РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2015Справа №910/13924/15

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській Г.С.

розглянувши справу № 910/13924/15

за позовом публічного акціонерного банку «Авант-Банк»

до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

про звернення стягнення на заставлене майно на суму 96 380 916,83 грн.

Представники сторін:

від позивача: Пеліхос ЄМ., довіреність б/н від 12.05.2015р.;

від відповідача: Шпак Т.Г., довіреність б/н від 10.04.2015р.;

Русскіна О.В., довіреність б/н від 10.04.2015р.

обставини справи:

До Господарського суду міста Києва звернулось публічний акціонерний банк «Авант-Банк» (надалі - позивач) з позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (надалі - відповідач) про звернення стягнення на заставлене майно на суму 96 380 916,83 грн.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 12.02.2015р. між позивачем та відповідачем було укладено Договір застави майнових прав, відповідно до умов якого відповідачем було передано в заставу позивачу майнові права за кредитними договорами на загальну суму 96 380 916,83 грн. Оскільки 02.03.2015р. Національним банком України було прийнято рішення про віднесення відповідача до категорії неплатоспроможних банків, згідно з умовами п. 3.1. договору, у позивача виникло право звернути стягнення на предмет застави.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.06.2015р. порушено провадження у справі № 910/13924/15 та призначено розгляд справи на 18.06.2015р.

До початку розгляду справи від відповідача через канцелярію суду 18.06.2015р. надійшли витребувані судом докази та відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити в позові повністю.

Так, відповідач у своєму відзиві посилається на п. 2 ч. 3 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та зазначає, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Крім того, відповідач вказує про те, що уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Договір застави майнових прав від 12.02.2015р., укладений між позивачем та відповідачем, визнано нікчемним на підставі ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Присутній у судовому засіданні 18.06.2015р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги повністю.

Представник відповідача позов не визнав, з мотивів зазначених у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ч. 3 ст. 77 ГПК України, в засіданні суду була оголошена перерва до 09.07.2015р., за усним клопотанням представника позивача, який просив надати час для ознайомлення з відзивом відповідача.

01.07.2015р. від позивача через канцелярію суду надійшли заперечення на відзив відповідача.

09.07.2015р. до початку розгляду справи від представника відповідача надійшло клопотання про фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Керуючись ч. 7 ст. 81-1 ГПК України, зазначене клопотання представника відповідача було задоволено судом і надалі здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів.

Присутній у судовому засіданні 09.07.2015р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, наведені у позові та додаткових поясненнях.

Представник відповідача позов не визнав, з мотивів зазначених у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в засіданні суду була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

12.02.2015р. між публічним акціонерним банком «Авант-Банк» (за договором - заставодержатель) та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (за договором - заставодавець) було укладено Договір застави майнових прав, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. та зареєстрований в реєстрі за № 236.

Згідно з п. 1.1. договору, предметом застави за договором є майнові права за кредитними договорами, що укладені між заставодавцем і юридичними особами, що є його невід'ємною частиною. Заборгованість за кредитними договорами становить 96 380 916,83 грн., в т.ч.:

- кредитний договір № 49.8.2/38/2007-КЛТ від 23.08.2007р. між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого за кредитним договором є заставодавець за договором, та ПП «Нікіта-Т», - 66 346 646, 41 грн.;

- кредитний договір № 49.8.3/01/2009-КЛТ від 18.02.2009р. між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого за кредитним договором є заставодавець за договором, та ПП «Готельно-ресторанний комплекс «Апельсин», - 10 213 282,20 грн.;

- кредитний договір № 07/26/07-КЛТ від 26.11.2007р. між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого за кредитним договором є заставодавець за договором, та ТОВ "Рені-Лайн", - 559 763,79 дол. США, що еквівалентно 10 075 615,55 грн. за курсом НБУ на 05.02.2015 року;

- кредитний договір № 420 від 29.11.2005р., між закритим акціонерним товариством «ТАС-Інвестбанк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого за кредитним договором є заставодавець за цим договором, та відкритим акціонерним товариством «Київський завод по виготовленню технологічного обладнання для агропромислового комплексу» (ВАТ «Тодак»), - 9 745 372,66 грн.

За умовами п. 1.2. договору, майнові права сторони за домовленістю оцінили в сумі 96 380 916,83 грн.

Відповідно до п. 1.3 договору, майнові права за цим договором є засобом забезпечення виконання заставодавцем зобов'язань перед заставодержателем за зобов'язаннями повернути кошти, що обліковуються на кореспондентському рахунку № 6 в АТ «Дельта Банк», код банку 380236, та обліковуються на кореспондентському рахунку № 002804064 в АТ «Дельта Банк», код банку 380236.

За рахунок майнових прав задовольняються усі вимоги заставодержателя, які можуть виникнути внаслідок невиконання заставодавцем зобов'язань перед заставодержателем за договором банківського рахунку (п. 1.4. договору).

У п. 1.5. договору визначено, що кінцевий термін виконання основного зобов'язання становить 01 квітня 2015 року.

Водночас, згідно з умовами п. 3.1. договору, заставодержатель, зокрема, має право: у разі неповернення, часткового неповернення або несвоєчасного повернення Заставодавцем кредиту та /або нарахованих процентів за користування ним та /або штрафу та /або пені, вжити заходів щодо реалізації заставлених майнових прав (у тому числі шляхом отримання права вимоги на заставлені майнові права) і задовольнити свої вимоги в сумі заборгованості за кредитом, процентів за користування ним, пені та штрафу (у разі їх нарахування).

Звертати стягнення на предмет застави (отримання вимоги, що випливає із заставленого права) і реалізовувати заставлені майнові права і задовольнити за їх рахунок свої грошові вимоги за Кредитним договором у повному обсязі до настання терміну виконання Заставодавцем відповідних зобов'язань, у тому числі у разі:

- неповернення Заставодавцем згідно з умовами Кредитного договору заборгованості за кредитом, процентів за користування ним у разі їх дострокового витребування Заставодержателем відповідно до умов Кредитного договору, а також пені та штрафу ( у разі їх нарахування);

- одноразової прострочки Заставодавцем сплати процентів за користування кредитом відповідно до умов Кредитного договору на строк більше ніж п'ять робочих днів;

- прийняття Національним банком України рішення про віднесення Заставодавця до категорії неплатоспроможних;

- в інших випадках, передбачених договором та чинним законодавством України.

За приписами п. 8 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», неплатоспроможний банк - це банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України «Про банки і банківську діяльність».

Частиною 1 статті 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що НБУ зобов'язаний прийняти рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних у разі: 1) не приведення банком своєї діяльності у відповідність із вимогами законодавства, утому числі нормативно-правових актів НБУ, після віднесення його до категорії проблемних, але не пізніше ніж через 180 днів з дня визнання його проблемним; 2) зменшення розміру регулятивного капіталу або нормативів капіталу банку до однієї третини від мінімального рівня, встановленого законом та/або нормативно-правовими актами НБУ; 3) невиконання банком протягом 10 робочих днів поспіль 10 і більше відсотків своїх зобов'язань перед вкладниками та іншими кредиторами; 4) одноразове грубе або систематичне порушення банком законодавства у сфері готівкового обігу, запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, що створює загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку.

У ч. 1 ст. 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено підстави ліквідації банку, зокрема зазначено, що банк може бути ліквідований: 1) за рішенням власників банку; 2) у разі відкликання НБУ банківської ліцензії з власної ініціативи або за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Так, Національний банк України має право відкликати банківську ліцензію з власної ініціативи у разі, якщо: 1) виявлено, що документи, надані для отримання банківської ліцензії, містять недостовірну інформацію; 2) банк не виконав жодної банківської операції протягом року з дня отримання банківської ліцензії.

Постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних».

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 51 від 02.03.2015р. «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015р. по 02.06.2015р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №17 від 08.04.2015р. внесено зміни до рішення Фонду № 51, відповідно до яких тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта банк» запроваджено строком на шість місяців з 03.03.2015р. до 02.09.2015р. включно.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня призначення уповноваженої особи Фонду строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав.

У п. 4.7. договору встановлено, у випадку, якщо в термін, визначений у п. 1.5. договору, заставодавець не виконає умови основного зобов'язання перед заставодержателем, або у разі прийняття рішення про запровадження тимчасової адміністрації/призначення ліквідатора/реорганізація (злиття/приєднання/виділення) заставодавця, заставодержатель в момент настання таких подій набуває всіх прав та обов'язків кредитора та боржників за кредитними договорами/договорами застави/договорами іпотеки, майнові права за якими передані в заставу за цим договором.

Отже, виходячи з умов п. 4.7. договору та п. 3 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у зв'язку із запровадженням у відповідача тимчасової адміністрації, позивач набув права звернути стягнення на предмет застави.

Згідно п. 4.5 договору, про намір звернути стягнення на предмет застави у порядку, передбаченому цим договором, заставодержатель повідомляє заставодавця шляхом надіслання повідомлення про порушення зобов'язань (не виконання вимог заставодержателя), забезпечення виконання яких передбачено цим договором.

Вказане у попередньому абзаці цього пункту договору повідомлення направляється заставодержателем після реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про звернення стягнення на предмет застави, за адресою заставодавця.

У зв'язку із запровадженням у відповідача тимчасової адміністрації з 03.03.2015р. та враховуючи вимоги п. 4.5 договору, позивачем було здійснено державну реєстрацію обтяження рухомого майна в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, про що свідчить витяг № 465464421 від 11.03.2015р., копія якого залучена до матеріалів справи.

Після реєстрації обтяжень у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, позивач надіслав на адресу відповідача лист за № 15/03/51-БТ від 12.03.2015р., в якому повідомив про настання події, із якою пов'язаний перехід всіх прав та обов'язків кредитора за кредитними договорами по відношенню до боржників.

Таким чином, позивач належним чином виконав вимоги п.п. 3.1.4, 4.1, 4.5-4.7 договору та з урахуванням вимог чинного законодавства набув підстав для звернення стягнення на предмет застави.

Отже, правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем є одним із видів забезпечувального обтяження, а саме, заставою рухомого майна згідно з параграфом 6 глави 49 ЦК України, що виникає на підставі Договору.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Приписами ст. 20 Закону України «Про заставу» та ч. 2 ст. 590 ЦК України встановлено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

В силу ч. 2 ст. 589 ЦК України, за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 23 Закону України «Про заставу» встановлено, що при заставі майнових прав реалізація предмета застави провадиться шляхом уступки заставодавцем заставодержателю вимоги, що випливає із заставленого права.

Отже, відповідно до встановленого законом способу, реалізація предмета застави здійснюється шляхом відступлення на користь позивача права вимоги грошових коштів за кредитними договорами.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до положень ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із приписами ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наявних у справі доказів, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

При цьому, судом відхиляються посилання відповідача на нікчемність Договору застави майнових прав від 12.02.2015р., оскільки частиною 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачені певні підстави, за яких договір вважається нікчемним. Однак, відповідачем у своєму відзиві не наведено конкретних підстав, за яких Договір застави майнових прав від 12.02.2015р., слід вважати нікчемним.

Крім того, доданий до справи Витяг з протоколу засідання комісії з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями, призначеної наказом № 67 від 11.03.2015р., не є належним доказом в розумінні ст. 36 ГПК України, оскільки не містить ані дати затвердження протоколу, ані підпису уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ані печатки, ані складу комісії, яка вирішувала питання щодо нікчемності укладених правочинів.

Також не надано суду належних доказів повідомлення позивача про визнання Договору застави майнових прав від 12.02.2015р. нікчемним, оскільки до справи надано лист за № 870 від 10.04.2015р., в якому лише зазначається про перевірку укладених ПАТ «Дельта Банком» правочинів.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Також відповідач у відзиві посилається на положення п. 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно яких під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку та нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Натомість, суд вважає посилання на п. 2 ч. 5 ст. 36 вказаного Закону необґрунтованим, оскільки вказаним пунктом Закону передбачено заборону під час тимчасової адміністрації звертати стягнення на майно банку, в той час, як позовні вимоги позивача у даній справі полягають у належному виконанні умов Договору застави майнових прав від 12.02.2015р., а саме реалізації його предмету шляхом виконання умов договору, а саме п. 3.1.4. договору, відповідно до якого заставодержатель (позивач) має право звертати стягнення на предмет застави (отримання вимоги, що випливає із заставленого права) і реалізовувати заставлені майнові права і задовольнити за їх рахунок свої грошові вимоги за кредитним договором у повному обсязі до настання терміну виконання заставодавцем (відповідачем) відповідних зобов'язань, у разі зокрема прийняття Національним банком України (НБУ) рішення про віднесення заставодавця (ПАТ «Дельта Банк») до категорії неплатоспроможних.

Отже, вбачається, що реалізація права позивача на звернення стягнення на предмет застави відбувається в момент прийняттям вказаного рішення НБУ на той час, коли ще тимчасова адміністрація не введена та не має повноважень, а тому в даному випадку у відповідача не має підстав ототожнювати реалізацію своїх повноважень позивачем відповідно до умов договору укладеного до введення тимчасової адміністрації з забороною здійснювати певні дії вже під час дії тимчасової адміністрації, тобто після її введення рішенням НБУ.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. В рахунок виконання обов'язків публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б, ) на користь публічного акціонерного товариства «Авант-Банк» (03110, м. Київ, вул. І. Клименка, 23, ) за зобов'язаннями, визначеними у п. 1.3 договору, звернути стягнення на предмет застави за Договором застави майнових прав, укладеного між ПАТ «Авант-Банк» та ПАТ «Дельта Банк», посвідченого Шевчук З.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 12.02.2015р. за реєстровим номером 236, а саме на майнові права за кредитними договорами:

- кредитний договір № 49.8.2/38/2007-КЛТ від 23.08.2007р. між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого за кредитним договором є заставодавець за договором, та ПП «Нікіта-Т», - 66 346 646, 41 грн.;

- кредитний договір № 49.8.3/01/2009-КЛТ від 18.02.2009р. між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого за кредитним договором є заставодавець за договором, та ПП «Готельно-ресторанний комплекс «Апельсин», - 10 213 282,20 грн.;

- кредитний договір № 07/26/07-КЛТ від 26.11.2007р. між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого за кредитним договором є заставодавець за договором, та ТОВ "Рені-Лайн", - 559 763,79 дол. США, що еквівалентно 10 075 615,55 грн. за курсом НБУ на 05.02.2015 року;

- кредитний договір № 420 від 29.11.2005р., між закритим акціонерним товариством «ТАС-Інвестбанк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого за кредитним договором є заставодавець за цим договором, та відкритим акціонерним товариством «Київський завод по виготовленню технологічного обладнання для агропромислового комплексу» (ВАТ «Тодак»), - 9 745 372,66 грн.,

шляхом переводу на ПАТ «Авант-банк» всіх прав та обов'язків кредитора до боржників за вказаними кредитними договорами на загальну суму грошової вимоги у розмірі 96 380 916, 83 грн.

3. Стягунти з публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б, ) на користь публічного акціонерного товариства «Авант-Банк» (03110, м. Київ, вул. І. Клименка, 23, ) сплачений судовий збір у сумі 73 080,00 грн. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 14.07.2015р.

Суддя А.І. Привалов