ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"17" липня 2015 р.Справа № 916/2253/15

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі Л.М. Ільєвій

за участю представників:

від позивача - не з'явився,

від відповідачів:

1) ТОВ „Полифайл" - Лошкар П.В.,

2) ТОВ „Пропласт" - Чечельницька М.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства „ВіЕс Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю „Полифайл" та Товариства з обмеженою відповідальністю „Пропласт" про стягнення заборгованості по кредитному договору в сумі 501,57 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство „ВіЕс Банк" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю „Полифайл" та Товариства з обмеженою відповідальністю „Пропласт" про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості по кредитному договору № KU018942 від 10.12.2012 р. в сумі 501,57 грн., посилаючись на наступне.

10 грудня 2012 року між ПАТ „ВіЕс Банк" та ТОВ „Полифайл" було укладено кредитний договір № KU018942 з додатками, згідно якого позивачем було надано кредит в розмірі 100000,00 грн. з кінцевим строком погашення не пізніше 25.06.2015 р. під 23% річних.

Наразі позивач посилається на те, що відповідно до умов п. 12.1.8 вказаного кредитного договору він має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній Банком частині за умови настання будь-якої з наступних обставин: утворення в позичальника простроченої заборгованості за борговими зобов'язаннями; порушення процедури про визнання банкрутом позичальника; погіршення фінансового стану позичальника та/або третіх осіб, що є заставодавцями, поручителями, гарантами за позичальника; невиконання позичальником інших вимог кредитного договору та/або вимог чинного законодавства, що стосується кредитування.

Також позивач зазначає, що згідно п. 12.1.2 кредитного договору Банк має право у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором списати з рахунків позичальника суми боргу на підставі наказу на примусову сплату боргового зобов'язання, звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, вимагати виконання зобов'язань за кредитним договором від поручителя (гаранта).

В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № KU018942 від 10.12.2012 року позивачем було укладено з ТОВ „Пропласт" (відповідач-2) договір поруки № KU018942/S-3 від 07.07.2014 року, згідно з умовами якого відповідач-2 виступив поручителем по зобов'язаннях відповідача-1. Згідно вказаного договору поруки № KU018942/S-3 від 07.07.2014 року поручитель зобов'язаний у випадку порушення боржником своїх зобов'язань перед кредитором за кредитним договором № KU018942 від 10.12.2012 року. Боржник і поручитель згідно цього договору відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Межі відповідальності поручителя передбачені в п. 1.2. укладеного з відповідачем-2 договору поруки № KU018942/S-3 від 07.07.2014 року.

Як вказує позивач, 22 травня 2015 року ПАТ „ВіЕс Банк" було здійснено примусове списання коштів з рахунку ТОВ „Пропласт" на погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № KU018942 від 10.12.2012 року в розмірі 13685,89 грн. Однак, за ствердженнями позивача, за спірним кредитним договором № KU018942 від 10.12.2012 року станом на 27 травня 2015 року існує заборгованість у загальній сумі 501,57 грн., з яких 500,00 грн. - заборгованість по кредиту; 1,57 грн. - заборгованість по відсотках, що заявлено до стягнення.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.06.2015 р. позовну заяву ПАТ „ВіЕс Банк" прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 916/2253/15, при цьому розгляд справи призначено в засіданні суду.

Відповідачами було надано до господарського суду Одеської області відзив на позов, в якому останні заперечують проти позову, вказуючи на наступне. У зв'язку з форс-мажором (пожежа) і неможливістю погашення боргу по кредиту у встановлений договором термін 26.06.2014 р. між ТОВ „Полифайл" та ПАТ „ВіЕс Банк" було укладено додаткову угоду № 4 до вказаного кредитного договору № KU018942 про реструктуризацію кредитного боргу, тим самим було погоджено графік погашення кредиту, при цьому гарантом за кредитними зобов'язаннями ТОВ „Полифайл" виступило ТОВ „Пропласт". Як зазначають відповідачі, погашення заборгованості по кредиту здійснювалося ТОВ „Полифайл" згідно затвердженого угодою № 4 графіку, всі платежі здійснювались своєчасно і у повному обсязі. Однак, незважаючи на це, 22.05.2015 р. позивач заблокував розрахункові рахунки відповідачів без всяких правових підстав, порушуючи ст. 188 ГК України та встановлений додатком № 1 від 26.06.2014 р. графік погашення боргу, та списав з рахунку ТОВ „Пропласт" всю суму кредитних зобов'язань ТОВ „Полифайл" в сумі 13685 грн., термін погашення яких не настав, залишивши борг у розмірі 500 грн. Між тим згідно платіжного доручення № 320 від 05.06.2015 р. та платіжного доручення № 321 від 09.06.2015 р. залишок вказаного боргу за кредитом в сумі 500 грн. і відсотки за користування кредитом в сумі 1,57 грн. були достроково сплачені ТОВ „Полифайл" повністю.

Так, як з'ясовано судом під час розгляду справи, відповідачем - ТОВ „Полифайл" 05.06.2015 року згідно платіжного доручення № 320 на суму 1,57 грн. та згідно платіжного доручення № 321 на суму 500,00 грн. було здійснено сплату позивачу процентів за користування кредитом та остаточну сплату кредиту за кредитним договором № KU018942 від 10.12.2012 року.

Як зазначено в п. 4.4. Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 р. „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Таким чином, з огляду на погашення відповідачем суми заборгованості за спірним кредитним договором № KU018942 від 10.12.2012 року в заявленому розмірі після порушення провадження у справі, суд доходить до висновку про те, що предмет спору по справі припинив існування в процесі розгляду справи.

Відповідно до п. 11 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Приймаючи до уваги відсутність предмета спору, суд вважає за необхідне припинити провадження у справі № 916/2253/15 за позовом Публічного акціонерного товариства „ВіЕс Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю „Полифайл" та Товариства з обмеженою відповідальністю „Пропласт" про стягнення заборгованості по кредитному договору в сумі 501,57 грн.

Керуючись п. 1-1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Припинити провадження у справі № 916/2253/15 за позовом Публічного акціонерного товариства „ВіЕс Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю „Полифайл" та Товариства з обмеженою відповідальністю „Пропласт" про стягнення заборгованості по кредитному договору в сумі 501,57 грн.

Ухвалу може бути оскаржено у 5-денний термін з дня її прийняття.

Суддя В.С. Петров