РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2015Справа №910/13579/15
Суддя Господарського суду міста Києва Князьков В.В.

За участю секретаря судового засідання Кот Т.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовомНаціонального транспортного університету, м. Київ,
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Холдинг Груп", м. Київ,
простягнення заборгованості 13888,31 грн. та розірвання договору
за участю представників сторін:

від позивача:Булах О.І. (довіреність №1611/01 від 23.06.2015р.) Денисюк О.В. (довіреність №1610/ від 23.06.2015р.)
від відповідача:не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач, Національний транспортний університет звернувся до господарського суду міста Києва із позовною заявою до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Холдинг Груп" про стягнення 13047,59 грн. заборгованості за договором оренди та договором про відшкодування витрат Балансоутримувача по наданню комунальних послуг орендарю та сплаті земельного податку, стягнення пені у розмірі 800,70 грн. і 3% річних у розмірі 40,02 грн. та розірвання договору про відшкодування витрат Балансоутримувача по наданню комунальних послуг орендарю та сплаті земельного податку.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди №6617 від 30.10.2013р. та договору № 6617/к від 30.10.2013р., у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 13047,59 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.05.2015р. порушено провадження у справі №910/13579/15 та розгляд справи призначено на 24.06.2015р.

У судовому засіданні 24.06.2015р. представником позивача надано документи для залучення до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.06.2015р. у зв'язку із неявкою представника відповідача та необхідністю витребування додаткових пояснень від позивача, розгляд справи відкладено на 15.07.2015р.

06.07.2015р. через відділ діловодства господарського суду представником позивача подано додаткові пояснення до позову.

У судовому засіданні 15.07.2015р. представник позивача заявив усне клопотання про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення пені та просив задовольнити позовні вимоги з урахуванням зазначеного клопотання.

Відповідно до заяви про зменшення розміру позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача 13047,59 грн. основного боргу, 3% річних у розмірі 40,02 грн. та пені у розмірі 254,83 грн. Дана заява прийнята судом до розгляду, як така, що не суперечить вимогам ст. 22 ГПК України.

Уповноважений представник відповідача на виклик суду не з'явився, відзив на позовну заяву у порядку, передбаченому ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, з нормативно обґрунтованими поясненнями по суті заявлених вимог не надав.

Клопотань про відкладення розгляду справи в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України від відповідача до Господарського суду міста Києва не надходило.

Згідно із п. 3.9.2 постанови N 18 від 26.12.2011 Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення по справі № 910/13579/15.

Розглянувши матеріали справи Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

30.10.2013р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гарант Холдинг Груп" (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №6617(надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - частину внутрішньої поверхні стіни (надалі - майно), загальною площею 12,96 кв.м., розміщене за адресою: м. Київ, вул. Суворова, 1, на 1-му, 2-му, 3-му поверхах будівлі навчального корпусу №1, що перебуває на балансі Національного транспортного університету, (далі - Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на « 30» квітня 2013 р. і становить 79434,00 грн. без ПДВ.

Стан майна на момент укладення договору, визначається в акті приймання-передавання за узгодженим висновком балансоутримувача і орендаря (п. 1.3. договору).

Згідно п. 2.1. договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна.

У пункті 3.1. договору сторонами погоджено, що орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету міністрів України від 04.10.1995 №786 (зі змінами) (надалі - методика розрахунку) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - квітень 2013р. 992,93 грн.

Орендна плата за перший місяць оренди жовтень 2013 року встановлюється шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, місяці 2013р.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на сайті Фонду державного майна України (п. 3.3. договору).

Відповідно до п. 3.6. договору орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 50% до 50% щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції відповідно до пропорційного розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Згідно п. 3.7. договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, уключаючи день оплати.

У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 3% від суми заборгованості (п. 3.8. договору).

Відповідно до п. 5.11 договору оренди орендар зобов'язаний здійснювати витрати, пов'язані з утриманням орендованого майна. Протягом 15 робочих днів після підписання цього договору укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Пунктом 10.1. договору сторони визначили, що цей договір укладено строком на 2 (два) роки 11 місяців, що діє з « 30» жовтня 2013р. до « 30» вересня 2016р. включно.

Додатком до договору №6617 від 30.10.2013р. сторони погодили, що орендна плата за базовий місяць оренди без ПДВ становить 992,93 грн.

На виконання п. 5.11 Договору оренди №6617 між позивачем та відповідачем 30.10.2013р. було укладено договір №6617/к про відшкодування витрат балансоутримувача по наданню комунальних послуг орендарю та сплаті земельного податку.

Відповідно до п. 2.2.3 Договору 6617/к орендар зобов'язаний не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним місяцем, перераховувати на рахунок витрати, пов'язані з відшкодуванням комунальних послуг та сплатою земельного за земельну ділянку 7,62 кв.м. відповідно до розрахунків балансоутримувача.

За невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України (п. 4.1 договору).

За умовами пунктів 5.1, 5.3 договору цей договір укладено строком на 1 рік з « 30» жовтня 2013р. до « 30» жовтня 2014р. включно. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Чинність цього договору припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено; загибелі орендованого майна; достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду; в інших випадках, передбачених чинним законодавством України (п. 5.5 договору).

За правовою природою укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву та відповідачем Договір є договором оренди.

За змістом ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" Орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Відповідно до ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з положеннями ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом ч.3 ст.285 Господарського кодексу України орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі вплачувати орендну плату.

Відповідно до пункту 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 3.6. договору оренди орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 50% до 50% щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції відповідно до пропорційного розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

За умовами п. 2.2.3 Договору 6617/к орендар зобов'язаний не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним місяцем, перераховувати на рахунок витрати, пов'язані з відшкодуванням комунальних послуг та сплатою земельного за земельну ділянку 7,62 кв.м. відповідно до розрахунків балансоутримувача.

Враховуючи вказані положення договору оренди та договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна і надання комунальних послуг орендарю, відповідач зобов'язаний був оплатити на користь позивача 13047,59 грн. орендної плати та відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг за період з січня 2014р. по лютий 2015р. до 15 та до 10 числа кожного місяця відповідно.

Однак, як свідчать матеріали справи, відповідачем свого зобов'язання зі сплати орендної плати на рахунок балансоутримувача, а також відшкодування витрат на утримання орендованого майна та наданих комунальних послуг належним чином виконано не було, внаслідок чого в останнього перед позивачем утворилась заборгованість за період користування майном з січня 2014року по лютий 2015 року у загальному розмірі 13047,59 грн., з яких: 11743,80 грн. заборгованості з орендної плати та 2606,06 грн. заборгованості по відшкодуванню витрат на утримання орендованого майна та наданих комунальних послуг.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, обов'язок доказування законодавчо покладено на сторони.

Відповідач факт наявності наведеної заборгованості та її розмір в установленому порядку не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, а отже господарський суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 13047,59 грн. є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Одночасно, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 254,83 грн. за період з 01.01.2014р. по 31.06.2014р.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений договором строк свого обов'язку по перерахуванню коштів на рахунок балансоутримувача не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань, і він вважається таким, що прострочив.

За змістом ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Приписами ч. 6 ст. 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється.

У п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. за №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» зазначено, що з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з'ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов'язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов'язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

За таких обставин, враховуючи, що несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов'язань підтверджено обставинами та доказами у справі, суд погоджується зі зробленим позивачем розрахунком пені на суму 254,83 грн., який, за висновками суду, є арифметично вірним, внаслідок чого позов в цій частині також підлягає задоволенню у визначеному позивачем розмірі.

Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 40,02грн. за період з 01.01.2014р. по 01.03.2015р., як це передбачено ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок 3% річних, судом визнано його обґрунтованим та арифметично вірним, а тому за порушення відповідачем зобов'язання щодо сплати орендної плати, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума 3% річних в розмірі 40,02 грн.

Національним транспортним університетом також заявлено вимогу про розірвання договору №6617/к від 30.10.2013р. про відшкодування витрат Балансоутримувача по наданню комунальних послуг орендарю та сплаті земельного податку, у зв'язку із істотним порушенням відповідачем умов договору.

Позовні вимоги про розірвання договору № 6617/к від 30.10.2013р., укладеного між позивачем та відповідачем підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Тобто, змінити або розірвати договір, якщо згода сторін про це не досягнута, можна на вимогу зацікавленої сторони лише у судовому порядку і лише при наявності певних підстав. Такими підставами, відповідно до ч.2 ст.651 Цивільного кодексу України може бути істотне порушення договору другою стороною та інші випадки, встановлені договором або законом. Істотним слід вважати таке порушення договору, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення мети договору.

Отже, підставою для розірвання договору у судовому порядку може бути доведений належними та допустимими доказами факт невиконання стороною зобов'язань за договором.

Судом встановлено, що відповідач на протязі 2014 року порушує умови договору в частині розрахунків за надані комунальні послуги та сплаті земельного податку.

Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся до відповідача з листом №1587/01 від 17.06.2014р. в якому вимагав погасити існуючу заборгованість за договором протягом п'яти робочих днів. Відповідач зазначену претензію залишив без задоволення, заборгованість не оплатив.

25.02.2015р. позивач повторно звернувся до відповідача з листом №434/01 у якому вимагав спалити накопичену заборгованість за договором протягом п'яти робочих днів та попередив відповідача про розірвання договору в односторонньому порядку.

Відповідачем не надано, належних та допустимих у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказів належного виконання своїх обов'язків за спірним правочином не представлено.

З матеріалів справи вбачається та установлено судом, що відповідач не оплатив зазначену заборгованість в строки передбачені договором, чим порушив зобов'язання за договором. Отже зазначене порушення є істотним, оскільки балансоутримувачем не досягнуто цілей договору, зокрема відшкодування орендарем витрат на утримання орендованого майна, а отже суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для дострокового розірвання договору.

При цьому, суд зазначає, що згідно із ст.180 Господарського кодексу України якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Національного транспортного університету задовольнити повністю.

2. Розірвати договір №6617/к від 30.10.2013р. про відшкодування витрат балансоутримувача по наданню комунальних послуг орендарю та сплаті земельного податку, укладений між Національним транспортним університетом та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гарант Холдинг Груп".

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Холдинг Груп" (03680, м. Київ, вул. Солом'янська, б. 3, кв. 920, ідентифікаційний код 37982944) на користь Національного транспортного університету (01010, м. Київ, вул. Суворова, б. 1, ідентифікаційний код юридичної особи 02070915) основний борг у розмірі 13047 (тринадцять тисяч сорок сім) грн. 59 коп., 3% річних у розмірі 40 (сорок) грн. 02 коп., пеню у розмірі 254 (двісті п'ятдесят чотири) грн. 83 коп., судовий збір у розмірі 3045 (три тисячі сорок п'ять) грн. 00 коп.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 20.07.2015р.

Суддя В.В. Князьков