ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2015 року Справа № 19/109

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Карабаня В.Я. - головуючого,
Малетича М.М.,
Селіваненка В.П.,

розглянувши матеріали касаційної
скаргипублічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз"
напостанову Харківського апеляційного господарського суду від 30.03.2015
у справі№19/109 господарського суду Харківської області
за позовомДочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"
допублічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз"
простягнення 14 643 873,18грн.,
за участі представників сторін:

від позивача - не з'явилися,

від відповідача - Рум'янцев О.С.,

від ДВС - Голубець Н.М.,

У С Т А Н О В И В:

29.11.2004 рішенням господарського суду Луганської області позовні вимоги задоволено частково, присуджено до стягнення з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" на користь Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 13 095 954,48грн. - основного боргу, 382 114,84грн. - 3% річних, 1 165 539,54грн. - інфляційних втрат.

На виконання цього рішення 17.12.2004 господарським судом Луганської області видано судовий наказ №19/109.

20.01.2015 ухвалою господарського суду Харківської області (суддя Буракова А.М.), залишеною без змін 30.03.2015 постановою Харківського апеляційного господарського суду (судді Слободін М.М., Гончар Т.В., Гребенюк Н.В.) відмовлено в задоволенні скарги ПАТ по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" про визнання незаконними дій Державної виконавчої служби України щодо винесення постанови про арешт коштів боржника та скасування постанови від 29.05.2014 ВП №11847324 про арешт коштів боржника.

Зазначені постанова та ухвала з посиланням на положення статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" мотивовані тим, що у разі не стягнення з боржника виконавчого збору, арешт з коштів останнього не знімається.

У касаційній скарзі публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" посилалися на неправильне застосування попередніми судовими інстанціями норм процесуального права, тому просили скасувати судові рішення та ухвалити нове про задоволення скарги.

Проаналізувавши касаційну скаргу на предмет її обґрунтованості у сукупності з іншими матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення вимог скарги виходячи з наступного.

23.08.2005 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 439/3 на підставі наказу Господарського суду Луганської області від 17.12.2004 року №19/109 про стягнення з Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" (Боржник) на користь ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" (далі - Стягувач) заборгованість у сумі 13 095 954,48 грн., 3% річних у сумі 382 114,84 грн., інфляційні витрати у сумі 1 165 539,94 грн., витрати на державне мито у сумі 155,86 грн., судові витрати у сумі 108,06 грн., всього: 14 643 873,18 грн.

Суди установили, що боржника було внесено до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості згідно з Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

14.12.2005 постановою №439/3 було зупинено виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Луганської області № 19/109 виданого 17.12.2004 року - до закінчення терміну дії процедури погашення заборгованості підприємством паливно-енергетичного комплексу, визначеного вказаним законом.

31.01.2014 державним виконавцем відділу виконання рішень Державної виконавчої служби України було винесено постанову про поновлення виконавчого провадження ВП №11847324 у зв'язку із закінченням 01.01.2014 терміну дії процедури погашення заборгованості підприємством паливно-енергетичного комплексу.

03.02.2014 боржнику була надіслана вимога державного виконавця, відповідно до якої боржника зобов'язано на протязі 3-х днів з моменту отримання вказаної вимоги надати відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України інформацію, в тому числі про розмір сплачених коштів та зобов'язано боржника провести взаєморозрахунок із стягувачем за вищезазначеним судовим рішенням з наданням належним чином засвідчених копій відповідних документів.

13.02.2014 листом №01-02-54/852 боржник повідомив Державну виконавчу службу України про те, що станом на 31.12.2013р., відповідно до акту звіряння розрахунків від 31.12.2013, який складений між ПАТ "Луганськгаз" та ПАТ "УКРТРАНСГАЗ", суму заборгованості за рішенням Господарського суду Луганської області від 29.11.2004 по справі №19/109 сплачено частково та залишається не сплаченою сума заборгованості в розмірі 1 549 319,70 грн.

З 03.04.2014 по 12.05.14 постановами відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України виконавче провадження зупинялось та поновлювалось у зв'язку з розглядом господарським судом Луганської області заяви боржника про розстрочку виконання рішення, у задоволенні якої ухвалою від 05.05.2014 було відмовлено.

12.05.2014 постановою відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було замінено назву сторони у виконавчому провадженні - Дочірню компанію "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на його правонаступника - ПАТ "Укртрансгаз".

29.05.2014 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору.

29.05.2014 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було винесено постанову про арешт коштів боржника. Дії державного виконавця в цій частині є предметом оскарження.

Ухвалюючи 30.03.2015 постанову про відмову у задоволенні скарги ПАТ по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" про визнання незаконних дій щодо винесення постанови про арешт коштів боржника та скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України ВП №11847324 від 29.05.2014 про накладення арешту на кошти боржника, суд апеляційної інстанції виходив з того, що на день винесення спірної постанови правомірно був нарахований виконавчий збір, відтак були наявні підстави накладати арешт на кошти боржника.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

Положеннями ст.50 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено, що арешт з коштів боржника не знімається у разі не стягнення з останнього виконавчого збору.

Перевіривши наявні у справі матеріали та доводи сторін, та враховуючи те, що боржником не було сплачено виконавчий збір у розмірі 154 931,97грн., у державного виконався були відсутні правові підстави для скасування накладеного арешту, тому висновки судів попередніх інстанцій є правильними.

Крім того, з матеріалів справи убачається, що боржник, посилаючись на неправомірність дій ДВС України, стверджував, що ним 27.05.2014 року було самостійно та в повному обсязі сплачено суму заборгованості в розмірі 1 549 319,70 грн., в якості доказів чого ним надано Акт звіряння від 27.05.2014 року, в якому зазначено, документ: "коригування боргу згідно листа від 26.05.2014 року № 01-02-70/2478/1 про заміну призначення платежу".

Одночасно, як установлено судом першої інстанції, 06.06.2014 року боржник повторно звертався до господарського суду Луганської області із заявою про розстрочку виконання рішення господарського суду Луганської області від 29.11.2004 у справі № 19/109, шляхом сплати частини заборгованості, залишеної непогашеною станом на 31.12.2013 у розмірі 1 549 319,70 грн. протягом 6 місяців із щомісячною сплатою платежів рівними частинами у розмірі 258 219,95 грн., починаючи з липня 2014 року. Ухвалою від 16.06.2014 господарського суду Луганської області боржнику було відмовлено у задоволенні його заяви.

Судами попередніх інстанцій у відповідності до вимог ст.43 ГПК України було перевірено вищенаведені взаємовиключні твердження заявника та зроблено вірні висновки про те, що постанова державного виконавця від 29.05.2014 ВП №11847324 про арешт коштів боржника підлягала залишенню в силі, оскільки ґрунтується на вимогах закону.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, належних обґрунтувань, з посиланням на норми права, які б їх спростовували, заявником не наведено, у зв'язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваної постанови, при ухваленні якої здійснено всебічний, повний та об'єктивний розгляд у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, надано належну правову оцінку всім наявним у матеріалах справи доказам й твердженням сторін, правильно застосовано норми процесуального права.

Доводи заявника, викладені у касаційній скарзі не заслуговують на увагу, зводяться до переоцінки доказів, що в силу положень ст. 111-7 ГПК України не відноситься до компетенції касаційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 -11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного господарського суду від 30.03.2015 у справі №19/109 господарського суду Харківської області - без змін.

Головуючий суддяВ.Я. Карабань
СуддяМ.М. Малетич
СуддяВ.П. Селіваненко