господарського суду Чернігівської області для подальшого розгляду.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ГПК України.

Повний текст постанови підписаний 17.07.2015.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді Л.Л. Гарник

В.В. Шипко