ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" липня 2015 р.Справа № 916/4517/14

Господарський суд Одеської області у складі:

Суддя Зайцев Ю.О.

при секретарі судового засідання Ошарін Д.С.

За участю представників сторін:

Відпозивача: Отраднов В.Л. (довіреність №224 від 26.05.2014р.);

Відвідповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" до відповідача Публічного акціонерного товариства „Одеська ТЕЦ" про стягнення 3 327 087,62 грн., -

ВСТАНОВИВ:

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" (далі - позивач) звернулась до господарського суду Одеської області з позовом до Публічного акціонерного товариства „Одеська ТЕЦ" (далі - відповідач) про стягнення 52874011,65 грн., з яких: 42802578,82 грн. - основний борг; 3327087,62 грн. - пеня; 1432222,27 грн. - 3% річних та 5312122,94 грн. - інфляційні витрати.

Відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом до позивача про визнання п. 7.2. Договору купівлі-продажу природного газу № 13/2611-ТЕ-23 від 28.12.2012 року недійсним.

Рішенням господарського суду Одеської області (суддя Демешин О.А.) від 13.07.2015р. позов було задоволено повністю, стягнуто з Публічного акціонерного товариства „Одеська ТЕЦ" на користь Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України"42 802578 гривень 82коп. боргу, 3 327087 гривень 62коп. пені,1432222 гривні 27 коп. сплати 3% річних, 5 312122 гривні 94 коп. інфляційних, 73 080 гривень судового збору та у задоволені зустрічного позову було відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 12.03.2015 року (колегія суддів у складі: головуючого судді - Ліпчанської Н.В., суддів: Лисенко В.А., Мацюри П.Ф.) апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, а рішення господарського суду Одеської області від 23.12.2014 року у справі - без змін з тих же підстав.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.05.2015р. (колегія суддів у складі: головуючого судді - Ткаченко Н.Г, судді доповідача Катеринчук Л.Й. та судді Куровського С.В.) постанову Одеського апеляційного господарського суду від 12.03.2015 року (в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 3 327 087, 62 грн. пені) та рішення господарського суду Одеської області від 23.12.2014 року в цій частині у справі №916/4517/14 скасовано та справу №916/4517/14 в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 3 327 087, 62 грн. пені передано на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

На підставірозпорядження. керівника апарату господарського суду Одеської області №679 від 08.06.2015р., відповідно до п.2.3.52. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, у зв'язку із скасуванням постановою Вищого господарського суду України від 19.05.2015р. постанови Одеського апеляційного господарського суду від 12.03.2015 року (в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 3 327 087, 62 грн. пені) та рішення господарського суду Одеської області від 23.12.2014 року в цій частині у справі №916/4517/14 та направлення справи №916/4517/14 в цій частині на новий розгляд до господарського суду Одеської області, відповідно до п.3.13. рішення Зборів суддів господарського суду Одеської області (протокол від 03.06.2015р. №17-9/2015) призначено повторний автоматичний розподіл та вказану справу предано на розгляду судді Зайцева Ю.О.

Ухвалою судді господарського суду Одеської області Зайцева Ю.О. справу №916/4517/14 в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пені в сумі 3 327 087,62 грн. - було прийнято до свого провадження.

13.07.2015р. у судовому засіданні після повернення з нарадчої кімнати було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку статті 85 ГПК України.

Дослідивши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

28.12.2012 року між Позивачем (продавець) та Відповідачем (покупець) укладений договір купівлі-продажу природного газу №13/2611-ТЕ-23.

Згідно умов Договору Позивач зобов'язався передати у власність Відповідачу у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД , а Відповідач зобов'язався прийняти та оплатити цей газ на умовах цього Договору.

Згідно п. 5.1. Договору, ціна (граничний рівень цін) на газ для теплопостачальних підприємств та послуги з його транспортування установлюються Національною комісією регулювання енергетики України (НКРЕ).

Відповідно до п. 6.1. Договору, оплата за газ здійснюється Відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Згідно з п.7.2. Договору, у разі невиконання Відповідачем умов п. 6.1. Договору, він у безспірному порядку зобов'язується сплатити Позивачу, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми прострочення платежу за кожен день прострочення платежу.

На момент закінчення строку дії договору, Позивачем свої зобов'язання були виконані в повному обсязі та поставлено в січні-грудні 2013 року природного газу в об'ємі 47604,308 тис.куб.м. на загальну суму 45 448 411,91 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу. Відповідач, в порушення умов Договору прострочив оплату та не повністю розрахувався за поставлений в січні-грудні 2013 року природний газ, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 42802578,82 грн.

Позивачем, у відповідності до вимог чинного законодавства та умов договору нараховано пеню у розмірі 3 327 087,62 грн., які підлягають було заявлено до стягнення з відповідача.

Відповідач, позов визнав частково, з нарахуванням пені не погодився.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновку:

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право звертатися за захистом своїх прав до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини. Кожен має право після використання всіх національних засобів правового захисту звертатися за захистом своїх прав і свобод до відповідних міжнародних судових установ чи до відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судами встановлено, що в порушення взятих на себе зобов'язань відповідач неповністю розрахувався за поставлений природній газ, у зв'язку з відповідача на користь позивача було стягнуто суму основного боргу у розмірі - 42 802 578, 82 грн., 5 312 122, 94 грн. інфляційних втрат та 1 432 222, 27 грн. - 3% річних.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 3 327 087,62 грн. суд зазначає наступне.

Згідно з п.7.2. Договору, у разі невиконання Відповідачем умов п. 6.1. Договору, він у безспірному порядку зобов'язується сплатити Позивачу, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми прострочення платежу за кожен день прострочення платежу.

ч. 1 ст. 229 ГК України встановлено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно ст. 549 ЦК України Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, ухвалою арбітражного суду Одеської області від 15.06.2001 року у справі №17-2-18/01-5010 порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ "Одеська ТЕЦ" (відповідач у справі) за загальною процедурою, передбаченою Законом про банкрутство в редакції, чинній до 19.01.2013 року, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Згідно зі статтею 1 Закону про банкрутство (в редакції Закону України №2343-ХІІ, чинній до 19.01.2013 року, положення якого застосовувалися на стадії порушення щодо підприємства-відповідача провадження у справі №17-2-18/01-5010 про банкрутство), мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником, стосовно якого порушено справу про банкрутство, грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до частин 4, 7 статті 12 Закону про банкрутство (в зазначеній редакції), мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів). Дія мораторію припиняється з дня припинення провадження у справі про банкрутство.

Отже, за змістом статті 12 Закону про банкрутство (в зазначеній редакції), мораторій на задоволення вимог кредиторів не зупиняє виконання боржником грошових зобов'язань, які виникли після його введення ухвалою про порушення провадження у справі про банкрутство. При цьому, неустойка (штраф, пеня) за порушення боржником грошових зобов'язань (їх невиконання чи неналежне виконання) не нараховується в силу прямої заборони законом (положеннями частини 4 статті 12 зазначеного Закону) незалежно від часу їх виникнення (до чи після порушення щодо боржника справи про банкрутство).

Відтак, протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, як конкретного проміжку часу, не нараховуються штраф, пеня та інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань боржника як перед конкурсними, так і поточними кредиторами.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в частині стягнення пені з Публічного акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ" в сумі 3 327 087,62 грн.

Рішення прийнято на підставі наданих сторонами доказів, оскільки згідно із ст.33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона: повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; самостійно визначити і надати суду ті докази на підтвердження своїх доводів, які вважає необхідними, належними і достатніми. Докази витребовуються судом у ході розгляду справи лише у разі подання відповідного клопотання - на суд не покладено обов'язку вказувати стороні, які докази вона повинна подати на підтвердження свої вимог чи заперечень, або проводити розшук тих чи інших доказів з власної ініціативи.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За при приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому суд приймає до уваги строк розгляду справи, достатність часу у будь-якої із сторін для надання доказів на підтвердження власних доводів, для спростування обставин чи доводів протилежної сторони та для подання суду клопотання про витребування таких доказів у інших осіб.

Керуючись ст.ст. 32,33,34,38,43,44,49,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" до відповідача Публічного акціонерного товариства „Одеська ТЕЦ" в частині стягнення пені у сумі 3 327 087,62 грн. - відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст складено та підписано 20 липня 2015 р.

Суддя Ю.О. Зайцев