ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2015 р.Справа № 922/3194/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

при секретарі судового засідання Кулабуховій А.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства " ВТБ Банк", м. Київ 3-я особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма "Тагіт", м. Херсон
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРІОН ГРУПП", м. Харків , 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕОКОМ", м. Харків
про визнання недійсним договору
за участю представників сторін:

не з'явились

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою про визнання іпотечного договору недійсним до відповідачів - Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРІОН ГРУПП", Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕОКОМ", в якій просить суд:

- визнати недійсним іпотечний договір від 12 липня 2014 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕОКОМ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОРІОН ГРУПП", посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В. та зареєстрований в реєстрі за номером 3140. Витрати по сплаті судового збору покласти на відповідачів.

Позовні вимоги, із посиланням на 203, статті 215 Цивільного кодексу України, частину третю статті 9, частину першу статті 13 Закону України "Про іпотеку", обґрунтовані тим, що за Договором іпотеки від 12 липня 2014 року без передбаченого законом погодження, передано нерухоме майно, щодо якого Позивач є іпотекодержателем на підставі Іпотечного договору від 26.04.2007 р. №115-Z/1.

Ухвалою господарського суду від 02.06.2015р. прийнято вказану позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 18.06.2015р. об 11:00 год.

Ухвалою господарського суду 18.06.2015 р. залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Тагіт".

Ухвалою господарського суду від 07.07.2015 р. розгляд справи відкладався на 21.07.2015 р. у зв'язку з неявкою представників сторін по справі.

20 липня 2015 року через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання (вх. №29087), в якому просить суд на виконання вимог ухвали господарського суду долучити до матеріалів справи докази направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів на адресу третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Тагіт". Надані документи судом досліджені та долучені до матеріалів справи.

В судове засідання представник позивача не з'явився, через канцелярію суду надав клопотання (вх. №29088), в якому просить суд розглянути справу без участі представника ПАТ "ВТБ Банк", у зв'язку з неможливістю направити свого уповноваженого представника для участі в судовому засіданні 21.07.2015 р.

Суд, дослідивши матеріали справи та враховуючи приписи статті 22 ГПК України, задовольняє вищевказане клопотання представника позивача та продовжує розгляд справи без його участі.

У призначене 21.07.2015 р. судове засідання відповідач-1 не з'явився, правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив, витребуваних судом документів не надав. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка про направлення ухвали про призначення справи до розгляду за адресою, вказаною у позовній заяві. Проте ухвала суду повернута без вручення адресатові з позначкою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання".

У призначене 21.07.2015 р. судове засідання відповідач-2 не з'явився, правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив, витребуваних судом документів не надав. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка про направлення ухвали про призначення справи до розгляду за адресою, вказаною у позовній заяві. Проте ухвала суду повернута без вручення адресатові з позначкою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання".

Судом перевірено адресу відповідачів, згідно з наданого витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, станом на час розгляду справи, місцезнаходження відповідача-1 - 61052, м. Харків, вул. Коцарська, буд. 15 та відповідача-2 - 61054, м. Харків, вул. Академіка Павлова, буд. 120 та саме на цю адресу судом надсилались процесуальні документи, а позивачем позовну заяву.

Відповідно до вимог частин 1, 3 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Як визначено у п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд вважає, що ним вжито всі заходи для належного повідомлення відповідачів по справі про час та місце розгляду справи.

В судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача (ТОВ Фірма "Тагіт) не з'явився, правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив, витребуваних судом документів не надав. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка про направлення ухвали про призначення справи до розгляду за адресою, вказаною у позовній заяві. Проте ухвала суду повернута без вручення адресатові з позначкою поштового відділення "за зазначеною адресою не проживає".

Враховуючи те, що норми ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає, згідно ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, за можливе розгляд справи за позовної заявою позивача за наявними у справі і додатково наданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази і таким чином з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 квітня 2007 року між ВАТ "ВТБ БАНК" (Іпотекодержатель, Банк), правонаступником якого є ПАТ "ВТБ БАНК", та ВАТ "Ольга" (Іпотекодавець) було укладено іпотечний договір №115-Z/1 (надалі - Іпотечний договір), предметом якого є передача Іпотекодавцем Іпотекодержателю в іпотеку нерухомого майна для забезпечення виконання зобов'язань в повному обсязі Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Тагіт", щодо повернення кредиту, перерахування плати за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій, будь-яких платежів, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюються кредитним договором №115-Ю, укладеного 26 квітня 2007 р., та будь-якими змінами та доповненнями до договору.

Іпотечний договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Христоєвою Т.В. за реєстровим номером №1876.

Яз зазначено в п. 1.2. Іпотечного договору згідно кредитного договору Іпотекодержатель надав Позичальнику грошові кошти (кредит) у вигляді відзивної відновлювальної мультивалютної кредитної лінії в сумі еквівалент 83 000 000,00 грн. на строк по 25.04.2009 р. включно, з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом за ставкою в гривні - 16,5 відсотків річних; в доларах США - 12,5 відсотків річних; з комісією за управління кредитом - 1,0 відсоток від суми кредиту, з поверненням кредиту в терміни, порядку та на умовах, що передбачені Кредитним договором.

До вказаного вище Іпотечного договору були внесені зміни Договорами №1 від 29.07.2008 р., №2 від 31.10.2008 р., №3 від 21.01.2009 р. про внесення змін та доповнень до Іпотечного договору №115-Z/1 від 26.04.2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Христоєвою Т.В., зареєстрованого в реєстрі за №1876.

Зокрема Договором №3 від 21.01.2009 р. сторони прийшли до згоди викласти пункт 1.2. Іпотечного договору №115-Z/1 від 26.04.2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Христоєвою Т.В., зареєстрованого в реєстрі за №1876, в наступній редакції:

"Згідно кредитного договору Іпотекодержатель надав Позичальнику грошові кошти (кредит) у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом в сумі: в гривні - 41 500 009,00 грн.; в доларах США - 8 217 820,00 доларів США на строк до 25 квітня 2009 року включно, з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом (основне зобов'язання) за ставкою в розмірі:

- 19,5 % відсотків річних у гривні;

- 13,5% відсотків річних в доларах США, та з одноразовою комісією за встановлення ліміту в розмірі 1,0 відсоток від суми кредиту, з поверненням кредиту в терміни, порядку та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Предмет застави забезпечує зобов'язання Позичальника пропорційно заборгованості за кредитною лінією в доларах США та гривні відповідно."

Предметом іпотеки є нежитлова будівля літ. "А-2", загальною площею 3435,7 метрів квадратних, що розташована за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, 167/1. Предмет іпотеки є власністю Іпотекодавця на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно б/н від 06.11.2003 р., видане виконавчим комітетом Харківської міської ради. Право власності Іпотекодавця на Предмет іпотеки зареєстровано КП "ХарМіськБТІ" 10 листопада 2003 р. та записано в реєстрову книгу за реєстраційним номером №3382789. Згідно з Витягу з права власності на нерухоме майно, наданого 24.04.07 р. КП "ХарМіськБТІ", експертна вартість нерухомого майна, що передається в іпотеку, складає 52 051 000,00 грн. (пункт 2.1. Іпотечного договору).

Як зазначено у п. 4.2. Іпотечного договору, Іпотекодавець має право виключно на підставі письмової згоди Іпотекодержателя зводити, знищувати стіни, здійснювати перебудову, проводити капітальний ремонт Предмету іпотеки, відчужувати його, передавати іншим особам в наступну іпотеку, в оренду/лізинг, в управління, користування, в спільну діяльність та в загалі з будь-яких підстав.

Згідно з п. 9.7. Іпотечного договору, договір вступає в силу з моменту нотаріального посвідчення та діє до повного виконання Позичальником зобов'язань за кредитним договором.

У відповідності до статті 73 Закону України "Про нотаріат", приватний нотаріус в той же день, коли укладався Іпотечний договір наклав заборону відчуження об'єкту зазначеного в іпотечному договорі.

Обтяження нерухомого майна іпотекою за Іпотечним договором зареєстроване 23 січня 2008 року у Державному реєстрі іпотек, про що свідчить Витяг про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек №16609595 від 23.01.2008 (а.с. 20).

Позивач у позовній заяві зазначив, що ТОВ Фірма "Тагіт" свої зобов'язання за Кредитним договором №115-Ю від 26 квітня 2007 року не виконало, станом на 27 квітня 2015 року розмір заборгованості становить 11 314 911,01 Доларів США, що підтверджується довідкою про стан заборгованості №3893/1-2 від 29.04.2015, виданою ПАТ "ВТБ Банк" (а.с. 21).

Як вбачається з Протоколу №1 про проведення цільового аукціону від 28 грудня 2012 року та Акту №1 про проведення цільового аукціону від 28 грудня 2012 року на нежитлову будівлю літера "А-2" загальною площею З 435,7 кв.м., яка розташована за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, 167/1, переможцем торгів з реалізації майна TOB "ОЛЬГА", які відбулися в рамках справи про банкрутство ТОВ "ОЛЬГА", було визнано ТОВ "ОРТІЯ".

Відповідно до Рішення Господарського суду Харківської області від 29 січня 2013 року по справі №922/296/13-г позов ТОВ "ОРТІЯ" до ТОВ "ОЛЬГА" про визнання за ТОВ "ОРТІЯ" права власності на Предмет Іпотеки за Первинним Договором Іпотеки був задоволений, право власності на Предмет Іпотеки визнано за ТОВ "ОРТІЯ".

Згодом ТОВ "ОТРІЯ" відчужило вказане вище нерухоме майно ТОВ "ОРІОН ГРУПП", яке набуло право власності на підставі Свідоцтва про право власності, серія та номер: 18833931, видане 11.03.2014, видавник: Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №37056135 від 30.04.2015 року (а.с. 22-27) між ТОВ "ОРІОН ГРУПП" та TOB "ТЕОКОМ" 12 липня 2014 року був укладений іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В. та зареєстрований в реєстрі за номером 3140.

Відповідно до умов зазначеного договору ТОВ "ОРІОН ГРУП" передало в іпотеку ТОВ "ТЕОКОМ" належне йому на праві власності нерухоме майно, що одночасно є Предметом Іпотеки за Первинним Договором Іпотеки, а саме: нежитлову будівлю літера "А-2" загальною площею 3 435,7 кв.м., яка розташована за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, 167/1.

ПАТ "ВТБ Банк" не надавав жодної згоди ТОВ "ОРІОН ГРУПП" чи будь-якій іншій особі на передачу нежитлової будівлі літера "А-2" загальною площею 3 435,7 кв.м., яка розташована за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, 167/1, в наступну іпотеку ТОВ "ТЕОКОМ".

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (абз. 4 п. 2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними»).

Заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків.

Як на підставу для визнання іпотечного договору від 12.07.2014 р., укладеного між відповідачами, недійсним позивач вказує на порушення під час його укладення вимог Закону України "Про іпотеку" та Іпотечного договору від 26.04.2007 р. №115-Z/1, а саме не отримано згоду в ПАТ "ВТБ Банк" на передачу нерухомого майна в наступну іпотеку.

Відповідно до ст. 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 576 Цивільного кодексу України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 583 Цивільного кодексу України заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Статтею 23 Закону України "Про іпотеку" зазначено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Як встановлено судом під час розгляду справи, Протоколом №1 про проведення цільового аукціону від 28 грудня 2012 року та Акту №1 про проведення цільового аукціону від 28 грудня 2012 року на нежитлову будівлю літера "А-2" загальною площею З 435,7 кв .м., яка розташована за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, 167/1, переможцем торгів з реалізації майна TOB "ОЛЬГА.", які відбулися в рамках справи про банкрутство ТОВ "ОЛЬГА.", було визнано ТОВ "ОРТІЯ".

Відповідно до Рішення Господарського суду Харківської області від 29 січня 2013 року по справі №922/296/13-г позов ТОВ "ОРТІЯ" до ТОВ "ОЛЬГА." про визнання за ТОВ "ОРТІЯ" права власності на Предмет Іпотеки за Первинним Договором Іпотеки був задоволений, право власності на Предмет Іпотеки визнано за ТОВ "ОРТІЯ".

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, в силу вимог статті 23 Закону України "Про іпотеку", ТОВ "ОРТІЯ" набуло статусу іпотекодавця за Іпотечним договором від 26.04.2007 р. №115-Z/1, з моменту переходу права власності на нежитлову будівлю літера "А-2" загальною площею З 435,7 кв .м., яка розташована за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, 167/1.

Згідно із частиною 3 статті 9 Закону України "Про іпотеку" іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя: зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істотні поліпшення цієї земельної ділянки; передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку; відчужувати предмет іпотеки; передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

Як зазначив позивач у позовній заяві, ТОВ "ОТРІЯ" відчужило вказане вище нерухоме майно ТОВ "ОРІОН ГРУПП", яке набуло право власності на підставі Свідоцтва про право власності, серія та номер: 18833931, видане 11.03.2014, видавник: Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №37056135 від 30.04.2015 року (а.с. 22-27) вбачається що, між ТОВ "ОРІОН ГРУПП" та TOB "ТЕОКОМ" 12 липня 2014 року був укладений іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В. та зареєстрований в реєстрі за номером 3140.

Відповідно до умов зазначеного договору (а.с. 112-115) ТОВ "ОРІОН ГРУП" передало в іпотеку ТОВ "ТЕОКОМ" належне йому на праві власності нерухоме майно, що одночасно є Предметом Іпотеки за Іпотечним договором від 26.04.2007 р. №115-Z/1, а саме: нежитлову будівлю літера "А-2" загальною площею 3 435,7 кв.м., яка розташована за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, 167/1.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України "Про іпотеку" предмет іпотеки може бути переданий в наступну іпотеку за згодою попередніх іпотекодержателів, якщо інше не встановлено попереднім іпотечним договором. Попередня іпотека має вищий пріоритет над наступними іпотеками. Наступна іпотека, предметом якої є декілька об'єктів, що належать різним особам і є предметом попередньої іпотеки, допускається за згодою власників усіх об'єктів нерухомого майна, переданих в спільну іпотеку.

Відповідно до частини 3 статті 12 Закону України "Про іпотеку" правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Судом встановлено, що відповідно до пункту 4.2. Іпотечного договору від 26.04.2007 р. №115-Z/1, укладеного між ПАТ "ВТБ Банк" та ВАТ "Ольга.", посвідченого приватним нотаріусом приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Христоєвою Т.В. та зареєстрованим у реєстрі за №1876, Іпотекодавець має право виключно на підставі письмової згоди Іпотекодержателя зводити, знищувати стіни, здійснювати перебудову, проводити капітальний ремонт Предмету іпотеки, відчужувати його, передавати іншим особам в наступну іпотеку, в оренду/лізинг, в управління, користування, в спільну діяльність та в загалі з будь-яких підстав.

ПАТ "ВТБ Банк" (Позивач) не надавав жодної згоди ТОВ "ОРІОН ГРУПП" чи будь-якій іншій особі на передачу нежитлової будівлі літера "А-2" загальною площею 3 435,7 кв.м., яка розташована за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, 167/1, в наступну іпотеку ТОВ "ТЕОКОМ".

У відповідності до ст. 15, 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із способів захисту цивільного права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Аналогічно ст. 20 ГК України передбачає можливість визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом з метою захисту прав і законних інтересів суб'єкта господарювання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідачами не надано суду жодних доказів на підтвердження отримання письмової згоди іпотекодержателя - ПАТ "ВТБ Банк" на передання предмету іпотеки у наступну іпотеку.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку щодо недійсності Іпотечного договору від 12 липня 2014 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕОКОМ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОРІОН ГРУПП", посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В. та зареєстрованого в реєстрі за номером 3140, зокрема з тих підстав, що ТОВ "ОРІОН ГРУПП" не було повідомлено ПАТ "ВТБ Банк" про передачу нежитлової будівлі літера "А-2" загальною площею 3 435,7 кв. м., яка розташована за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, 167/1 в наступну іпотеку, а тому послідуючі дії відносно даного майна є незаконними.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаючи судові витрати, які складаються з 1.218,00грн. судового збору на відповідачів у розмірі 609,00 грн. з кожного.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 13, 14, 19, Конституції України, статтями 15, 16, 203, 215, 575, 576, 583 Цивільного кодексу України, статтею 20 Господарського кодексу України, статтями 1,3, 9, 12, 13, 23 Закону України "Про іпотеку", статтями 1, 4, 12, 22, 29, 32, 33, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним іпотечний договір від 12 липня 2014 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕОКОМ" () та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОРІОН ГРУПП" (), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В. та зареєстрований в реєстрі за номером 3140.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕОКОМ" (61054, місто Харків, вул. Академіка Павлова, буд. 120, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ВТБ БАНК" (01004, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка / вулиця Пушкінська, буд. 8/26, ) судові витрати в розмірі 609 (шiстсот дев`ять) грн. 00 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРІОН ГРУПП" (61052, місто Харків, вул. Коцарська, буд. 15, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ВТБ БАНК" (01004, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка / вулиця Пушкінська, буд. 8/26, ) судові витрати в розмірі 609 (шiстсот дев`ять) грн. 00 коп.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 23.07.2015 р.

Суддя Т.О. Пономаренко

справа № 922/3194/15