ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13 липня 2015 р. Справа № 903/516/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Каскад"

до відповідача Ковельської міської ради Волинської області

про визнання недійсним рішення від 15.04.2015р. №69/49

Суддя Сур'як О.Г.

Представники :

від позивача: Пархонюк В.Ф. - директор, Півень Г.В. - адвокат (договір про надання правової допомоги від 15.04.2015р.)

від відповідача: Куптій Г.А. - представник за довіреністю №239 від 31.12.2014р.

Представникам сторін роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.22 ГПК України.

Заяви про відвід судді та фіксацію судового процесу технічними засобами не поступило.

В судовому засіданні 13.07.2015р. відповідно до ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач - ТОВ "Виробничо-комерційне підприємство "Каскад" звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним рішення Ковельської міської ради Волинської області від 15 квітня 2015 року №69/49 Про скасування рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради від 12.06.2001 року №229 "Про оформлення права власності на установи", яким оформлено право власності за ВКП "Каскад" на приміщення площею 234,1кв.м, що розташоване за адресою: м.Ковель, вул.Косачів, 8 та стягнути з відповідача сплачену суму судового збору. Також згідно клопотання (вх..№01-54/5737/15 від 15.06.2015р.) просить повернути ТОВ «ВКП «Каскад» зайво сплачену суму судового збору у розмірі 1218грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним. В ньому не вказано обставин, якими викликана необхідність його прийняття, не зазначено підстав для скасування рішення; дане рішення суперечить рішенню Конституційного суду України від 16.04.2009р. №7-рп/229, порушує права позивача, створює передумови для позбавлення ВКП «Каскад» права власності на вказане приміщення.

В судових засіданнях представники позивача позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача в судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву проти позову заперечує та просить відмовити у позові. При цьому вказує, що відповідно до п.15 ч.1 ст.26 «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції міських рад відноситься вирішення питання про скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства.

Зазначає, що з огляду на те, що рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради №229 від 12.06.2001р. «Про оформлення права власності на установи» було прийняте з порушенням вимог ст..18 Закону України «Про основи містобудування» (в редакції закону від 08.02.2001р.), п.1.8 «Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб», а також враховуючи, що перед початком проведення добудови та реконструкції по переобладнанню власних приміщень під магазин для торгівлі товарами ВКП «Каскад» проігнорувало рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради №99 від 16.03.2000р. про необхідність отримати дозвіл на початок будівництва в Інспекції Держархбудконтролю, після проведення робіт по добудові, реконструкції, переобладнанню приміщень і споруд прийняти їх у експлуатацію, рішенням сесії Ковельської міської ради №69/49 від 15 квітня 2015р. рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради №229 від 12.06.2001р. «Про оформлення права власності на установи» було скасоване.

При прийнятті оскаржуваного рішення сесія Ковельської міської ради керувалась Конституцією України та Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» і не порушила вимог рішення Конституційного Суду України у справі №1-9/2009 від 16.04.2009р., оскільки скасувала не своє попереднє рішення, а незаконне рішення свого підконтрольного та підзвітного виконавчого органу.

Крім того, в судовому засіданні представник відповідача подав клопотання (вх..№01-81/55/15 від 13.07.2015р.), в якому просить зупинити провадження по даній справі, в зв'язку з тим, що у провадженні господарського суду Волинської області є справа №903/632/15 за позовом Ковельської міської ради до виконавчого комітету Ковельської міської ради, ТОВ «ВКП «Каскад» про визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради №229 від 12.06.2001р. та визнання недійсним свідоцтва про право власності від 13.06.2001р.

Розглянувши клопотання про зупинення провадження у справі, заслухавши доводи представників відповідача та позивача щодо зупинення провадження у справі, суд дійшов висновку про відхилення даного клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин (п.3.16 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011р.).

Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає неможливості розгляду даної справи через розгляд справи №903/632/15, оскільки, в даному випадку, суд може самостійно надати правову оцінку прийняття оспорювального рішення та встановити обставини, що мають значення для повного всебічного та об'єктивного розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступне.

15 квітня 2015 року Ковельська міська рада Волинської області прийняла рішення за №69/49 «Про скасування рішення», у відповідності до якого вирішила :

« 1. Скасувати рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради від 12.06.2001 року №229 «Про оформлення права власності на установи», яким оформлено право власності за ВКП «Каскад» на приміщення площею 234,1кв.м, що розташоване за адресою: м.Ковель, вул.Косачів, 8.

2. Зобов'язати виконавчий комітет Ковельської міської ради вжити заходів щодо скасування свідоцтва на право власності на приміщення площею 234, 1кв.м, що розташоване за адресою: м.Ковель, вул.Косачів, 8 та оформлено на підставі означеного рішення.

3. Контроль за виконанням даного рішення покласти на постійну комісію з питань дотримання прав людини, депутатської діяльності та етики, законності і правопорядку (Ляшук Р.В.)».

Вказане рішення міської ради позивач вважає незаконним, посилаючь на наступне.

В преамбулі рішення Ковельської міської ради від 15 квітня 2015 року за №69/49 «Про скасування рішення» (далі-рішення), Ковельська міська рада, зазначає, що підставою для прийняття рішення стала заява гр..Нагорника С.Р. та ухвала Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 березня 2015 року по справі №159/1175/15-к. В той же час відповідач у рішенні не вказує дату написання та вхідний реєстраційний номер заяви гр..Нагорника С.Р., її зміст, що в свою чергу дає підстави для сумніву щодо існування такої заяви.

Як вказує позивач, йому не відомо зміст ухвали Ковельського міськрайонного суду від 11 березня 2015 року по справі №159/1175/15-к.

У вступній частині рішення ради, відповідач жодним чином не мотивує, яким саме нормативно-правовим актам суперечить рішення виконкому Ковельської міської ради (далі рішення виконкому), та посилається лише на ч.9 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон), згідно якої рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою.

Позивач не заперечує право відповідача на скасування рішень виконавчого комітету, який їй підпорядкований та підзвітний, однак Законом таке право чітко обмежується лише щодо скасування рішень виконкому з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради. Повноваження виконавчих органів, сільських, селищних, міських рад врегульовані ст..ст.27-39 Закону. В той же час, серед повноважень, вказаних у цих статтях Закону, немає повноважень виконавчих органів рад щодо оформлення права власності на установи, а отже, з даного можна зробити висновок, що повноваження виконкому міської ради з приводу оформлення права власності не віднесені до власної компетенції виконавчих органів ради.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно ч.1 ст.11 Закону виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Пунктом 15 частини 1 статті 26 Закону визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень.

В оскаржуваному рішенні відповідач посилається лише на ч.9 ст.59 Закону, не вказуючи при цьому, в чому саме скасоване рішення виконкому не відповідає Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.47 Закону постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету.

Згідно ч.4 ст.47 Закону постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями.

Відповідно до ч.7 ст.47 Закону постійні комісії у питаннях, які належать до їх відання, та в порядку, визначеному законом, мають право отримувати від керівників органів, підприємств, установ, організацій та їх філіалів і відділень необхідні матеріали і документи.

Частиною 10 ст.47 Закону визначено, що за результатами вивчення і розгляду питань комісії готують висновки і рекомендації. Висновки і рекомендації постійної комісії приймаються більшістю голосів від загального складу комісії і підписуються головою комісії, а в разі його відсутності - заступником голови або секретарем комісії. Протоколи засідань комісії підписуються головою і секретарем комісії. Висновки і рекомендації постійної комісії, протоколи її засідань є відкритими та оприлюднюються і надаються на запит відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації.

Згідно ст..33 Регламенту Ковельської міської ради VI скликання, затвердженого рішенням міської ради від 24.03.2011 року №7/2:

1. Винесенню питань на розгляд пленарного засідання Ради передує їх розгляд у постійних комісіях Ради, до сфери повноважень яких належать ці питання.

2. Постійні комісії Ради вивчають, попередньо розглядають і здійснюють підготовку проектів рішень, висновків і рекомендацій до проектів рішень, які належать до їх компетенції, здійснюють контроль за виконанням рішень Ради.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, жодних попередніх висновків та рекомендацій профільна постійна депутатська комісія з приводу доцільності скасування рішення виконкому відповідачу не давала. Тобто це свідчить про прийняття оскаржуваного рішення відповідачем без відповідного вивчення, попереднього обговорення профільною постійною депутатською комісією, без заслуховування позиції та пояснень представників ВКП «Каскад» і без залучення представників громадськості, спеціалістів тощо.

Крім того, пунктом 4 ст.34 Регламенту встановлено, що текст проекту рішення повинен складатися з таких частин :

мотивуючої, в якій містяться посилання на закон, інший нормативний акт, обставини, якими викликана необхідність прийняття рішення ;

резолютивної, в якій конкретно і чітко формулюються рішення, виконавці поставленого завдання ;

заключної, в якій вказана посадова особа або постійна комісія, на яких покладається контроль за виконанням рішення».

В оскаржуваному рішенні не вказано обставини, якими викликана необхідність прийняття рішення, адже такими обставинами не можуть бути ні заява гр..Нагорника С.Р., ні ухвала Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 березня 2015 року по справі №159/1175/15-к. Саме рішення не містить обов'язкових частин, з яких воно має складатися.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ст.21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 16.04.2009 року №7-рп/2009 зазначає, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Враховуючи те, що повноваження виконавчого комітету міської ради з приводу прийняття рішень про оформлення права власності не віднесені до власної компетенції виконавчих органів ради, а є делегованими повноваженнями, та за відсутності прямої норми Закону про те, що міська рада, як орган місцевого самоврядування, вправі скасовувати рішення (ненормативні правові акти, які є актами одноразового застосування, що вичерпують свою дію фактом їхнього виконання) з питань делегованих повноважень, прийняті підпорядкованими та підконтрольними і виконавчими органами, суд приходить до висновку, що в даному випадку, відповідач не вправі був скасовувати рішення виконкому, оскільки ще 13 червня 2001 року ВКП «Каскад» було видано свідоцтво про право власності на приміщення площею 234,1кв.м, розташоване в м.Ковель по вулиці Косачів, 8. Отримавши свідоцтво про право власності позивач 13 червня 2001 року реалізував свої суб'єктивні права та охоронювані законом інтереси, тим самим виконавши рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради від 12 червня 2001 року №229 «Про оформлення права власності на установи».

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Скасувавши своїм рішенням рішення виконкому, у відповідності з яким ВКП «Каскад» отримало свідоцтво на право власності на приміщення площею 234.1кв.м, розташоване в м.Ковель по вулиці Косачів, 8, відповідач створив передумови для позбавлення ВКП «Каскад» права власності на вказане приміщення.

З огляду на зазначене, вимоги позивача щодо визнання недійсним рішення Ковельської міської ради Волинської області від 15 квітня 2015 року №69/49 «Про скасування рішення» є підставні та підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір по справі у сумі 1218грн. підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

Згідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

ТОВ «ВКП «Каскад», при поданні позовної заяви, помилково двічі сплатив судовий збір згідно платіжних доручень №169 від 12.05.2015р. на суму 1218грн. та №189 від 12.05.2015р. на суму 1218грн., тобто у більшому розмірі ніж встановлено законом.

А тому, на підставі п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», ТОВ «ВКП «Каскад» необхідно повернути з державного бюджету судовий збір у розмірі 1218грн.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним рішення Ковельської міської ради Волинської області від 15 квітня 2015 року №69/49 «Про скасування рішення».

3. Стягнути з Ковельської міської ради Волинської області (45000, Волинська область, м.Ковель, вул..Незалежності, 73, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Каскад" (45000, Волинська область, м.Ковель, вул..Косачів, 8, ) 1 218грн. витрат по сплаті судового збору.

4. Управлінню державної казначейської служби України у місті Луцьку Волинської області повернути товариству з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Каскад" (45000, Волинська область, м.Ковель, вул..Косачів, 8, ) з Державного бюджету 1218 грн. судового збору, повторно сплаченого при поданні позовної заяви до господарського суду Волинської області згідно платіжного доручення №189 від 12.05.2015р.

5. Повернути товариству з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Каскад" оригінал платіжного доручення №189 від 12.05.2015р

Повний текст рішення складено

17.07.2015

Суддя О. Г. Сур'як