ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"06" липня 2015 р. Справа № 911/3932/14

за первісним позовом Приватного підприємства «Фенікс Агро», м. Умань, Черкаська обл.

до Фермерського господарства «Ніна», с. Жуківці, Обухівський р-н

третя особа Фермерське господарство «Інгульське-2009», с. Велика Северинка, Кіровоградська обл.

про стягнення 144 000,00 грн.

та за зустрічним позовом Фермерського господарства «Ніна»

до Приватного підприємства «Фенікс Агро»

про 256 303, 28 грн.

Суддя Щоткін О.В.

за участю представників сторін:

позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом)

- не з'явився;

відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом)

- Порхун В.М. предст. дов. б/н від 11.10.2014;

третя особа- не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

В провадженні господарського суду Київської області перебуває справа за первісним позовом Приватного підприємства «Фенікс Агро» до Фермерського господарства «Ніна», за участю третьої особи, Фермерського господарства «Інгульське-2009» про стягнення 144 000 грн. 00 коп. заборгованості за поставку жмиху соєвого (макухи) у кількості 34,420 тонн, що підтверджується видатковою накладною № РН-0000810 від 23.04.2014 р. та за зустрічним позовом Фермерського господарства «Ніна» до Приватного підприємства «Фенікс Агро» про стягнення 256 303 грн. 28 коп. заборгованості, з яких: 100 382 грн. 00 коп. боргу за поставлений неякісний товар та 155 921 грн. 28 коп. збитків

Рішенням господарського суду Київської області від 14.11.2014 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.02.2015 року в задоволенні позовних вимог за первісним позовом відмовлено повністю. В задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.04.2015 рішення суду першої інстанції від 14.11.2014 та постанову апеляційної інстанції від 12.02.2015 скасовано в частині відмови в задоволенні первісного позову та направлено справу №911/3932/14 в цій частині на новий розгляд.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.05.2015 справу №911/3932/14 прийнято до провадження (суддя О.В. Щоткін), призначено до розгляду на 08.06.2015 та зобов'язано учасників провадження надати в наступне судове засідання пояснення з урахуванням вказівок, викладених в постанові Вищого господарського суду України від 22.04.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 08.06.2015 розгляд справи було відкладено на 06.07.2015 року, у зв'язку з неявкою повноважного представника відповідача за первісним позовом.

В судове засідання 06.07.2015 року повноважний представник позивача за первісним позовом не з'явився, хоча про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить особистий підпис уповноваженого представника позивача за первісним позовом на бланку оголошення відкладення, про причини неявки суд не повідомив, обґрунтованого клопотання про відкладення до суду не надсилав.

Враховуючи, що неявка позивача за первісним позовом в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 ГПК України за відсутності представника позивача.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Відповідно до ч. 1 статті 85 ГПК України, прийняте рішення оголошується господарським судом у судовому засіданні після закінчення розгляду справи.

В судовому засіданні 06.07.2015 року на підставі ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутнього у судовому засіданні представника відповідача, господарський суд,-

встановив:

Позовні вимоги Приватного підприємства "Фенікс Агро" мотивовані тим, що ним Фермерському господарству "Ніна" було поставлено попередньо узгоджений товар - жмих соєвий у кількості 34,420 тонн на загальну суму 244 382,00 грн. Разом із поставкою відповідачу за первісним позовом було передані для підписання та належного оформлення два примірники Договору поставки № 183 від 22.04.2014, а також два примірники видаткової накладної № РН-0000810 від 23.04.2014 та рахунок-фактуру № СФ-0000835 від 23.04.2014.

Втім, ФГ "Ніна" не підписало вказаний договір, накладну, рахунок-фактуру та не повернуло їх ПП "Фенікс Агро". Позивач за первісним позовом зазначає, що ФГ "Ніна" лише частково оплатило поставлений їй товар на суму 100 382,00 грн., від проведення повного розрахунку відмовилось, а тому станом на дату звернення до суду ПП "Фенікс Агро" сума неоплаченого ФГ "Ніна" товару складає 144 000,00 грн.

Направляючи справу на новий розгляд, суд касаційної інстанції зазначив, що суду першої інстанції необхідно визначити правові наслідки відмови покупця від договору, врахувати вимоги ст. ст. 689, 690 ЦК України щодо обов'язків покупця, пов'язаних з прийняттям та зберіганням товару та надати правову оцінку встановленим обставинам щодо використання покупцем частини отриманого товару та утилізації іншої частини за власним розсудом без участі продавця.

Частиною 1 статті 111-12 Господарського процесуального кодексу України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Суд, розглянувши докази наявні в матеріалах справи, а також враховуючи вказівки викладені в постанові Вищого господарського суду України від 22.04.2015 року, встановив наступне.

Між ПП "Фенікс Агро" та ФГ "Ніна" було досягнуто домовленості, відповідно до якої ПП "Фенікс Агро" поставило ФГ "Ніна" товар - жмих соєвий на загальну суму 244 382,00 грн., що підтверджується листом № 129 від 26.05.2014, актом утилізації неякісної сировини від 24.06.2014 року, а також претензією щодо поставки неякісної сировини.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До правовідносин поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

Приписами пункту 2 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено: покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 689 ЦК України, покупець зобов'язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Частинами 1, 2 статті 673 Цивільного кодексу України визначено, що продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Відповідно до частини 1 статті 675 Цивільного кодексу України, товар, який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Вважаючи товар якісним, відповідачем за первісним позовом товар було прийнято та частково оплачено його вартість у розмірі 100 382,00 грн.

Втім, враховуючи специфіку отриманого товару та те, що сторонами не було узгоджено порядку прийняття товару по кількості та якості, з огляду на відсутність між сторонами договору, недоліки в якості переданого товару, відповідачем було виявлено вже після прийняття товару, про що направлено відповідну претензію.

Як вбачається із претензії, направленої ФГ "Ніна" позивачу за первісним позовом, закуплений жмих соєвий характеризується насамперед зниженим в 1,15 рази рівнем сирого протеїну порівняно з регламентованим у свідоцтві про якість показником, та більш ніж у двічі перевищенням вмістом клітковини (14,4 %), зокрема порівняно з ГОСТ 27149-95, що дає привід судити про невисоку якість вихідної сировини для переробки. Активність уреази в 6 разів перевищує задекларовану у свідоцтві про якість та в 3 рази перевищує фізіологічно допустимі показники: 0,86 рН проти 0,3 од.рН, що катастрофічно впливає на здоров'я тварин, а що стосується свиней, то взагалі існує загроза загибелі тварини. (а.с. 27)

Як зазначив відповідач за первісним позовом, в результаті введення у добовий раціон дійного стада даного жмиху вже в перші дні відбулося різке зниження надою молока в розмірі понад 1 тонну на добу; крім того, вміст жиру в молоці знизився в з показника 4,1 до 3,5.

З огляду на вказане, ФГ "Ніна" у своїй претензії просило ПП "Фенікс Агро" повернути перераховані ним кошти в розмірі 100 382,00 грн., а також провести відшкодування збитків у розмірі 150 000,00 грн.

Листом № 3096 від 12.05.2014 позивач за первісним позовом повідомив ФГ "Ніна", що ним та представником заводу виробника було відібрано зразок соєвого жмиху та направлено його на лабораторне дослідження в м. Харків до інституті тваринництва НАНУ. (а.с. 30)

За наслідками проведення інститутом тваринництва НАНУ лабораторного дослідження, оформлених протоколом № 75 від 15.05.2014 , ПП "Фенікс Агро" направило ФГ "Ніна" лист № 3196 від 02.06.2014. У вказаному листі ПП "Фенікс Агро" зазначило, що ним було проведено лабораторний аналіз поставленого товару в м. Харкові в інституті тваринництва НАНУ, який дійсно підтвердив невідповідність товару до ГОСТ 27149-95. (а.с. 61)

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що переданий Фермерському господарству "Ніна" товар містить у собі істотні недоліки та не відповідає вимогам щодо якості товару даного виду.

ПП "Фенікс Агро", у свою чергу, не надало суду належних та допустимих доказів на спростування вищезазначених обставин та доказів, які б звільняли його від відповідальності за поставлений товар неналежної якості.

Статтею 678 Цивільного кодексу України врегульовані правові наслідки передання товару неналежної якості.

Так, покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором:

1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару.

Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред'явлені до продавця або виготовлювача товару.

Враховуючи вищевикладені норми Цивільного кодексу України, відповідач за первісним позовом відмовився від частини, невикористаного ним товару, у зв'язку з чим у нього виник обов'язок, передбачений ч. 1 ст. 690 ЦК України відповідно до якої, якщо покупець (одержувач) відмовився від прийняття товару, переданого продавцем, він зобов'язаний забезпечити схоронність цього товару, негайно повідомивши про це продавця.

Як встановлено судом та не спростовано належними доказами позивачем за первісним позовом, з дня поставки до дня утилізації, неякісний товар перебував у зерносховищах відповідача за первісним позовом та зберігався ним належним чином.

З огляду на те, що позивач за первісним позовом не вивіз неякісний товар з приміщень відповідача, листом № 129 від 26.06.2014 відповідач за первісним позовом просив у термін, що не перевищує 3 днів забрати залишки неякісного товару у кількості 12 тонн, у зв'язку з підготовкою зерносховищ, де зберігається цей товар до приймання нового врожаю. (а.с. 29)

Втім, вказаних дій вчинено не було, у зв'язку з чим відповідач був змушений утилізувати залишок соєвого жмиху.

Частиною 2 ст. 690 ЦК України встановлено, що продавець зобов'язаний забрати (вивезти) товар, не прийнятий покупцем (одержувачем), або розпорядитися ним в розумний строк.

Якщо продавець у цей строк не розпорядиться товаром, покупець має право реалізувати товар або повернути його продавцеві.

Законодавець обмежує можливість продавця вчинити дії щодо вивезення товару або розпорядження ним "розумним строком". Для визначення "розумності" строку до уваги слід брати об'єктивні чинники: хімічні і фізичні властивості товару, його кількість, наявність вільних сховищ, резервуарів, приміщень у покупця.

Враховуючи вищевикладене та те, що у відповідача за первісним позовом не було можливості продовжувати зберігання поставленого позивачем товару, суд прийшов до висновку, що відповідач за первісним позовом правомірно здійснив утилізацію товару, у зв'язку з тим, що позивач не вчинив всіх необхідних дій та не забрав зі зерносховищ неякісний товар.

Стосовно тверджень позивача за первісним позовом про те, що відповідачем було оплачено не повну вартість товару, суд зазначає, що листом № 3196 від 02.06.2014 позивач за первісним позовом запропонував відповідачу, у випадку, якщо залишок соєвого жмиха за результатами проведення ревізії складатиме +/- 15 т, представники заводу виробника заберуть його, а на згодовану продукцію ПП "Фенікс Агро" переробить всі необхідні документи і відпише її по 1 грн/т. Вказаний лист підписано директором ПП "Фенікс Агро" та завірено печаткою підприємства.

Втім, враховуючи те, що в ході розгляду справи встановлено, що спірний товар було частково утилізовано, а частково використано відповідачем у своїй діяльності, суд позбавлений можливості визначити точну кількість неякісного товару, яка залишалась у зерносховищах відповідача.

Разом з тим, як зазначалось вище, листом № 129 від 26.06.2014 відповідач за первісним позовом повідомив позивача про те, що невикористаними залишились 12 тонн неякісного товару.

З огляду на такі твердження відповідача, кількість згодованого неякісного товару, мала б складати 22,420 тонн, які позивач погодився продати відповідачу за ціною 1 грн./т, у зв'язку з чим вартість даної кількості товару становить 22,42 грн.

Стосовно 12 тонн неякісного товару, які, за словами відповідача, залишились на зерносховищах ФГ «Ніна», то його вартість виходячи з ціни 5916,67 грн./1 т (зазначеній у видатковій накладній № РН-0000810 від 23.04.2014) складає 71 000,04 грн.

Враховуючи вищевикладене та той факт, що ФГ «Ніна» вже здійснило часткову оплату товару на суму 100 382,00 грн., суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача за первісним позовом 144 000,00 грн. заборгованості за поставлений товар, оскільки фактично відповідачем вже оплачений як згодований, так і утилізований соєвий жмих.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір при відмові в задоволенні позову покладається на позивача.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 32-34, 44, 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

Відмовити в задоволенні первісного позову повністю.

Дата підписання повного тексту рішення: 16.07.2015р.

Суддя О.В. Щоткін