ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2015 р.Справа № 922/2934/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Яризька В.О.

при секретарі судового засідання Сінченко І.В.

розглянувши справу

за позовом комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ,
до приватного акціонерного товариства "Харківський Водоканалпроект", м. Харків,
про визнання недійсним договору
за участю представників:

позивача - Христова Т.О. (дов.),

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, КП "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради, звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, ПрАТ "Харківський Водоканалпроект", про визнання недійсним договору на виконання проектно-вишукувальних робіт, послуг (науково-технічної продукції) від 20.09.2011 р. № 4126.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в договорі не узгоджений строк його дії, не узгоджені суттєві умови договору а саме : ціна, підстава виконання робіт, платник по договору, розрахунок вартості виконуємих робіт.

За таких обставин позивач вважає, що оспорюваний договір не відповідає вимогам чинного законодавства та має бути визнаний судом недійсним.

В слуханні справи оголошувалась перерва до 07.07.2015р. об 11:00 год.

У судовому засіданні 07.07.2015р. позивач підтримує заявлені позовні вимоги.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повноважний представник відповідача був повідомлений під розпис у судовому засіданні 09.06.2015р., про причини неявки суду не повідомив.

Відповідач у судовому засіданні 09.06.2015р. проти позову заперечував, надав відзив на позов. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що в оспорюваному договору сторонами погоджена вартість робіт, строк її оплати. Роботи виконані відповідачем, про що складений відповідний акт, який підписаний і позивачем. Відповідач вважає, що договір відповідає вимогам чинного законодавства, виконаний з його боку, а позивач відмовляється від виконання взятих на себе зобов'язань. Відповідач вважає, що обставини, наведені позивачем, не є підставою для визнання договору недійсним, крім того відповідач звертає увагу на те, що позивачем пропущений строк позовної давності та не надано клопотання про поновлення строку позовної давності.

Суд вважає, що нез'явлення відповідача в судове засідання 07.07.2015р. не перешкоджає розгляду справи, у зв'язку з чим справа розглядається за наявними матеріалами.

Вислухавши представників сторін, які були присутні в судових засіданнях по даній справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

20 вересня 2011 р. між приватним акціонерним товариством "Харківський Водоканалпроект" (виконавець, відповідач) та комунальним підприємством "Днепрводоканал" (замовник, позивач) був укладений договір № 4126 на виконання проектно-вишукувальних робіт та інших робіт, послуг (науково-технічної продукції), згідно з п. 1.1. якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання з виконання робіт: Схема оптимізації роботи централізованих систем водопостачання м. Дніпропетровська (лівий берег).

Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що сторонами не узгоджена ціна договору.

Суд зазначає, що відповідно до п. 2.1 Договору за виконану науково-технічну продукцію згідно з цим договором замовник перераховує виконавцю відповідно до протоколу про договірну ціну : 299854,80 грн. (двісті дев'яносто дев'ять тисяч вісімсот п'ятдесят чотири грн. 80 коп.), у тому числі ПДВ 20% - 49975,80 грн.

Таким чином, в Договорі сторонами чітко погоджено вартість робіт, що повинні бути виконані відповідачем.

Сторонами також підписаний протокол погодження про договірну ціну на виконання проектно-вишукувальних та інших робіт, послуг (науково-технічної продукції) (додаток № 1 до Договору), в якому погоджена договірна ціна на виготовлення (передачу) науково - технічної продукції в сумі 299854,80 грн. (двісті дев'яносто дев'ять тисяч вісімсот п'ятдесят чотири грн. 80 коп.), у тому числі ПДВ 20% - 49975,80 грн.

Позивач посилається на те, що в зазначеному протоколі, а також в реквізитах платника невірно вказано його найменування, зокрема згідно установчих документів повним найменуванням підприємства позивача є Комунальне підприємство "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради, а скороченим - КП "Дніпроводоканал", однак у протоколі погодження про договірну ціну та в реквізитах платника зазначено найменування - Комунальне підприємство "Дніпроводоканал".

Суд не приймає такі посилання, оскільки зазначення найменування позивача Комунальне підприємство "Дніпроводоканал" не впливає на недійсність укладеного між сторонами Договору, суд враховує, що договір та додатки до договору підписані саме позивачем, його повноважною особою, а також скріплені печатками позивача, що не спростовується позивачем, при цьому позивачем не доведено існування іншого підприємства з назвою Комунальне підприємство "Дніпроводоканал", яке б мало відношення до спірного договору.

Позивач посилається на те, що Кошторис № 1 (додаток № 2) оформлений в односторонньому порядку відповідачем, суд зазначає, що вказаний кошторис складений відповідачем на виконання умов договору та такий кошторис складений в межах загальної вартості робіт, яка погоджена сторонами, такий кошторис не суперечить положенням договору та вимогам чинного законодавства.

Позивач також посилається на те, що сторонами не встановлений строк дії договору, при цьому вказує на пункти договору, що містять умови щодо строку його дії, а також посилається на зазначення в пункті 2.1 Договору та в завданні на розробку схеми на різні номери листів позивача.

Суд зазначає, що вказані позивачем обставини не свідчать про недійсність договору, стосуються виконання умов договору та можуть бути усунені сторонами в процесі виконання умов Договору.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину передбачені статтею 203 ЦК України, а саме :

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 207 ГК України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

У відповідності до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Умови, викладені в спірному договорі були визначені та погоджені сторонами, жодна з яких не суперечить ані чинному законодавству, ані моральним засадам суспільства.

Письмова форма договору, яка встановлена для договорів між юридичними особами, сторонами дотримана.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд зазначає, що обставини, на які посилається позивач, стосуються виконання умов договору № 4126 від 20.09.2011р., однак такі посилання не є підставою для визнання договору недійсним.

Позивачем не наведено жодної обставини, за якої спірний договір може бути визнаний недійсним, судом також при розгляді справи не встановлені обставини, які б свідчили про недійсність спірного договору.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги нормативно та документально не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 1, 12, 22, 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 13.07.2015 р.

Суддя В.О. Яризько