РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2015Справа №910/14295/15

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"
до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія"
про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 43496,06 грн.

Суддя Грєхова О. А.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 43496,06 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-1505-14-00045 від 12.03.2014, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП), виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки "Hyundai", реєстраційний номер ВН4843СХ, а тому позивачем відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, якою є відповідач у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.06.2015 порушено провадження у справі №910/14295/15, розгляд справи призначено на 20.07.2015.

19.06.2015 позивач через відділ діловодства суду подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

В судове засідання 20.07.2015 позивач не з'явився, втім 19.06.2015 подав заяву про розгляд справи за відсутності його представника; позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в засідання суду також не з'явився, про причини неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представників сторін не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 20.07.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

12.03.2014 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група", як страховиком, та Гаркушиною Оленою Володимирівною, як страхувальником, було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-1505-14-00045, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки "Hyundai", реєстраційний номер ВН4843СХ, 2011 року випуску.

Договором визначено, що до страхових випадків відноситься, зокрема ДТП, а вигодонабувачем є страхувальник.

Пунктом 7 вказаного договору встановлено порядок оплати страхової премії та періоди страхування: черговий платіж 5016,00 грн. - термін сплати до 12.03.2014 за період страхування з 14.03.2014 по 13.06.2014; черговий платіж 2508,00 грн. - термін сплати до 13.06.2014 за період страхування з 14.06.2014 по 13.09.2014; черговий платіж 2508,00 грн. - термін сплати до 13.09.2014 за період страхування з 14.09.2014 по 13.12.2014; черговий платіж 2508,00 грн. - термін сплати до 13.12.2014 за період страхування з 14.12.2014 по 13.03.2015.

Строк дії договору встановлено з 14.03.2014 до 13.03.2015.

13.08.2014 об 14 год. 30 хв. по вул. Миколаївська дорога в м. Одесі, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля марки "Hyundai", реєстраційний номер ВН4843СХ, автомобіля марки "Fiat", реєстраційний номер ВН3465ВІ та автомобіля марки «Toyota» реєстраційний номер АА1869СР, а саме: Руденко О.П., керуючи автомобілем марки "Fiat", реєстраційний номер ВН3465ВІ, не вибрав безпечну дистанцію внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки "Hyundai", реєстраційний номер ВН4843СХ, який в подальшому продовжив рух та допустив зіткнення з попереду стоячим автомобілем марки «Toyota», реєстраційний номер АА1869СР. В результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 15.09.2014 у справі №523/12971/14-п Руденка Олега Петровича визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

14.08.2014 власник застрахованого автомобіля марки "Hyundai", реєстраційний номер ВН4843СХ, звернувся до позивача із Заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-1505-14-00045 від 12.03.2014, в якій просив виплатити відшкодування згідно умов страхування на СТО для здійснення ремонту.

Згідно з рахунком-фактурою №АС-0054828 від 18.08.2014, що була складена СТО - ДП «Автотрейдінг-Одеса», вартість відновлювального ремонту автомобіля марки "Hyundai", реєстраційний номер ВН4843СХ, в результаті його пошкодження при ДТП, складає 68344,14 грн. з ПДВ.

У відповідності до норм чинного законодавства та з урахуванням умов Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-1505-14-00045 від 12.03.2014, позивач склав страховий акт №ПСКА-4450 від 03.09.2014, згідно з яким пошкодження транспортного засобу автомобіля "Hyundai", реєстраційний номер ВН4843СХ, внаслідок ДТП визнано страховим випадком та вирішено: першу частину платежу в розмірі 5016,00 грн. зарахувати в рахунок несплаченої частини страхового платежу; другу частину страхового відшкодування в розмірі 38980,06 грн. перерахувати на рахунок СТО - ДП «Автотрейдінг-Одеса».

Оскільки матеріали справи не містять доказів наявності заперечень страхувальника щодо зменшення суми фактично виплаченого страхового відшкодування, а також предмет даного спору, суд не розглядає питання щодо правомірності зменшення позивачем присудженої до виплати страхувальнику суми страхового відшкодування, як таке, що не впливає на вирішення спору по суті.

На підставі складеного страхового акту №ПСКА-4450 від 03.09.2014 Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група", виконуючи свої зобов'язання за договором, сплатило суму страхового відшкодування в розмірі 38980,06 грн. на рахунок СТО - ДП «Автотрейдінг-Одеса», що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №20106 від 05.09.2014.

Крім того, ДП «Автотрейдінг-Одеса» складено та підписано акт виконаних робіт №ТО150005191 від 18.09.2014, відповідно до якого загальна сума ремонту автомобіля марки "Hyundai", реєстраційний номер ВН4843СХ склала 68344,14 грн.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" перейшло в межах фактичних затрат право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб - автомобіль "Fiat", реєстраційний номер ВН3465ВІ, яким спричинено ДТП, належить Руденко О.П. та знаходився під його керуванням.

Згідно із ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відтак, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина Руденка Олега Петровича встановлена у судовому порядку, а тому шкода, заподіяна внаслідок експлуатації автомобіля "Fiat", реєстраційний номер ВН3465ВІ, відшкодовується ним як власником цього транспортного засобу.

Цивільно-правова відповідальність Руденка О.П., як власника автомобіля "Fiat", реєстраційний номер ВН3465ВІ, застрахована Приватним акціонерним товариством "Українська транспортна страхова компанія", згідно з полісом серії АІ №3451959, який діяв на момент ДТП.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

При цьому, за умовами п. 12.1 ст. 12 вказаного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Полісом серії АІ №3451959 передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50000,00 грн., франшиза - 500,00 грн.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Матеріалами справи підтверджено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки "Hyundai", реєстраційний номер ВН4843СХ, в результаті його пошкодження при ДТП, складає 68344,14 грн. з ПДВ, а до позивача, з урахуванням приписів ст. 993 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України "Про страхування", перейшло право зворотної вимоги в межах фактичних затрат (38980,06 грн. - сума, виплачена особі, яка проводила ремонт автомобіля + 5016,00 грн. - частина, зарахована в рахунок несплачених страхувальником страхових платежів = 43996,06 грн.).

За таких обставин, враховуючи розмір права зворотної вимоги, який перейшов до позивача, визначені полісом серії АІ №3451959 розміри лімітів відповідальності (5000,00 грн.) та франшизи (500,00 грн.), суд дійшов висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 43496,06 грн.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, як і не надав доказів часткової або повної сплати заявленої до стягнення суми.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з покладенням судового збору на відповідача, в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" (01033, м. Київ, вулиця Саксаганського, будинок 77, ідентифікаційний код 22945712) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (03038, м. Київ, вулиця Федорова Івана, будинок 32 літ. А, ідентифікаційний код 30859524) страхове відшкодування в порядку регресу у розмірі 43496 (сорок три тисячі чотириста дев'яносто шість) грн. 06 коп. та 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 23.07.15

Суддя О.А. Грєхова