КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2015 р. Справа№ 910/16308/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Жук Г.А.

Смірнової Л.Г.

при секретарі: Ставицькій Т.Б.

за участю представників:

від прокуратури: Греськів І.І., посвідчення №002668 від 05.09.2012р.;

від позивача: Кульчіцька О.М., представник за довіреністю №1376-07/09 від 09.06.2015р.;

від відповідача: Караханян-Школяренко К.Ю., представник за довіреністю №13 від 03.06.2015р.;

Розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Науково-дослідний інститут електромеханічних приладів"

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2015р. (підписано - 18.05.2015р.)

у справі №910/16308/14 (суддя - Трофименко І.О.)

за позовом Прокурора Святошинського району міста Києва в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у місті Києві

до Публічного акціонерного товариства "Науково-дослідний інститут електромеханічних приладів"

про стягнення 2 817 333,90 грн. збитків

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року Прокурор Святошинського району міста Києва в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у місті Києві звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Науково-дослідний інститут електромеханічних приладів" про відшкодування збитків, спричинених порушенням вимог природоохоронного законодавства, у розмірі 2 817 333,90 грн.

Позовні вимоги Прокурор обґрунтовував тим, що відповідач у період з 01.04.2012р. по 20.02.2014р. в порушення вимог ст. ст. 44, 49, 110 Водного кодексу України самовільно видобував підземні води без дозволу на спеціальне водокористування, чим порушив норми законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів і зобов'язаний відшкодувати завдані державі збитки в розмірі 2 817 333,90 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.09.2014 (суддя Якименко М.М.), яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.12.2014 (колегія суддів у складі: Станіка С.Р., Корсакової Г.В., Власова Ю.Л.), у задоволенні позову відмовлено через недоведеність вини відповідача у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу у зв'язку зі здійсненням спеціального водокористування без відповідного дозволу.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, Заступник прокурора міста Києва звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.02.2015 р. рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2014 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.12.2014 р. у справі № 910/16308/14 скасовано, а справу № 910/16308/14 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.05.2015р. у справі №910/16308/14 позов задоволено повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Науково-дослідний інститут електромеханічних приладів" в дохід Державного бюджету України 2 817 333 грн. 90 коп. збитків та 73 080 грн. 00 коп. витрат на сплату судового збору.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство "Науково-дослідний інститут електромеханічних приладів" звернулось з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2015р. у справі №910/16308/14 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

У доводах апеляційного оскарження відповідач посилався на неповне дослідження судом обставин справи, що мають значення для справи, при неправильному застосуванню норм матеріального права.

На думку скаржника, суд першої інстанції не врахував відсутності рішення органу, що видав дозвіл на спеціальне водокористування, про припинення права спеціального водокористування відповідача. Закінчення строку дії дозволу на спеціальне водокористування за відсутності рішення органу, що його видав, про припинення наданого відповідачу права на спеціальне водокористування, вважав апелянт, не позбавляло його можливості продовжити строк спеціального водокористування у встановленому чинним законодавством порядку і до моменту отримання нового дозволу здійснювати водокористування.

Крім того, апелянт зазначав, що починаючи з 2012р. і по 2014р., до спливу терміну дії дозволу № УКР-391-Кіє від 05.04.2001р., він дев'ять разів звертався із заявами до Державного управління охорони навколишнього природного середовища в м. Києві з проханням видати дозвіл на спеціальне водокористування, але дозволу так і не отримав. Серед іншого апелянт вказував, що при користуванні водними ресурсами ним не були порушені норми чинного законодавства про охорону навколишнього природного середовища, сплачувалися всі податки та збори за користування водними ресурсами та подавалися щорічні звіти про використання води до державних статистичних органів.

Згідно протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями від 17.06.2015р., апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Науково-дослідний інститут електромеханічних приладів" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2015р. у справі №910/16308/14 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), судді: Смірнова Л.Г., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2015р. у справі №910/16308/14 (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Кропивна Л.В. (доповідач), судді: Смірнова Л.Г., Чорна Л.В.) вказану апеляційну скаргу прийнято до провадження, а її судовий розгляд призначено на 15.07.2015р.

Розпорядженням Заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 15.07.2015р. у зв'язку з перебуванням судді Чорної Л.В., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці здійснено заміну у складі колегії суддів у даній справі на наступний: головуючий суддя - Кропивна Л.В., судді: Жук Г.А., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.07.2015р. прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Науково-дослідний інститут електромеханічних приладів" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2015р. у справі №910/16308/14 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя: Кропивна Л.В., судді: Жук Г.А., Смірнова Л.Г.

15.07.2015р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від прокурора надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуваний судовий акт залишити без змін.

У судове засідання 15.07.2014р. з'явились представники сторін та прокуратури.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційного оскарження, просив суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2015р. у справі №910/16308/14 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

У судовому засіданні 15.07.2014р. прокурор просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт залишити без змін.

У судовому засіданні 15.07.2014р. представник позивача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, Державною екологічною інспекцією у місті Києві проведено планову перевірку ПАТ "Науково-дослідний інститут електромеханічних приладів" щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів, поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, за результатами якої складено Акт №05/417А від 20.02.2014р.

Вказаною перевіркою, наслідки якої відображені в акті, встановлено, що відповідач протягом періоду з 01.04.2012р. до 20.02.2014р. здійснював самовільне видобування підземної води - за відсутністю дозволу на спеціальне водокористування, що є порушенням п. 9 ч. 1 ст. 44, ч. 1 ст. 49 Водного кодексу України.

З метою усунення виявлених недоліків та порушень природоохоронного законодавства державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища м. Києва складено протокол №004374 від 20.02.2014 про адміністративне правопорушення.

Крім того, 20.02.2014р. Державною екологічною інспекцією у м. Києві, за результатами перевірки винесено припис №05/174п від 20.02.2014р., яким зобов'язано відповідача отримати дозвіл на спеціальне водокористування у строк до 17.04.2014р.

Постановою №004374 від 20.02.2014р. накладено адміністративне стягнення на еколога ПАТ «НДІ Електромеханічних приладів» Пирога Івана Григоровича за ст. 48 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 85,00 грн. Вказаний штраф ним було сплачено 28.02.2014 р.

Разом з тим, Державною екологічною інспекцією у місті Києві у відповідності до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 20.07.2009 за №389, здійснено розрахунок збитків у розмірі 2817333,90 грн.

Спір у справі виник в зв'язку з тим, чи наявні обставини для покладення на відповідача відповідальності у вигляді відшкодування завданих державі збитків у розмірі 2 817 333,90 грн., які станом на день подачі позовної заяви та на час розгляду апеляційної скарги, відповідачем добровільно не сплачені.

Заперечуючи виникнення у нього обов'язку по відшкодуванню збитків, Відповідач зазначав, що здійснював водокористування без спеціального дозволу для цього, адже строк дії попередньо наданого дозволу закінчився. Утім, вказував відповідач, закінчення строку дії дозволу на спеціальне водокористування за відсутності рішення органу, що його видав, про припинення права відповідача на спеціальне водокористування не позбавляло відповідача можливості продовжити строк спеціального водокористування у встановленому чинним законодавством порядку і правомірно користуватися водами до отримання спеціального дозволу. До того ж, починаючи з 2012р. по 2014р., до спливу терміну дії дозволу № УКР-391-Кіє від 05.04.2001р., відповідач дев'ять разів звертався із заявами до Державного управління охорони навколишнього природного середовища в м. Києві з проханням видати дозвіл на спеціальне водокористування, але такий дозвіл не був виданий не з вини відповідача.

Судова колегія вважає наведені апелянтом доводи непереконливими і не звільняє відповідача від обов'язку відшкодувати завдані державі порушенням спеціального режиму водокористування збитки з наступних підстав.

Згідно із ст. 49 Водного кодексу України, спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу. Дозвіл на спеціальне водокористування видається: державними органами охорони навколишнього природного середовища - у разі використання води водних об'єктів загальнодержавного значення; Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими Радами за погодженням з державними органами охорони навколишнього природного середовища - у разі використання води водних об'єктів місцевого значення. Видача дозволу на спеціальне водокористування здійснюється за клопотанням водокористувача з обґрунтуванням потреби у воді, погодженим з державними органами водного господарства, - в разі використання поверхневих вод, державними органами геології - в разі використання підземних вод та державними органами охорони здоров'я - в разі використання водних об'єктів, віднесених до категорії лікувальних. Строк видачі дозволу на спеціальне водокористування або надання письмового повідомлення про відмову в його видачі становить не більше тридцяти календарних днів з дня надходження на розгляд заяви та відповідних документів.

Відповідно до ст. 50 ВК України строки спеціального водокористування встановлюються органами, які видали дозвіл на спеціальне водокористування. Спеціальне водокористування може бути короткостроковим (до трьох років) або довгостроковим (від трьох до двадцяти п'яти років). У разі необхідності строк спеціального водокористування може бути продовжено на період, що не перевищує відповідно короткострокового або довгострокового водокористування. Продовження строків спеціального водокористування за клопотанням заінтересованих водокористувачів здійснюється державними органами, що видали дозвіл на спеціальне водокористування.

Згідно з п. 4 Порядку погодження та видачі дозволів на спеціальне водокористування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 за №321, дозволи видаються органами, що зазначені в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, в місячний термін з дня подання в установленому порядку клопотання, а органами, зазначеними в абзаці третьому цього пункту, - в установлені ними терміни. Клопотання водокористувачів розглядаються у місячний термін.

Закінчення строку спеціального водокористування визначено в п. 2 ч. 1 ст. 55 ВК України є однією з підстав для припинення права спеціального водокористування. У цьому випадку припинення права спеціального водокористування здійснюється згідно з п. 2 ч. 1 ст. 56 ВК України за рішенням органу, що видав дозвіл на спеціальне водокористування.

Скасовуючи попередні судові акти у господарській справі, Вищий господарський суд України висловив правову позицію, відповідно з якою сама по собі відсутність рішення органу, що видав відповідачу дозвіл № УКР-391-Кіє , про припинення права спеціального водокористування, не є достатньою підставою для висновку про правомірність здійснення відповідачем спеціального водокористування після закінчення строку дії вказаного дозволу.

Цей висновок суду касаційної інстанції у даній справі не може бути поставлений під сумнів судом нижчої інстанції до тих пір, поки правильність цього висновку не спростована Верховним судом України.

Поряд з цим, заперечуючи виникнення у нього обов'язку відшкодувати завдані державі самовільним водокористуванням збитки, відповідач повинен спростувати відсутність своєї вини у настанні негативних наслідків для держави від такого самовільного водокористування.

З матеріалів справи випливає, що Державним управлінням екології та природних ресурсів в м. Києві 05.04.2001р. ПАТ «НДІ електромеханічних виробів» видано дозвіл на спеціальне водокористування з терміном дії на три роки, який у подальшому продовжено до 31.03.2012р.

Відповідач протягом періоду з 01.04.2012р. по 20.02.2014р. використав 57438 куб. м. води з експлуатаційної свердловини.

Заперечуючи відсутність своєї вини у неотриманні дозволу на спеціальне водокористування, відповідач вказував, що дев'ять разів звертався до уповноважених органів для видачі дозволу, але не отримав його.

Згідно з п. 4 "Порядку погодження та видачі дозволів на спеціальне водокористування", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 321 від 13.03.2002 р. (надалі - Порядок), дозволи видаються органами, що зазначені в абзаці другому пункту 2 нього Порядку, в місячний термін з дня подання в установленому порядку клопотання, а органами, зазначеними в абзаці третьому цього пункту, - в установлені ними терміни. Клопотання водокористувачів розглядаються у місячний термін.

Відповідно до п. 5 Порядку зразки бланків дозволу та клопотання щодо його отримання, перелік відомостей, що подаються водокористувачами для отримання дозволу, затверджується спільним наказом Мінприроди, МОЗ і Держводагентства.

Крім того, за змістом п. 3 Порядку, дозволи видаються також з урахуванням переліку документів, який затверджує Мінприроди.

У даному випадку, перелік документів, необхідних для отримання дозволу для спецводокористування, надається згідно з "Інструкцією про порядок погодження і видачі дозволів на спеціальне водокористування", затвердженою наказом Мінводгоспу СРСР від 30.12.1983 № 354.

З наявних у справі матеріалів вбачається, що Державне управління охорони навколишнього природного середовища в м. Києві Міністерства охорони навколишнього природного середовища України та Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) надавали відповіді відповідачу із зазначенням недоліків у поданих відповідачем документів для отримання дозволу на спеціальне водокористування , які стосувалися, зокрема, необхідних даних та документації, щодо виду діяльності, потужності об'єкту, копій лабораторних досліджень якості води, уточненого нормативного розрахунку водоспоживання та водовідведення тощо.

Відповідач не надав суду першої та апеляційної інстанції доказів на підтвердження того, що у вказаний Прокурором період здійснення водокористування без дозволу, відповідач надав, а відповідний державний орган отримав, передбачений підзаконними нормативними актами перелік документів, необхідних для отримання дозволу на спеціальне водокористування. Не надані судам першої та другої інстанції також докази оскарження відповідачем дій чи бездіяльності органу, який має видати дозвіл на спеціальне водокористування, у відповідності до чинного законодавства України.

За таких обставин справи відповідач не може вважатися особою, яка довела відсутність своєї вини у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу через здійснення спеціального водокористування без відповідного дозволу.

Згідно ч. 4 ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", ст. 111 ВК України, підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Відшкодування збитків, завданих внаслідок порушень водного законодавства, не звільняє винних від збору за спеціальне водокористування, а також від необхідності здійснення заходів щодо ліквідації шкідливих наслідків. Притягнення винних у порушенні водного законодавства до відповідальності не звільняє їх від обов'язку відшкодування збитків, завданих ними внаслідок порушення водного законодавства.

За приписами генерального делікту (ч. 1 ст.1166 ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом цієї норми юридичним фактом, з яким закон пов'язує виникнення зобов'язання з відшкодування шкоди, є заподіяння шкоди як самостійної правової підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, перелік яких наведений у ст.11 ЦК України.

Підставою для застосування такої відповідальності є склад правопорушення, як-от: протиправність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою (шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди); вина особи, що заподіяла збитки.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що відповідач здійснював спеціальне водокористування підземними водами без наявності дозволу на спеціальне водокористування, чим порушено вимоги ст. ст. 44, 49, 110 Водного кодексу України, що кваліфікується як самовільне використання підземних вод і підтверджується актом перевірки №05/417А від 20.02.2014р., відповідач не довів відсутності своєї вини у вчиненому правопорушенні та завдання збитків у розмірі 2 817 333,90 грн., а тому повинен нести цивільну відповідальність у вигляді відшкодування завданих його протиправними діями збитків.

Порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів у разі самовільного використання водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування) регламентується Методикою розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженою наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 р. N 389 та зареєстрованою в Мін'юсті України 14.08.2009 р. за N 767/16783, зі змінами та доповненнями згідно наказу Мінекології України від 30.06.2011 р. № 220 (надалі - Методика).

Відповідно до довідки та звітності форми «ТП - водгосп» за 4 квартал 2012 року та 4 квартал 2013 року ПАТ «НДІ Електромеханічних приладів» з 01.04.2012р. по 20.02.2014р. було забрано 57438 м3 води з артезіанської свердловини без дозволу на спеціальне водокористування.

Порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів у разі самовільного використання водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування) регламентується Методикою розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженою наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 р. N 389 та зареєстрованою в Мін'юсті України 14.08.2009 р. за №767/16783, зі змінами та доповненнями згідно наказу Мінекології України від 30.06.2011 р. № 220.

Як вбачається з матеріалів справи, заявлена до стягнення сума збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного водокористування відповідачем, розрахована відповідно до зазначеної Методики та складає за період з 01.04.2012р. по 20.02.2014р. 2 817 333,90 грн.

При цьому господарський суд правильно застосував до спірних правовідносин Методику зі змінами та доповненнями згідно наказу Мінекології України від 30.06.2011р. № 220.

Пунктом 1.2 Методики, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (після 08.08.2011 р., коли набрали чинності зміни до пункту 1.2. Методики), встановлено, що ця Методика встановлює порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, у разі, зокрема, самовільного використання водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)).

Відповідно до пункту 9.1 розділу IX Методики визначений алгоритм Розрахунку розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)) за формулою:

Зсам = 100 х W х Тар,

де W - об'єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), куб.м;

Тар - розмір, грн/100 куб. м, аналогічний ставці збору за спеціальне використання води, встановленої статтею 325 Податкового кодексу України на дату виявлення порушення (для води з лиманів - розмір, грн/100 куб. м, аналогічний ставці збору за спеціальне використання поверхневих вод для показника "Інші водні об'єкти", встановленої статтею 325 Податкового кодексу України на дату виявлення порушення).

З аналізу наданого розрахунку збитків, нанесених державі Публічним акціонерним товариством «Науково-дослідний інститут електромеханічних приладів» вбачається , що позивачем були застосовані вірні показники W та Тар.

У відповідності до пункту 9.2. Методики в редакції, чинній на момент встановлення правопорушення, фактичний об'єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), визначається на основі даних: первинної документації, статистичної звітності, ліміту забору та використання води, індивідуальних норм водоспоживання та водовідведення або довідки суб'єкта господарювання за підписом керівництва, завіреної печаткою.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок збитків, які заподіяні державі, встановила, що такий розрахований вірно та у відповідності до положень законодавства (Зсам = 100 х W х Тар, тобто - 100 х 57438 х 0,4905 = 2 817 333,90 грн.).

Згідно з п. 4.1. Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації юридичними та фізичними особами, в тому числі іноземними, як правило, в повному обсязі, без застосування норм зниження розміру стягнення і незалежно від плати за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів (ст. 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища").

У відповідності до п. 7 ч. 3 ст. 29, ч. 2 ст. 69 Бюджетного кодексу України, джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України у частині доходів є 30 % грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності; до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належить: 70 % грошових стягнень за заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, міських бюджетів - 50 %, обласних бюджетів та бюджету АР Крим - 20 %, бюджетів м. Києва та Севастополя - 70 %.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини свідчать про наявність усіх елементів правопорушення, що має наслідком настання зобов'язання ПАТ "НДІ електромеханічних приладів" по відшкодуванню завданих ним державі збитків та правомірність і обґрунтованість до нього вимог Прокурора Святошинського району міста Києва в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у місті Києві.

За таких обставин справи, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, фактичні обставини справи судом першої інстанції встановлені повно та об'єктивно, доказам по справі надана належна юридична оцінка, відтак, підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування рішення Господарського суду міста Києва немає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в їх задоволенні на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта (відповідача).

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Науково-дослідний інститут електромеханічних приладів" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2015р. у справі №910/16308/14 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2015р. у справі №910/16308/14 - без змін.

2.Матеріали справи №910/16308/14 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді Г.А. Жук

Л.Г. Смірнова