ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2015 р. Справа№ 914/1914/15

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

За позовом: до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с.Малнів Мостиського району Львівської області Приватного підприємства "Ротен", с.Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області
про: стягнення 102283,38 грн.
Суддя Кітаєва С.Б.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 - представник (договір про надання правової допомоги від 13.05.2015р.);

від відповідача: не з'явився

Представнику позивача роз'яснено його права та обов'язки відповідно до ст. 22 ГПК України, зокрема право заявляти відводи.

Заяви про відвід судді не надходили.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу до суду не поступали.

Суть спору: 12.06.2015 р. на розгляд господарського суду Львівської області поступила позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Ротен" про стягнення 102930,47 грн.

Ухвалою суду від 15.06.2015 р. було порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду на 08.07.2014 р. Ухвалою суду від 08.07.2015р. розгляд справи відкладено на 16.07.2015р. Вимоги до сторін висвітлено в ухвалах суду.

15.07.2015р. за вх.№29492/15 позивач подав пояснення у праві, яке судом прийнято і приєднано до матеріалів справи.

15.07.2015р. за вх.№3025/15 позивач подав заяву про зменшення позовних вимог в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 102283,38 грн. з яких: 58360,00 грн. основного боргу, 13270,92 грн. пені, 29306,96 грн. інфляційних втрат, 1345,50 грн. 3 % річних, судові витрати та витрати на послуги адвоката.

16.07.2015 р. до суду за вх. № 29595/15 від відповідача поступило клопотання, в якому просить суд відкласти розгляд справи через перебування уповноваженого представника ПП «Ротен» у службовому відрядженні, яке судом відхиляється, оскільки клопотання не підтверджено доказами і згідно ст.28 ГПК України представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства.

Позивач вимоги суду виконав, явку повноважного представника в судове засідання 16.07.2015 р. забезпечив, позов підтримав з урахуванням поданої заяви про зменшення позовних вимог.

Відповідач вимоги суду не виконав, відзив на позов не представив, проти позову, у встановленому чинним законодавством України порядку не заперечив, явку повноважного представника в судове засідання 16.07.2015 р. (як і у попереднє) не забезпечив.

Наявною у справі копією Витягу з ЄДРПОУ, поданою позивачем, підтверджується станом на 30.06.2015 року включення відповідача до ЄДР, його місцезнаходження за адресою, вказаною позивачем у позовній заяві (АДРЕСА_1, 81110). Саме на цю адресу позивач скерував відповідачу копію позовної заяви та копії долучених до заяви документів, а суд - ухвали про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи, що, враховуючи вказівки Пленуму Вищого господарського суду України у Постанові від 26 грудня 2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (із наступними змінами та доповненнями) навіть при поверненні кореспонденції органом зв'язку із відміткою причини невручення адресату «за терміном зберігання» (така обставина має місце у даній справі) є свідченням належного та своєчасного повідомлення сторони (відповідача) про місце, дату і час розгляду справи.

Враховуючи те, що позивачем надано достатньо матеріалів для розгляду спору по суті, відповідач відзив на позов не представив, проти позову у встановленому чинним законодавством України порядку не заперечив, не забезпечив явку свого повноважного представника в судове засідання, не надав доказів сплати заборгованості, не скористався наданим йому правом на участь у судовому процесі, із заявами (клопотаннями) до суду не звертався, - суд дійшов висновку про можливість розгляду справи, відповідно до ст. 75 ГПК України, за відсутності представника відповідача та відзиву на позов, за наявними у справі матеріалами.

В процесі розгляду матеріалів справи судом встановлено.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05 жовтня 2014 року між Приватним підприємством «Ротен» (далі- ПП «Ротен») та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі- ФОП ОСОБА_1) було укладено Договір про надання послуг №2 (далі також - Договір №2), за яким ФОП ОСОБА_1 надає послуги по обмолоту соняшника.

Згідно п. 4.1. Договору, Вартість послуг згідно п. 1.1.даного договору складає 350,00 грн. з ПДВ за 1 гектар.

Фактичні об'єми виконаних робіт фіксуються в актах наданих послуг. Акт про надані послуги підписується сторонами до 31 числа місяця, в якому фактично надавалися послуги.(п.4.3,- 4.4. Договору).

Відповідно до п. 4.5. Договору, замовник зобов'язаний оплатити визначену в акті про надані послуги вартість наданих послуг у строк до 15 числа місяця, що слідує за місяцем в якому фактично надавалися послуги. На виконання умов Договору Позивачем надано Відповідачу послуги по обмолоту зернових культур (соняшника) на площі 298 га на загальну суму 104300,00 грн.

Акт №1 здачі-прийняття послуг(надання послуг) на суму 104300,00 грн. був підписаний Відповідачем та Позивачем 23.10.2014р. Тобто, згідно умов Договору №2 Відповідач повинен був виконати грошове зобов'язання до 15.11.2014р. Проте, він здійснив часткову оплату 45940,00 грн. аж 24.02.2015р. (що підтверджується випискою з рахунку ФОП ОСОБА_1). Інша частина основного боргу за Договором № 2 у сумі 58360,00грн. не була оплачена Відповідачем

Позивач належним чином виконав свої зобов'язання по Договору №2. Відповідач визнав належне виконання Позивачем зобов'язання та встановив суму грошового зобов'язання. Це підтверджується підписаним Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) від 23.10.2014р. до Договору від 05.10.2014 року - 104 300,00 грн. В акті сторони зазначили, що Відповідач не має претензій до Позивача щодо надання послуг.

Однак Відповідач виконав взяті на себе зобов'язання по оплаті тільки частково на загальну суму 45940,00 грн. Відтак, на думку позивача, невиконаним залишилось зобов'язання по оплаті наданих послуг на суму 58360,00грн.

Станом на день розгляду справи відповідач доказів сплати заборгованості за отриманий товар не надав.

Пунктом 5.2. Договору №2, сторони погодили, що за недотримання строків оплати наданих послуг, визначених п.4.5.Договору, замовних сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно до умов п. 4.5. Договору замовник зобов'язаний оплатити визначену в акті про надані послуги вартість послуг у строк до 15 числа місяця, що слідує за місяцем в якому фактично надавалися послуги.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. За таких обставин, Позивачем було здійснено розрахунок пені за шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У відповідності до п. 6.2. Договору та Закону України «Про виконання грошових зобов'язань», Позивачем нарахована пеня за періоди з 15.11.2014р. по 23.02.2015р. та з урахуванням часткової проплати боргу (24.02.2015р.) за період з 24.02.2015р. по 15.04.2015р. у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за формулою: основний борг (грн.) х (2 х Облікова ставка НБУ / 365/100%) х період прострочення (днів) = пеня (грн.).

Згідно розрахунку сума пені становить 13270,92 грн., в цій сумі вимога позивача про стягнення пені підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначено у п.4 (п.п.4.1) Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»,- сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивачем здійснено розрахунок суми трьох відсотків річних від суми боргу за період з 15.11.2014р. по 23.02.2015р. та за період з 24.03.2015р. по 03.06.2015р. (з врахуванням часткової оплати боргу) за формулою: борг х період прострочення (днів) х 0,03 річних / 365 = річні (грн.).

Відповідно до розрахунку сума трьох відсотків річних становить 1345,50 грн.

Позивачем здійснено розрахунок здійснено розрахунок суми інфляційних втрат від суми боргу за накладними за період з 15.11.2014р. по 23.02.2015р. та за період з 24.02.2015р. по 03.06.2015р. (з врахуванням часткової оплати боргу) за формулою: борг х індекс інфляції/100% - борг = інфляційні втрати (грн.).

Відповідно до розрахунку сума інфляційних втрат становить 29306,96 грн.

Перевіривши проведений позивачем розрахунок пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку що такий розрахунок проведено вірно, відтак вимога позивача про стягнення 13270,92 грн. пені, 1345,50 грн. трьох відсотків річних та 29306,96 грн. індексу інфляції підлягає до задоволення.

Відповідач заявлені позивачем вимоги не заперечив, не спростував належними та допустимими доказами.

При прийнятті рішення суд виходив із наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. (ст.11 ЦК України).

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять його умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 175 ГК України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст.173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт ( управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Договір № 2 від 05.10.2014 року, який є підставою заявлених позивачем вимог, за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ч. ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно п.1 ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору

Згідно ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести і підтвердити належними доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги чи заперечення на позов.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи, що Позивачем представлено достатньо об'єктивних, допустимих та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, а Відповідачем доказів погашення заборгованості не представлено, виконавши вимоги процесуального права, всебічно і повно перевіривши обставини справи в їх сукупності, дослідивши представлені докази, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги. З врахуванням заяви про зменшення позовних вимог вх..№3025/15 від 15.07.2015р. ФОП ОСОБА_1 до ПП «Ротен» про стягнення 102283,38 грн. з яких: 58360,00 грн. основного боргу, 13270,92 грн. пені, 29306,96 грн. інфляційних втрат, 1345,50 грн. 3 % річних обґрунтовані та підлягають до задоволення.

За вимогами пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України ,,Про судовий збір'' ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру стягується судовий збір в розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат, немайнового характеру - один розмір мінімальної заробітної плати.

При зверненні з позовом до суду позивач сплатив в доход державного бюджету України 2058,00 грн. судового збору квитанцією № 0.0.39489 9434.1 від 09.06.2015 р. Проте 2 % від ціни позову (від 102930,47 грн.) складає 2508,61 грн. В процесі розгляду справи позивачем зменшено позовні вимоги до 102283,38 грн. і відповідно судовий збір від даної ціни позову становить 2045,67 грн.

У відповідності до ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про необхідність винесення ухвали про повернення зайво сплаченого судового збору у розмірі 12,33 грн. на користь позивача.

Виходячи із розміру позовних вимог 102930,47 грн. відповідно до ст.49 ГПК України на відповідача покладаються судові витрати, а саме 2045,67 грн. судового збору, який підлягає стягненню на користь позивача.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача витрати на адвокатські послуги на підставі договору про надання правової допомоги від 13.05.2015р. підтвердженого ордером серії ЛВ №058405 від 13.05.2015р. на надання правової допомоги. З приводу даної вимоги судом зазначається наступне.

До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником (а не будь-ким) витрати. В постанові від 01 жовтня 2002 року по справі № 30/63 Верховний Суд України звернув увагу, що судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами. Стягнення ж суми в рахунок майбутньої їх оплати у виді судових витрат чинним законодавством не передбачено.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що представником позивача адвокатом ОСОБА_2 не надано доказів оплати адвокатських послуг за надання правової допомоги на представлення інтересів позивача при розгляді даної справи, то судом не вбачається підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на адвокатські послуги.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 43, 45 , 22, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 75, 82, 84, 85, 87, 116 ГПК України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Позов, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, задоволити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Ротен» (81110, Львівська область, Пустомитівський район, с.Зимна Вода, вул.Городоцька, 68 А, ) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (81310, Львівська область, Мостиський район, с.Малнів, ідентифікаційний код НОМЕР_1) 58360,00 грн. основного боргу, 13270,92 грн. пені, 29306,96 грн. інфляційних втрат, 1345,50 грн. 3 % річних, 2045,67 грн. судового збору.

3. Наказ видати відповідно до ст.116 ГПК України.

4. Видати ухвалу на повернення Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (81310, Львівська область, Мостиський район, с.Малнів, ідентифікаційний код НОМЕР_1) з Державного бюджету України зайво сплаченого судового збору у розмірі 12,33 грн.

5. Дане рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду. Строк і порядок набрання рішенням законної сили та оскарження визначені ст.ст.85,91,93 ГПК України.

Повний текст рішення складено і підписано 17.07.2015 р.

Суддя Кітаєва С.Б.