ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.07.15р. Справа № 904/5058/15

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. при секретарі судового засідання Яковлєвій А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СЛОБОЖАНСЬКИЙ МИЛОВАР", с. Подвірки, Харківська область

до Приватного акціонерного товариства "НІКОПОЛЬСЬКИЙ РЕМОНТНИЙ ЗАВОД", м. Нікополь, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості в розмірі 13848грн.17коп.

Представники:

Від позивача: Шендрик Ю.М., дов. №28 від 04.04.2014р.

Від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Слобожанський миловар" звернулось до Приватного акціонерного товариства "Нікопольський ремонтний завод" з позовом про стягнення суми основного боргу за договором поставки в розмірі 12788грн.64коп., пені в розмірі 1009грн.08коп. та 3% річних в розмірі 50грн.45коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору №060215/2 від 05.02.2015р., в частині розрахунків за поставлений товар.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.06.2015р. порушено провадження у справі. Розгляд справи призначався на 30.06.2015р. та 15.07.205р.

30.06.2015р. на адресу суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Слобожанський миловар" про зміну предмету позову та зменшення позовних вимог. У своїй заяві позивач повідомив, що 17.06.2015р., відповідач повністю сплатив суму основного боргу за договором №060215/2 від 05.02.2015р. Враховуючи оплату відповідачем суми основного боргу за договором поставки, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 1303грн.39коп., 3% річних в розмірі 65грн.17коп. та суму інфляційної складової в розмірі 281грн.35коп.

Перевіривши повноваження особи, яка підписала заяву про зміну предмету позову та зменшення позовних вимог, дослідивши обставини, викладені в ній, суд прийняв вказану заяву до розгляду.

Таким чином, з урахуванням заяви наданої позивачем, предметом розгляду у справі є стягнення з Приватного акціонерного товариства "Нікопольський ремонтний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Слобожанський миловар" пені в розмірі 1303грн.39коп., 3% річних в розмірі 65грн.17коп. та суми інфляційної складової в розмірі 281грн.35коп.

14.07.2015р. на електронну адресу суду надійшов відзив Приватного акціонерного товариства "Нікопольський ремонтний завод", в якому відповідач заперечує проти позовних вимог та просить відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. В обґрунтування правової позиції відповідач зазначає, що при поданні позовної заяви, позивачем не дотримано вимог частини першої статті 56 Господарського процесуального кодексу України, а саме до позовної заяви, направленої позивачем на адресу відповідача не додано жодних документів. Також, відповідач стверджує про недоведеність факту виставлення позивачем рахунку на оплату поставленого товару відповідачу. Крім того, Приватне акціонерне товариство "Нікопольський ремонтний завод" зазначає, що в договорі №060215/2 від 05.02.2015р. сторони не визначили розмір нарахування пені.

В судове засідання від 15.07.2015р. представник відповідача не з'явився, поважних причин своєї неявки в судове засідання не повідомив.

Приватне акціонерне товариство "Нікопольський ремонтний завод" про час та дату судового засідання було повідомлено належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №01.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

З огляду на приписи статті 75 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу за наявними матеріалами. При цьому, згідно зі статтею 38 Господарського процесуального кодексу України визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача, господарський суд встановив наступне.

05.02.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Слобожанський миловар" (далі - постачальник) та Приватним акціонерним товариством "Нікопольський ремонтний завод" (далі - покупець) підписаний договір №060215/2 (далі - договір). За умовами зазначеного договору постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію матеріально - технічного призначення, в подальшому іменовану товар. Найменування, асортимент, номенклатура, сортамент, якість, кількість, ціна, умови та строки поставки товару вказані у специфікаціях, оформлених у вигляді додатків до цього договору, які є його невід'ємною частиною.

Відповідно до пункту 4.1 договору розрахунки за цим договором виконуються покупцем шляхом перерахування грошових коштів в розмірі вартості партії товару на рахунок постачальника на підставі виставлених постачальником рахунків за фактом поставки кожної узгодженої сторонами партії товару протягом 63 календарних днів, які обчислюються з дня наступного за днем поставки даної партії товару та виставлення рахунку на оплату.

Специфікацією №1 від 05.02.2015р. до договору, сторони узгодили поставку товару на суму 12788грн.64коп. Відповідно до умов специфікації №1 від 05.02.2015р., покупець виконує розрахунки за отриманий товар протягом 63 календарних днів з моменту поставки та виставлення рахунку на оплату товару.

13.02.2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Слобожанський миловар" поставило згідно з специфікацією №1 від 05.02.2015р. товару Приватному акціонерному товариству "Нікопольський ремонтний завод" на суму 12788грн.64коп., що підтверджується видатковою накладною №896 від 13.02.2015р. та товарно - транспортною накладною №Р896 від 13.02.2015р.

Враховуючи положення пункту 4.1 договору та специфікації №1 від 05.02.2015р., відповідач був зобов'язаний оплатити товар отриманий за видатковою накладною №896 від 13.02.2015р. в строк до 17.04.2015р. (включно).

Приватне акціонерне товариство "Нікопольський ремонтний завод" належним чином своїх зобов'язань щодо оплати отриманого товару не виконало, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 12788грн.64коп.

Відповідач погасив вказану заборгованість з порушенням строків оплати встановлених договором №060215/2 від 05.02.2015р. та специфікацією №1 від 05.02.2015р., а саме - 17.06.2015р., що підтверджується платіжним дорученням №1522 від 17.06.2015р.

Твердження відповідача щодо недотримання позивачем умов договору та специфікації №1 від 05.02.2015р., в частині виставлення рахунку на оплату товару, спростовуються тим, що в платіжному дорученні №1522 від 17.06.2015р. в графі призначення платежу зазначено, що оплата виконується за побутову хімію за договором №060215/2 від 05.02.2015р., згідно рахунку №32 від 13.02.2015р.

Крім того, пунктом 3.4 договору передбачено, що разом з товаром постачальник передає рахунок - фактуру, накладну та сертифікат якості виробника чи інші документи, які підтверджують якість товару.

Відповідачем не було надано суду доказів наявності зауважень з приводу неотримання в момент передачі товару рахунку - фактури.

Отже, з наведеного вбачається, що рахунок №32 від 05.02.2015р. на оплату товару був отриманий відповідачем.

Доводи відповідача щодо не направлення позивачем на його адресу додатків до позовної заяви, суд не приймає до уваги з огляду на наступне.

По - перше, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на договір №060215/2 від 05.02.2015р., специфікацію №1 від 05.02.2015р. до договору, видаткову накладну №896 від 13.02.2015р. та товарно - транспортну накладну №Р896 від 13.02.2015р. Зазначені документи підписані сторонами без зауважень та заперечень до них, вони складаються в двох екземплярах по одному для кожної із сторін.

По - друге, відповідач мав можливість скористатись правом наданим йому відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, ознайомитись з матеріалами справи та зробити копії документів, наявних в матеріалах справи.

З огляду на викладене, суд не приймає до уваги доводи відповідача, викладені у відзиві на позов щодо неотримання рахунку на оплату товару та неотримання додатків до позовної заяви.

Позивач на підставі пункту 7.5 договору нарахував та просить стягнути з відповідача пеню за період з 17.04.2015р. по 17.06.2015р. в розмірі 1303грн.39коп.

Відповідно до пункту 7.5 договору у випадку несвоєчасного виконання розрахунків за цим договором покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який нараховується пеня, від несплаченої суми за кожний день прострочення.

Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, суд зазначає, що якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Пункт 7.5 спірного договору містить положення саме щодо формування розміру пені - "у розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період, за який нараховується пеня", з якого не вбачається конкретного розміру пені, адже не більше подвійної облікової ставки НБУ це і 0,5 ставки НБУ, і 1,9 ставки НБУ. Таким чином, сторони не узгодили в договорі конкретний розмір пені.

За наведеного, вимога позивача про стягнення з відповідача пені задоволенню не підлягає.

Крім того, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивачем заявлено до стягнення суму інфляційних витрат в розмірі 281грн.35коп. за травень 2015р. та 3% річних в розмірі 65грн.17коп. за період з 17.04.2015р. по 17.06.2015р.

Перевіривши розрахунок суми інфляційних витрат, суд встановив, що він зроблений вірно та відповідає вимогам чинного законодавства. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає сума інфляційної складової в розмірі 281грн.35коп.

За результатом перевірки розрахунку суми 3% річних, судом встановлено, що в ньому допущено помилку при визначені періоду нарахування. Так, належний період нарахування суми 3% становить з 18.04.2015р. по 17.06.2015р.

Враховуючи викладене, стягненню з відповідача підлягає сума 3% річних в розмірі 64грн.12коп. за період з 18.04.2015р. по 17.06.2015р. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 01грн.05коп., слід відмовити.

Судові витрати розподіляються відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене та керуючись нормами статей Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 4, 21, 22, 33, 34, 36, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Слобожанський миловар" до Приватного акціонерного товариства "Нікопольський ремонтний завод" про стягнення пені в розмірі 1303грн.39коп., 3% річних в розмірі 65грн.17коп. та суми інфляційної складової в розмірі 281грн.35коп. - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Нікопольський ремонтний завод" (ідентифікаційний код: 31167067; місцезнаходження: 53201, Дніпропетровська область, м. Нікополь, просп. Трубників, буд. 56) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Слобожанський миловар" (ідентифікаційний код: 30357250; місцезнаходження: 62371, Харківська область, с. Подвірки, вул. Свердлова, буд. 53) суму 3% річних в розмірі 64грн.12коп., суму інфляційної складової в розмірі 281грн.35коп. та суму витрат пов'язаних зі сплатою судового збору в розмірі 983грн.86коп.

Відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 1303грн.39коп. та суми 3% річних в розмірі 01грн.05коп.

Видати наказ після набрання чинності рішенням.

В судовому засіданні від 15.07.2015р. проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст підписаний 20.07.2015р.

Суддя Р.Г. Новікова