КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2015 р. Справа№ 925/325/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Кропивної Л.В.

при секретарі: Мельниченко О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Писар Б.В. (директор), Тарарук А.М. ( за довіреністю від 06.05.2015 ркоу)

від відповідача: Кириченко Л.М. (рішення № 41-32 від 03.04.2015 року; Колісник В.А. за довіреністю від 08.06.2015 року; Зорькіна В.П. за довіреністю від 08.06.2015 року

розглянувши апеляційну скаргу Національного заповідника «Батьківщина Тараса Шевченко»

на рішення господарського суду Черкаської області від 07 квітня 2015 року

у справі № 925/325/15 (Суддя: Дорошенко М.В.)

за позовом Національного заповідника «Батьківщина Тараса Шевченко» с. Шевченкове Звенигородського району Черкаської області

до Моринської сільської ради Звенигородського району Черкаської області

про визнання права власності на об'єкт нерухомого майна та зобов'язання його передати позивачу,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2015 року позивач звернувся до господарського суду Черкаської області із позовною заявою до Моринської сільської ради Звенигородського району Черкаської області про визнання за позивачем права власності на нежитлову будівлю "Чумацька хата", розташовану на земельній ділянці площею 0,0413 га по вулиці Д. Овчаренка, 56а в селі Моринці Звенигородського району Черкаської області, та про зобов'язання відповідача негайно звільнити та передати позивачу вказану нежитлову будівлю.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 07 квітня 2015 року по справі № 925/325/15 в задоволені позову відмовлено повністю.

Мотивуючи рішення суд першої інстанції зазначив, що позивач не довів , що з 1992 року, з моменту його створення як юридичної особи, будівля «Чумацька хата», яка вже існувала, передавалася йому у власність або у володіння чи користування.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач -Національний заповідник «Батьківщина Тараса Шевченка» звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення господарського суду Черкаської області від 07 квітня 2015 року скасувати та задовольнити позовні вимоги про визнання права власності та витребування майна. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що суд першої інстанції при прийнятті рішення не взяв до уваги, що 12 серпня 2012 року 16 сесія Моринської сільської ради Звенигородського району Черкаської області ухвалила рішення № 16-3/У1 про передачу «Чумацької хати» на баланс Національного заповідника «Батьківщина Тараса Шевченка». 19 березня 2013 року рішенням виконавчого комітету Моринської сільської ради №5 присвоєно адресний номер на об'єкт «Чумацька хата» та дозволено позивачу оформити право власності, що підтверджує в сукупності наміри передати об'єкт «Чумацька хата» у власність позивача. Вважає, що зазначені дії відповідача свідчать про намір передачі у власність об'єкта нерухомого майна. Таким чином, позивач володіє належними правовстановлюючими та технічними документами на об'єкт будівлі «Чумацька хата» та земельну ділянку, які ніким не оскаржені і мають юридичну силу відповідно до норм діючого законодавства. Зазначив також, що відповідач незаконно володіє майном, яке належить позивачу на праві власності, відмовляється його повернути, чим порушує його законні права власника.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15 травня 2015 року прийняти до розгляду апеляційну скаргу Національного заповідника «Батьківщина Тараса Шевченко» та призначено на 09.06.2015 року.

В подальшому в слуханні справи оголошувалась перерва.

В судовому засіданні 14.07.2015 року представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав та просив задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представники відповідача вказали на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 25 березня 1992 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №156 "Про створення державного історико-культурного заповідника "Батьківщина Тараса Шевченка" (а.с.20 ), відповідно якої постановив: створити на базі пам'яток історії, культури та природи у селах Шевченковому, Моринцях, Будищі Звенигородського району Черкаської області, пов'язаних з життям і творчістю Тараса Шевченка, державний історико-культурний заповідник "Батьківщина Тараса Шевченка". Підпорядкувати заповідник Черкаському облвиконкому, якому за погодженням з Міністерством культури, Міністерством інвестицій і будівництва, Академією наук, Міністерством охорони навколишнього природного середовища України затвердити положення про державний історико-культурний заповідник "Батьківщина Тараса Шевченка" і перелік об'єктів, що передаються на його баланс.

20 квітня 1992 року представник президента України в Черкаській області видав розпорядження №34 (а.с.21), яким постановив: управлінню культури Черкаського облвиконкому до 01.07.1992 утворити дирекцію історико-культурного заповідника "Батьківщина Тараса Шевченка" на базі літературно-меморіального музею Т.Г. Шевченка і пам'яток історії, культури та природи сіл Шевченкове, Моринці, Будище Звенигородського району; управлінню культури, головному управлінню архітектури і містобудування облвиконкому, державному управлінню охорони навколишнього природного середовища по області, дирекції заповідника в 6-місячний строк підготувати Положення про заповідник і перелік об'єктів, що передаються на його баланс, погодити їх з Академією наук, міністерствами культури, інвестицій і будівництва, охорони навколишнього природного середовища України та подати на затвердження обласній державній адміністрації.

29 квітня 1992 року управління культури Черкаської обласної державної адміністрації видало наказ (а.с.22), яким наказало: створити державний історико-культурний заповідник "Батьківщина Тараса Шевченка" на базі літературно-меморіального музею Т.Г. Шевченка в с. Шевченкове Звенигородського району; відділу культури Звенигородської районної державної адміністрації в строк до 10.05.1992 подати пропозиції щодо директора заповідника і вирішити в установленому порядку питання про передачу на баланс заповідника будівель та майна.

Рішенням Моринської сільської ради Звенигородського району Черкаської області від 13 серпня 2012 року за № 16-3/У1 сільська рада вирішила передати «Чумацьку хату» на баланс Національного заповідника «Бітьківщина Тараса Шевченка».

18 травня 2009 року за підписом голови с. Моринці та начальника відділу Держкомзему у Звенигородському районі Національному заповіднику "Батьківщина Тараса Шевченка" був виданий державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ №340147 (а.с.31).

28 травня 2013 року державний реєстратор реєстраційної служби Звенигородського районного управління юстиції Черкаської області Бунденков О.Ю. провів державну реєстрацію права власності Національного заповідника "Батьківщина Тараса Шевченка" на нежитлову будівлю "Чумацька хата", як на об'єкт нерухомого майна, що підтверджується витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.03.2015 №35562097. У цьому витягу підставою виникнення у Національного заповідника "Батьківщина Тараса Шевченка" права власності на будівлю "Чумацька хата" вказані: довідка виконавчого комітету Моринської сільської ради від 19.03.2013 №5 про присвоєння адреси будівлі "Чумацька хата"; виготовлений фізичною особою-підприємцем Савченко О.В. 10.04.2013 технічний паспорт на будівлю "Чумацька хата", державний акт на право постійного користування земельною ділянкою від 18.05.2009 серія ЯЯ №340147.

5 червня 2013 року державний реєстратор реєстраційної служби Звенигородського районного управління юстиції Черкаської області Бунденков О.Ю. видав Національному заповіднику "Батьківщина Тараса Шевченка" свідоцтво серія ЯЯЯ №856204 індексний номер 4460175 про право власності на нерухоме майно - будівлю "Чумацької хати".

10 листопада 2014 року 37 сесія VI скликання Моринської сільської ради прийняла рішення №37-3/VI "Про внесення змін до рішення сесії сільської ради від 13.08.2012 №16-3/VI "Про передачу Чумацької хати на баланс Національного заповідника "Батьківщина Тараса Шевченка". Цим рішенням Моринська сільська рада вирішила змінити своє рішення від 13.08.2012 №16-3/VI залишити "Чумацьку хату" на балансі Моринської сільської ради.

У грудні 2014 року генеральний директор Національного заповідника "Батьківщина Тараса Шевченка" звернувся до голови села Моринець з листом від 09.12.2014 №01-11/227 (.а.с.37) у якому, посилаючись на відсутність вільного доступу працівників заповідника до приміщення "Чумацької хати", заявив вимогу про звільнення експозиційних площ цього приміщення і надання доступу до нього працівникам заповідника у строк до 17.12.2014 шляхом передачі ключів чи іншим, погодженим сторонами, шляхом.

Листом від 18.12.2014 №02-10/150 (а.с.38) голова с. Моринці від імені виконавчого комітету Моринської сільської ради на лист Національного заповідника "Батьківщина Тараса Шевченка" від 09.12.2014 №01-11/227 повідомив, що про неможливість звільнення експозиційних площ "Чумацької хати" та надання заповіднику доступу до цього об'єкту через те, що останній знаходиться на балансі Моринської сільської ради.

Оскільки відповідач відмовився виконати дані умови, позивач змушений був звернутись до суду з позовними вимогами про визнання права власності на нежитлову будівлю «Чумацька хата» та зобов'язанням відповідача негайно звільнити та передати позивачу зазначену нежитлову будівлю.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що з часу його створення як юридичної особи, будівля «Чумацька хата», яка вже існувала передавалась йому у власність або у володіння чи користування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Відповідно до частини 1 ст. 316 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно за змістом ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як випливає зі змісту ст. 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Також, частиною 4 ст. 334 Цивільного кодексу України у редакції, чинній з 01.01.2013, передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав ( ч. 3 та 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень")

Підстави для реєстрації права власності на нерухоме майно передбачені ч 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" , а саме реєстрація права власності на нерухоме майно здійснюється на підставі:1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Зважаючи на викладені правові норми, з 01.01.2013 умовами виникнення у особи права власності на нерухоме майно є наявність підстав не заборонених законом для набуття такого права і його державна реєстрація. При цьому з останньою пов'язується лише момент виникнення права власності на нерухоме майно.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідно до рішення Моринської сільської ради Звенигородського району Черкаської області від 13 серпня 2012 року № 16-3/У1 вирішено лише передати «Чумацьку хату» на баланс Національного заповідника «Батьківщина Тараса Шевченка». При цьому, п.2 вищевказаного рішення виконаний не був, оскільки акт-прийому передачі «Чумацької хати» не складався та не підписувався уповноваженими представниками сторін.

Отже, відповідно до вищевказаного рішення відповідачем не приймалось рішення про передачу у власність об'єкта нерухомого майна та реалізовано в частині передачі на баланс позивачу не було.

Водночас, за рішенням від 10.11.2014 №37-3/VI Моринська сільська рада (а.с.50) внесла зміни до рішення сесії сільської ради від 13.08.2012 року № 16-3/У1 «Про передачу Чумацької хати на баланс Національного заповідника «Батьківщина Тараса Шевченка» та пункт 1 рішення виклали в новій редакції : «Залишити «Чумацьку хату» на балансі Моринської сільської ради», вищевказане рішення позивачем в установленому порядку оскаржено не було. Таким чином, відповідач фактично скасував своє рішення від 13.08.2012 року № 16-3 від 13.08.2012 року.

Необґрунтованим є посилання позивача на те, що відповідно до рішення виконавчого комітету Моринської сільської ради Звенигородського району Черкаської області від 19 березня 2013 за № 5 надано дозвіл на оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна, оскільки вирішення даного клопотання відноситься виключно до повноважень сільської ради , на підставі п.30 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Також, не може бути підставою набуття права власності на нерухоме майно «Чумацьку хату» надання Національному заповіднику "Батьківщина Тараса Шевченка" у постійне користування земельної ділянки площею 0,0413 га у с. Моринці, відповідно до державного акту на право постійного користування земельною ділянкою від 18.05.2009 серія ЯЯ №340147 (а.с. 31),оскільки як вірно зазначив суд першої інстанції, виходячи із змісту ст. 377 Цивільного кодексу України та ст. 120 Земельного кодексу України земля наслідує долю розміщеної на ній будівлі, а не навпаки.

Окрім того, в судовому засіданні представники обох сторін надали пояснення про те, що після реєстрації права власності на нерухоме майно 28.05.2013 року об'єкт нерухомості «Чумацька хата» перестав існувати, внаслідок демонтажу, фактично на даний час існує інший об'єкт нерухомого майна.

При цьому, звертаючись з позовними вимогами позивач посилався на ст.. 392 ЦК України, якою передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Проте, оскільки об'єкт нерухомого майна «Чумацька хата», фактично не існує, що було підтверджено представниками сторін в судовому засіданні , порушене право підлягає захисту на підставі ст. 331 ЦК України, якою передбачено набуття права власності на новостворене майно та об'єкти незавершеного будівництва.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги заявлені на підставі ст. 392 ЦК України задоволенню не підлягають .

Оскільки, позовні вимоги про зобов'язання відповідача негайно звільнити та передати позивачу будівлю «Чумацька хата», розташовану на земельній ділянці площею 0,0413 га по вул. Овчаренко 56а в с. Моринці, Звенигородського району, Черкаської області є похідними від позовних вимог про визнання права власності на зазначену будівлю, так як з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння може звернутись лише власник майна на підставі ст.387 ЦК України, в задоволенні позовних вимог в цій частині також правомірно відмовлено судом першої інстанції.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду Черкаської області від 07 квітня 2015 року у справі № 925/325/15, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національного заповіднику «Батьківщина Тараса Шевченка» на рішення господарського суду 07 квітня 2015року у справі № 925/325/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Черкаської області від 07 квітня 2015 року у справі № 925/325/15 залишити без змін.

Матеріали справи № 925/325/15 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Дідиченко

Л.В. Кропивна