РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2015№910/10536/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., при секретарі судового засідання Грабовській А.С.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні

справу № 910/10536/15

за позовом Broadcast Music Ink., м. Нью Йорк, штат Нью Йорк, Сполучені Штати Америки,

Performing Right Society Limited, м. Лондон, Великобританія, та

Gesellschaft fur Musikalische Auffuhrungs-und Mechanische Vervielfaltigungsrechte (GEMA), м. Берлін, Федеративна Республіка Німеччина,

організація, яка звертається за захистом порушених прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав - державна організація «Українське агентство з авторських та суміжних прав», м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Українська Радіо група», м. Київ,

про стягнення 40 194 грн.,

за участю представників:

позивачів - Широкої С.І. (довіреність від 24.02.2015 №б/н);

відповідача - Солімчука О.І. (довіреність вд 12.05.2015 № 15/2015).

Державна організація «Українське агентство з авторських та суміжних прав» (далі - Організація) звернулася до господарського суду міста Києва в інтересах Broadcast Music Ink., Performing Right Society Limited та Gesellschaft fur Musikalische Auffuhrungs-und Mechanische Vervielfaltigungsrechte (GEMA) з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Українська Радіо група» (далі - ТОВ «Українська Радіо група») 40 194 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав.

Позов мотивовано тим, що:

- 10.10.2014 з 15 год. 09 хв. до 16 год. 09 хв. відповідачем в ефірі належної йому радіостанції «DJ FM» здійснено бездоговірне (без надання відповідного дозволу) публічне сповіщення музичних творів з текстом, майнові авторські права на які знаходяться у колективному управлінні Організації, зокрема: «Stolen Dance» (виконавець: Milky Chance; оригінальний правовласник: Rehbein Clemens; іноземна організація колективного управління: Gesellschaft fur Musikalische Auffuhrungs-und Mechanische Vervielfaltigungsrechte (GEMA)); «Red Light Madness» (виконавець: Ian Carey; оригінальний правовласник: Feldman Michael Carey; іноземна організація колективного управління: Broadcast Music Ink.); «Sing it Back» (виконавець: Moloko; оригінальний правовласник: Brydon Mark Errinton; іноземна організація колективного управління: Performing Right Society Limited);

- факт публічного сповіщення ТОВ «Українська Радіо група» вказаних музичних творів підтверджується даними моніторингу, а саме записом використання музичних творів на mini DV відеокасеті Verbatim № 21N2DS4AR/22 та актом фіксації публічного сповіщення творів від 10.10.2014.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.04.2015 порушено провадження у справі.

Організацією 12.06.2015 та 15.06.2015 подано суду додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

Відповідач 15.06.2015 подав суду відзив на позов, в якому зазначив таке:

- в акті фіксації публічного сповіщення творів від 10.10.2014, на який посилається Організація, відсутня будь-яка інформація про джерело відтворення ефіру радіостанції, частоту та територію, на якій здійснювалось мовлення радіостанції; обладнання, за допомогою якого відтворювався ефір радіостанції; спосіб ідентифікації музичних творів;

- у різних містах та на різних частотах радіомовлення під позивним «DJ FM» здійснюють різні юридичні особи на підставі ліцензій, виданих Національною радою з питань телебачення і радіомовлення; Організацією не надано підтверджень, що ним здійснено моніторинг саме радіомовлення відповідача, а також не подано пояснень, яким саме чином ним було встановлено юридичну особу, котра здійснювала мовлення під позивним «DJ FM»;

- Організацією не подано суду доказів, що авторські права на пісню «Stolen Dance» були передані в управління Gesellschaft fur Musikalische Auffuhrungs-und Mechanische Vervielfaltigungsrechte (GEMA), а також що Gesellschaft fur Musikalische Auffuhrungs-und Mechanische Vervielfaltigungsrechte (GEMA) та Організацією були укладені будь-які угоди про взаємне представництво інтересів, в межах яких Організації надавались права на представництво інтересів авторів, авторські права яких знаходяться в управлінні Gesellschaft fur Musikalische Auffuhrungs-und Mechanische Vervielfaltigungsrechte (GEMA);

- на підтвердження своїх повноважень на звернення до суду з метою захисту авторських прав Організація посилається на договір про взаємне представництво інтересів, укладений Performing Right Society Limited та Організацією, проте виходячи зі змісту договору та його нотаріально засвідченої копії, цей договір, як і в випадку з договором Gesellschaft fur Musikalische Auffuhrungs-und Mechanische Vervielfaltigungsrechte (GEMA), був укладений з Державним агентством України з авторських і суміжних прав, при цьому Організацією знову ж таки не було надано підтвердження, що вона має права та обов'язки за цим договором.

06.07.2015 позивач подав суду клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме правочинів, укладених авторами музичних творів та іноземними організаціями колективного управління.

06.07.2015 відповідач подав суду письмові пояснення, в яких вказав про те, що акт фіксації публічного сповіщення творів від 10.10.2014 не може бути врахований судом як належний доказ, посилаючись на правову позицію, викладену у рішенні господарського суду Дніпропетровської області зі справи № 2/135-09(18/368-07(32/163-07(16/11(12/1)) та рішенні Печерського районного суду м. Києва зі справи № 2-4833/11.

Господарським судом міста Києва 06.07.2015 оголошено перерву у судовому засіданні до 08.07.2015 та зобов'язано відповідача подати суду:

- запис ефіру радіостанції «DJ FM», в якому відбулося публічне сповіщення спірних музичних творів від 10.10.2014 в період з 15 год. 09 хв. до 16 год. 09 хв.

- докази наявності виключних майнових прав відповідача на такі твори: «Stolen Dance», виконавець Milky Chance; композитор/автор тексту Rehbein Clemens; «Red Light Madness», виконавець Ian Carey; композитор/автор тексту Feldman Michael Carey; «Sing it Back», виконавець Moloko; композитор/автор тексту Brydon Mark Errington;

- у разі неможливості подати відповідні докази - мотивовані письмові пояснення.

07.07.2015 позивач подав суду письмові пояснення, в яких, зокрема, вказав таке:

- акт фіксації публічного сповіщення творів від 10.10.2014 та відеокасета mini DV Verbatim № 21N2DS4AR/22, в яких зафіксовані факти порушення авторських майнових прав, з урахуванням предмету позову, є належними та допустимими доказами;

- Організація мала право провести відеофіксацію з огляду на положення пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2003 № 71 «Про затвердження розміру, порядку та умов виплати винагороди (роялті) за комерційне використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань», за яким суб'єкти комерційного використання повинні, зокрема, не перешкоджати представникам уповноважених організацій колективного управління фіксувати факти прямого чи опосередкованого комерційного використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань, зокрема, за допомогою технічних засобів і (або) шляхом складення відповідного акта фіксації;

- Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення листом від 06.07.2015 № 7/294 підтвердила, що саме відповідач (радіостанція «DJ FM») здійснює мовлення шляхом публічного сповіщення на підставі ліцензії від 06.06.2002 HP № 0126-м на частоті 96,8 МГц на території м. Києва та прилеглих районів;

- посилання відповідача на судову практику, зокрема, рішення господарського суду Дніпропетровської області зі справи № 2/135-09 (18/368-07(32/163-07(16/11(12/1) та рішення Печерського районного суду м. Києва зі справи № 2-4833/11, є безпідставними, оскільки постановою Вищого господарського суду України рішення господарського суду Дніпропетровської області зі справи № 2/135-09 (18/368-07(32/163-07(16/11(12/1) скасовано, а позовні вимоги Організації задоволені; у вказаній постанові касаційна інстанція зазначила, що факт того, що відеозапис фіксації порушення є копією, не впливає на належність такого доказу в розумінні статей 32, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України); рішення ж Печерського районного суду м. Києва зі справи № 2-4833/11 не має преюдиційного значення у розумінні частини третьої статті 35 ГПК України.

У судовому засіданні 08.07.2015 представник позивача надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача вимоги суду, вказані у протоколі судового засідання від 06.07.2015, не виконав; надав пояснення по суті спору; проти задоволення позовних вимог заперечував; зазначив, що ТОВ «Українська Радіо група» правомірно використовуються спірні музичні твори на підставі підписаних договорів з організаціями колективного управління та сплачується за це роялті, проте відповідач не вважає за доцільне надавати суду документи на підтвердження правомірного використання відповідачем спірних музичних творів.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 45 Закону України «Про авторське право і суміжні права» (далі - Закон) суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

Згідно з частиною першою статті 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Підпунктом «г» частини першої статті 49 Закону встановлено, що організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема, таку функцію: звертатися до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів. При цьому окреме доручення для представництва в суді не є обов'язковим.

Разом з тим така організація, пред'явивши позов, не є позивачем, оскільки вона звертається до суду в порядку, передбаченому статтею 45 Цивільного процесуального кодексу України, за захистом прав суб'єктів авторського і (або) суміжних прав, а не своїх прав. Позивачем у таких випадках буде суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав, на захист інтересів якого звернулася організація.

У пункті 49 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» (далі - Постанова № 12) наведено, що організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб. Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб'єктів авторського права суд повинен з'ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб'єктом авторського права. Якщо у організації колективного управління відсутні повноваження на управління майновими правами суб'єкта авторського права, зокрема, щодо конкретного твору, судам слід відмовляти у задоволенні позову цієї організації.

Документами, що підтверджують право організації на звернення до суду із заявою про захист авторського права та/або суміжних прав, є: видане Міністерством освіти і науки України свідоцтво про облік організацій колективного управління, свідоцтво про визначення організації уповноваженою організацією колективного управління згідно із статтями 42, 43 названого Закону; статут організації, що управляє майновими правами на колективній основі; в інших випадках, ніж передбачені згаданими статтями Закону України «Про авторське право і суміжні права» - договір з особою, якій належать відповідні права, на управління майновими правами на колективній основі, та/або договір з іноземною організацією, що управляє аналогічними правами, і документи, що підтверджують наявність у неї відповідних повноважень.

Організація є організацією колективного управління на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, що підтверджується виданим Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України свідоцтвом про облік організацій колективного управління від 22.08.2003 № 3/2003.

31.12.2004 Broadcast Music Ink. і Організацією було укладено договір про взаємне представництво інтересів (далі - Договір від 31.12.2004), за умовами якого:

- слово «термін» означає період, що починається з 31.12.2004 та закінчується 31.12.2007, при чому даний період дії Договору від 31.12.2004 буде продовжуватися із року в рік автоматично, якщо він не буде розірваний іншою стороною рекомендованим листом, листом-підтвердженням або іншим еквівалентним повідомленням не пізніше ніж за шість місяців до закінчення кожного періоду (пункт «а» Договору від 31.12.2004);

- за Договором від 31.12.2004 Організація є єдиним представником інтересів Broadcast Music Ink. на території України протягом терміну Договору від 31.12.2004 (підпункт «б» пункту 1 Договору від 31.12.2004);

- сторони встановлюють, що Організація та її ліцензіати користуються всіма правами на твори Broadcast Music Ink., властивими для звичайної передачі прав на виконання, і якими користуються ліцензіати Організації на музичні композиції на території України (підпункт «в» пункту 2 Договору від 31.12.2004);

- кожна сторона підтверджує та гарантує, що вона має повні права та повноваження укладати Договір від 31.12.2004 та передавати права, що в ньому містяться, і права, передані за Договором від 31.12.2004, не будуть мати у своїй правовій охороні перешкод та претензій (пункт 7 Договору від 31.12.2004).

Broadcast Music Ink. є акціонерним товариством, юридичною особою Сполучених Штатів Америки, яка заснована в 1939 році та знаходиться за адресою: 320 West Street, New York 10019, U.S.A.

Вказана юридична особа за законодавством Сполучених Штатів Америки, зокрема авторського закону (copyright law) є організацією, що володіє правами на понад 8,5 млн. музичних творів шляхом надання ліцензій під назвою «Суспільне право на виконання» (public performing right).

«Суспільне право на виконання» (public performing right) це право виконувати музику на публіці, що включає в себе трансляцію музичного твору на радіо чи телебаченні.

У вказаному випадку роялті сплачується безпосередньо автору або організації, зокрема Broadcast Music Ink.

09.06.2006 (у Лондоні) та 01.08.2006 (у Києві) Performing Right Society Limited та Організацією було укладено договір про взаємне представництво інтересів (далі - Договір від 09.06.2006), за умовами якого:

- згідно з Договором від 09.06.2006 Performing Right Society Limited надає Організації право видавати на території України необхідні дозволи на всі види публічного виконання музичних творів з текстом або без тексту, що охороняються згідно з національним законодавством, двосторонніми угодами та багатосторонніми міжнародними конвенціями в галузі авторського права (копірайт, інтелектуальна власність і тому подібне), як тих, що діють нині, так і тих, що будуть прийняті і наберуть чинності під час дії Договору від 09.06.2006. Невиключне право, про яке йдеться в попередньому абзаці, надається в тому обсязі, в якому право на публічне виконання зазначених творів, протягом періоду дії Договору від 09.06.2006 було або буде передане, або надане будь-яким способом Performing Right Society Limited його членами з метою управління їх майновими правами відповідно до статуту товариства; сукупність таких творів формує «репертуар Performing Right Society Limited» (параграф ІІ статті 1 Договору від 09.06.2006);

- невиключне право видавати дозволи на виконання, як це передбачено статтею 1 уповноважує кожне товариство в обсязі його повноважень, які випливають з Договору від 09.06.2006, а також з його власного статуту та правил, а також національного законодавства країни або країн, у яких діє товариство, зокрема: дозволяти або забороняти як від свого імені, так і від імені зацікавленого власникам авторського права, публічні виконання творів з репертуару іншого товариства, а також надавати усі необхідні дозволи на такі виконання; збирати всі роялті за дозволи, що воно видає; отримувати всі суми, належні йому як компенсація або відшкодування збитків за неправомірне виконання відповідних творів; пред'являти та підтримувати як від свого імені, так і від імені зацікавленого власника авторського права будь-які судові позови проти будь-яких фізичних або юридичних осіб, органів виконавчої влади або інших органів, що несуть відповідальність за неправомірне виконання відповідних творів (підпункти «а», «б», «в» параграфу І статті 2 Договору від 09.06.2006);

- Договір від 09.06.2006 вступає в силу з 01.06.2006 та діє до 31.12.2007, якщо тільки його не буде припинено будь-якою із сторін повідомленням рекомендованим листом до закінчення цього періоду (параграф ІІ статті 13 Договору від 09.06.2006).

01.11.2007 сторони уклали додаткову угоду до Договору від 09.06.2006, якою було внесено зміни до статті 13, а саме: за умови дотримання положень статті 14 Договір від 09.06.2006 продовжує діяти до тих пір, поки його не буде припинено яким-небудь із товариств шляхом надсилання письмового повідомлення не менше ніж за три місяці.

Performing Right Society Limited (29-33 Berners Street, London WT 3 AB, United Kingdom) - це юридична особа Великобританії, яка заснована в 1914 році групою музичних видавців з метою захисту авторського права і надання допомоги у забезпеченні отримання доходів для композиторів, авторів і музичних видавців.

Вказана юридична особа має право видавати ліцензії на використання музичних творів, у тому числі на публічне сповіщення.

25.06.1997 (в Мюнхені) та 27.10.1997 (в Києві) Gesellschaft fur Musikalische Auffuhrungs-und Mechanische Vervielfaltigungsrechte (GEMA) і Організацією було укладено договір про взаємне представництво інтересів (далі - Договір від 25.06.1997), за умовами якого:

- GEMA надає Організації виключне право видавати на території України дозволи на всі види публічного виконання музичних творів з текстом або без тексту, що охороняються згідно з національним законодавством, двосторонніми угодами та багатосторонніми міжнародними конвенціями в галузі авторського права (копірайт, інтелектуальна власність), як тих, що діють нині, так і таких, що будуть прийняті і введені в дію під час чинності Договору від 25.06.1997. Невиключне право, про яке йдеться в попередньому абзаці, надається в тому обсязі, в якому право публічного виконання творів, які було або буде зазначено під час дії Договору від 25.06.1997, встановлене, передане або надане GEMA будь-яким чином його членами з метою управління їх правами згідно з правилами товариства та статутом; сукупність таких творів формує «репертуар GEMA» (параграф ІІ статті 1 Договору від 25.06.1997);

- виключне право видавати дозволи на виконання, як це передбачено статтею 1, уповноважує кожне товариство в обсязі його повноважень, які випливають з Договору від 25.06.1997, а також з його власного статуту та національного законодавства країни або країн, де діє товариство, зокрема: дозволяти або забороняти як від свого імені, так і від імені зацікавленого власника авторського права публічні виконання творів з репертуару іншого товариства та давати усі необхідні дозволи на такі виконання; збирати всі гонорари за дозволи, що воно видає; отримувати всі суми, належні йому як компенсація або відшкодування збитків за неправомірне виконання відповідних творів; пред'являти або підтримувати як від свого імені, так і від імені зацікавленого власника авторського права будь-які судові позови проти будь-яких фізичних або юридичних осіб, адміністративних органів, що несуть відповідальність за неправомірне виконання відповідних творів (підпункти «а», «б», «в» параграфу І статті 2 Договору від 25.06.1997);

- Договір від 25.06.1997 вступає в силу з 01.01.1997 та його дія буде продовжуватися із року в рік автоматично, якщо він не буде розірваний листом із сповіщенням не пізніше ніж за шість місяців до закінчення кожного періоду (стаття 12 Договору від 25.06.1997).

GEMA є юридичною особою Німеччини, яка знаходиться за адресою: Bayreuther Str. 37, D-10787 Berlin, Federal Republic of Germany.

Завдання GEMA є надання права публічного сповіщення музичних творів; метою - захист інтелектуальної власності членів і отримання відповідної винагороди за використання їхніх творів.

З виписок із системи IPI про приналежність автора до членів іноземної авторсько-правової організації, яка управляє майновими правами авторів на колективній основі, вбачається таке:

- музичний твір «Stolen Dance» (виконавець: Milky Chance; оригінальний правовласник: Rehbein Clemens); іноземна організація колективного управління: Gesellschaft fur Musikalische Auffuhrungs-und Mechanische Vervielfaltigungsrechte (GEMA);

- музичний твір «Red Light Madness» (виконавець: Ian Carey; оригінальний правовласник: Feldman Michael Carey); іноземна організація колективного управління: Broadcast Music Ink.;

- музичний твір «Sing it Back» (виконавець: Moloko; оригінальний правовласник: Brydon Mark Errinton); іноземна організація колективного управління: Performing Right Society Limited.

Отже, на підставі вказаних правочинів Організація набула по суті повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на музичні твори: «Stolen Dance», «Red Light Madness», «Sing it Back» на території України.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» (далі - Закон) майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

За приписами частини першої статті 31 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Позивачами були подані відповідні правочини, що підтверджують передачу їм авторами музичних творів виключних майнових авторських на такі об'єкти авторського права, зокрема:

- від 11.04.2014, укладений Rehbein Clemens і Gesellschaft fur Musikalische Auffuhrungs-und Mechanische Vervielfaltigungsrechte (GEMA), за умовами якого Rehbein Clemens передав Gesellschaft fur Musikalische Auffuhrungs-und Mechanische Vervielfaltigungsrechte (GEMA) всі права, якими він володів або набув, зокрема на музичний твір «Stolen Dance»;

- від 23.08.1992 № б/н, укладений Feldman Michael Carey і Broadcast Music Ink., за умовами якого: Feldman Michael Carey передав Broadcast Music Ink. всі права, якими він володів або набув, на публічне виконання, а також ліцензування інших на дане виконання, в будь-якій частині світу, в будь-якому місці і у будь-яких та у всіх засобах масової інформації, всього твору (у тому числі музичного твору «Red Light Madness») або його частини, який виконується зараз або буде виконуватись; невиключне право на запис та надання ліцензій на запис всього твору або його частини на плівці, механічному записі, у фільмі або на іншому пристрої, але лише з метою публічного виконання твору засобами радіо та телебачення, або ж з метою зберігання та прослуховування. Дане право не включає запис з метою продажу або озвучування у кінокартині, призначеній в першу чергу для театрального показу або у програмах декількома станціями сповіщення, систем кабельного телебачення або у подібних способах; невиключне право адаптувати або монтувати твір або його частину публічного виконання;

- від 02.09.1987 № б/н, укладений Brydon Mark Errinton та Performing Right Society Limited (товариство), за умовами якого: правовласник (Brydon Mark Errinton) Performing Right Society Limited права щодо музичних творів (в тому числі на музичний твір «Sing it Back»), які на даний момент належать, будуть належати або будуть надані правовласнику протягом членства правовласника у товаристві, і всі частини або долі (якщо є обмеження щодо часу, місця, виду використання та інше) таких прав, та всі долі таких прав, які належать або будуть передані правовласнику, для володіння ними товариством у в його виключних інтересах протягом періоду, коли надані права продовжують існувати та залишаються у володінні та під контролем товариства; права, що передаються товариству: права на виконання; права на синхронізацію з аудіовізуальним твором.

Судом враховано те, що зазначені вище договори є чинними і недійсними у встановленому законом порядку не визнавалися (стаття 204 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) - презумпція правомірності правочину).

Таким чином, доводи відповідача про неподання позивачем доказів, що підтверджують наявність прав у Організації на подання даного позову, спростовані доказами, наявними в матеріалах справи.

Статтею 443 ЦК України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до статті 440 ЦК України та частини третьої статті 15 Закону майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Частиною другою статті 32 Закону встановлено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону.

У пункті 28 Постанови № 12 зазначено, що з огляду на приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

У прийнятті судового рішення зі спору, пов'язаного з порушенням авторського права та/або суміжних прав, не є достатнім загальне посилання суду на використання твору та/або об'єкта суміжних прав позивачем: мають бути з'ясовані конкретні форма і спосіб використання кожного об'єкта такого права.

Судом у розгляді даної справи встановлено, що: 10.10.2014 представником Організації Шульгою А.А. в присутності громадян: Теплюк Н.Ю. та Бугаєнко І.Д. у м. Києві складено акта № б/н фіксації публічного сповіщення, відповідно до якого в період з 15 год. 09 хв. до 16 год. 09 хв. здійснювалась фіксація використання (публічного сповіщення) ТОВ «Українська Радіо група» у радіо ефірі, зокрема, таких музичних творів: «Stolen Dance» (виконавець: Milky Chance; оригінальний правовласник: Rehbein Clemens; іноземна організація колективного управління: Gesellschaft fur Musikalische Auffuhrungs-und Mechanische Vervielfaltigungsrechte (GEMA)); «Red Light Madness» (виконавець: Ian Carey; оригінальний правовласник: Feldman Michael Carey; іноземна організація колективного управління: Broadcast Music Ink.); «Sing it Back» (виконавець: Moloko; оригінальний правовласник: Brydon Mark Errinton; іноземна організація колективного управління: Performing Right Society Limited).

Фіксація здійснювалась з використанням відеокамери SONY DCR-NC62E на відеокасету mini DV Verbatim № 21N2DS4AR/22.

Згідно зі статтею 1 Закону публічне сповіщення (доведення до загального відома) - це передача за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав в ефір за допомогою радіохвиль (а також лазерних променів, гама-променів тощо), у тому числі з використанням супутників, чи передача на віддаль за допомогою проводів або будь-якого виду наземного чи підземного (підводного) кабелю (провідникового, оптоволоконного та інших видів) творів, виконань, будь-яких звуків і (або) зображень, їх записів у фонограмах і відеограмах, програм організацій мовлення тощо, коли зазначена передача може бути сприйнята необмеженою кількістю осіб у різних місцях, віддаленість яких від місця передачі є такою, що без зазначеної передачі зображення чи звуки не можуть бути сприйняті.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що:

- в акті фіксації публічного сповіщення творів від 10.10.2014, на який посилається Організація, відсутня будь-яка інформація про джерело відтворення ефіру радіостанції, частоту та територію, на якій здійснювалось мовлення радіостанції; обладнання, за допомогою якого відтворювався ефір радіостанції; спосіб ідентифікації музичних творів;

- у різних містах та на різних частотах радіомовлення під позивним «DJ FM» здійснюють різні юридичні особи на підставі ліцензій, виданих Національною радою з питань телебачення і радіомовлення;

- Організацією не надано підтверджень, що ним здійснено моніторинг саме радіомовлення відповідача, а також не подано пояснень, яким саме чином ним було встановлено юридичну особу, котра здійснювала мовлення під позивним «DJ FM».

Вказані доводи відповідача спростовуються таким.

До матеріалів справи долучено CD-диск з відеозаписом фіксації публічного сповіщення (суд оглянув у судовому засіданні 08.07.2015 відеозапис фіксації порушення, доданий позивачем до матеріалів справи), з якої вбачається, що публічне сповіщення музичних творів відбувається в радіоефірі «DJ FM» на частоті 96,8 МГц з 15 год. 09 хв. до 16 год. 09 хв. 10.10.2014 саме в місті Києві, оскільки з 38 по 40 хвилини в ефірі пролунала реклама заходів, які мали відбутися саме в місті Києві (біля станції метро «Виставковий центр» на Куренівсько-Червоноармійській лінії; на вулиці Богдана Хмельницького, 30 ресторан «Дежавю»).

Станція метро з назвою «Виставковий центр» є лише в Київському метрополітені, як і ресторан «Дежавю» на вулиці Богдана Хмельницького, 30.

Цілком логічно, що заходи, які мають відбутися на території міста Києва, рекламуються на радіо, яке транслюється в м. Києві.

Прослуховування вказаного радіоефіру здійснювалося за допомогою пристрою - телефону; доказів того, що вказаний пристрій фізично не відтворював радіоефір чи на нього здійснювався вплив з метою спотворення радіоефіру, суду не подано.

Позивач подав суду копію листа Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення від 06.07.2015 № 7/294, в якому надано інформацію про таке: ТОВ «Українська Радіо група» видано ліцензію від 06.06.2002 НР № 0126-м на радіомовлення на частості 96,8 МГц, територія розповсюдження: м. Київ та прилеглі райони; термін дії ліцензії до 07.06.2016.

Таким чином, саме відповідач і саме на території міста Києва здійснював публічне сповіщення музичних творів.

Отже, судом встановлено, що виключні майнові авторські права на музичні твори «Stolen Dance», «Red Light Madness», «Sing it Back» належать позивачам; відповідач не надав доказів укладення угод із правовласниками, які б дозволяли публічне сповіщення вказаних творів; використання відповідачем спірних музичних творів у власній господарській діяльності відбулося без дозволу відповідного правовласника та без сплати авторської винагороди.

У судовому засіданні 06.07.2015 господарський суд міста Києва зобов'язав відповідача подати суду:

- запис ефіру радіостанції «DJ FM», в якому відбулося публічне сповіщення спірних музичних творів від 10.10.2014 в період з 15 год. 09 хв. до 16 год. 09 хв.;

- докази наявності виключних майнових прав відповідача на такі твори: «Stolen Dance», виконавець Milky Chance; композитор/автор тексту Rehbein Clemens; «Red Light Madness», виконавець Ian Carey; композитор/автор тексту Feldman Michael Carey; «Sing it Back», виконавець Moloko; композитор/автор тексту Brydon Mark Errington;

- у разі неможливості подати відповідні докази - мотивовані письмові пояснення.

Відповідач вказані вимоги суду не виконав та витребувані документи та пояснення не подав.

Разом з тим, у судовому засіданні 08.07.2015 представник відповідача зазначив, що відповідачем правомірно використовуються спірні музичні твори на підставі підписаних договорів з організаціями колективного управління та сплачується за це роялті, проте відповідач не вважає за доцільне надавати суду документи на підтвердження правомірного використання відповідачем спірних музичних творів.

Відповідно до пункту 2.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідно до частини першої статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово (частина друга статті 32 ГПК України).

Відповідач процесуальний обов'язок щодо виконання вимог суду не виконав; процесуальним правом з подання доказів, що підтверджують викладені обставини не скористався та не надав суду доказів (у розумінні статті 32 ГПК України), які б спростовували доводи позивача.

Що ж до посилання відповідача на судову практику, зокрема, рішення господарського суду Дніпропетровської області зі справи № 2/135-09(18/368-07(32/163-07(16/11(12/1) та рішення Печерського районного суду м. Києва зі справи № 2-4833/11, то вони є безпідставними, з огляду на таке:

- постановою Вищого господарського суду України рішення господарського суду Дніпропетровської області зі справи № 2/135-09(18/368-07(32/163-07(16/11(12/1) скасовано, а позовні вимоги Організації задоволені; у вказаній постанові касаційна інстанція зазначила, що факт того, що відеозапис фіксації порушення є копією, не впливає на належність такого доказу в розумінні статей 32, 34, 36 ГПК України;

- рішення ж Печерського районного суду м. Києва зі справи № 2-4833/11 не має преюдиційного значення у розумінні частини третьої статті 35 ГПК України.

Статтею 445 ЦК України передбачено право автора на плату за використання його твору, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншим законом.

Водночас використання твору без дозволу уповноваженої особи та без сплати авторської винагороди є порушенням авторського права, передбаченим пунктом «а» статті 50 Закону, за яке пунктом «г» частини другої статті 52 цього Закону передбачено можливість притягнення винної особи до відповідальності у вигляді сплати компенсації в розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат.

Так, у пункті 42 Постанови № 5 зазначено, що розмір компенсації визначається судом виходячи з позовних вимог, однак не може бути меншим від 10 і не може перевищувати 50 000 мінімальних заробітних плат (пункт «г» частини другої статті 52 Закону), які встановлені законом на час ухвалення рішення у справі.

Організацією у зверненні до господарського суду з даним позовом визначено суму компенсації 40 194 грн. (13 398 грн. (1*11*1 128 грн.) для позивача-1, 13 398 грн. (1*11*1 128 грн.) для позивача-2 та 13 398 грн. (1*11*1 128 грн.) для позивача-3), виходячи з того, що: суб'єктами майнових авторських прав відносно творів заявлені позивачі-1,2,3 («Stolen Dance» - іноземна організація колективного управління: Gesellschaft fur Musikalische Auffuhrungs-und Mechanische Vervielfaltigungsrechte (GEMA)); «Red Light Madness» - іноземна організація колективного управління: Broadcast Music Ink.; «Sing it Back» - іноземна організація колективного управління: Performing Right Society Limited); мінімальна заробітна плата складає 1 218 грн.; мінімальна сума компенсації складає десять мінімальних заробітних плат як компенсація за використання кожного твору.

Разом з тим, у підпункті 51.3 пункту 51 Постанови № 12 наведено, що у визначенні розміру такої компенсації господарським судам необхідно виходити з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених статтею 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності.

Розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання об'єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні.

У визначенні суми компенсації господарський суд має виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який установлено на час прийняття судом відповідного рішення.

Судом враховано, що ТОВ «Українська Радіо група» припустилося порушення щодо музичних творів вперше, а тому, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, доцільно притягнути відповідача до відповідальності у вигляді сплати компенсації у мінімальному розмірі (10 мінімальних заробітних плат кожному правовласнику), а саме у сумі 36 540 грн.

Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» встановлено у 2015 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1 218 гривень.

Отже, правомірним є стягнення з відповідача на користь позивачів 36 540 грн. (1 218 грн.х10х1 за «Stolen Dance»; 1 218 грн.х10х1 за «Red Light Madness»; 1 218 грн.х10х1 за «Sing it Back») суми компенсації; у стягненні ж решти позовних вимог слід відмовити.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 52 Закону суд може постановити рішення про накладення на порушника штрафу у розмірі 10 відсотків суми, присудженої судом на користь позивача. Сума штрафів передається у встановленому порядку до Державного бюджету України.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про накладення штрафу на відповідача у сумі 3 654 грн. (10% від 36 540 грн.)

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Українська Радіо група» (01024, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 28/2-а, н/п 43; ідентифікаційний код 31925861) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання даного рішення суду, на поточний рахунок державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 41-А, офіс 1-3; ідентифікаційний код 31025266) 36 540 (тридцять шість тисяч п'ятсот сорок) грн. компенсації за порушення майнових авторських прав і 1 660 (одну тисячу шістсот шістдесят) грн. 91 коп. судового збору.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Українська Радіо група» (01024, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 28/2-а, н/п 43; ідентифікаційний код 31925861) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання даного рішення суду, в доход державного бюджету України 3 654 (три тисячі п'ятдесят чотири) грн. штрафу за порушення майнових авторських прав.

4. Після набрання рішенням законної сили видати відповідні накази.

5. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.07.2015.

Суддя О. Марченко