ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2015 р. Справа № 922/1473/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Сіверін В. І., суддя Терещенко О.І. , суддя Ільїн О.В.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, за довіреністю від 19.12.2013р. №ВТО 996294;

відповідача - Пулькін Ю.П., за довіреністю від 28.04.2015р.б/н.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "Даніка", м. Харків (вх. №3184Х/1-18)

на рішення господарського суду Харківської області від 12.05.2015р.

у справі № 922/1473/15

за позовом Фізичної особи ОСОБА_3, м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "Даніка", м. Харків

про стягнення коштів в сумі 109 880 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 12.05.2015р. (суддя Жельне С.Ч.) позов задоволено; стягнуто з ТОВ - фірма "Даніка" на користь ОСОБА_3 вартість частки в статутному капіталі в розмірі 109 880 грн., а також суму витрат зі сплати судового збору в розмірі 2 197,60 грн. Оскаржуване рішення місцевого господарського суду з посиланням на статтю 54 Закону України «Про господарські товариства» мотивоване нездійсненням виплати відповідачем вартості частки позивача в майні ТОВ - фірма «Даніка».

Товариство з обмеженою відповідальністю - фірма "Даніка", м. Харків з рішенням місцевого господарського суду не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 12.05.2015р. у справі №922/1473/15 та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Автоматизованою системою документообігу Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу (справу) призначено для розгляду судді-доповідачу Терещенко О.І.

Розпорядженням секретаря першої судової палати Харківського апеляційного господарського суду для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Сіверін В.І., суддя Терещенко О.І., суддя Ільїн О.В.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 05.06.2015р. (колегія суддів у складі: головуючий суддя Сіверін В.І., суддя Терещенко О.І., суддя Ільїн О.В.) прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 07.07.2015р.

07.07.2015р. на адресу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін. (вх.№10306).

У судовому засіданні 07.07.2015р. оголошено перерву до 15.07.2015р.

У судовому засіданні 15.07.2015р. представник відповідача підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні представників відповідача та позивача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, колегія суддів встановила наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом, ОСОБА_3 була учасником ТОВ - фірма "Даніка" з часткою в статутному капіталі 33,3 %, що становить 119 880 грн.

Відповідно до п. 6.2 Статуту ТОВ - фірма "Даніка", розмір статутного фонду товариства становить 360 000 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 серпня 2012 року загальними зборами учасників ТОВ фірма "Даніка" прийнято рішення, оформлене протоколом № 33, про виключення ОСОБА_3 зі складу учасників товариства та про виплату їй вартості частини майна товариства, пропорційно її частці в статутному фонді товариства в строк до 12 місяців з дня виключення, а також про виплату їй частини прибутку, одержаного товариством в 2012 році.

У зв'язку із невиконанням відповідачем покладених на нього зобов'язань, регламентованих вищезазначеним рішенням загальних зборів учасників товариства, ОСОБА_3 19.12.2013 року звернулась до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з ТОВ - фірма "Даніка" вартості належної їй частки в статутному капіталі товариства в розмірі 10 000 грн., а також частки прибутку, отриманого підприємством в 2012 році.

Рішенням господарського суду Харківської області від 01.10.2014 року у справі № 922/5195/13 було встановлено факт неотримання ТОВ - фірма "Даніка" прибутку в 2012 році на підставі чого в задоволенні позовних вимог було відмовлено повністю.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25.11.2014 року, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 28.01.2015 року, ухвалене місцевим господарським судом рішення було скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення частки в статутному капіталі товариства в розмірі 10 000 грн. та прийнято в цій частині нове рішення про задоволення позову. В іншій частині рішення залишено без змін.

Отже, за результатами вирішення справи № 922/5195/13 судами було встановлено факт наявності обов'язку ТОВ - фірма "Даніка" сплатити позивачу вартість належної їй частки в статутному капіталі товариства.

Відповідно до ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Наразі ж, в межах розгляду даної справи № 922/1473/15, позивачкою заявлено до стягнення з ТОВ - фірма "Даніка" решту вартості належної їй частки у статутному капіталі товариства - відповідача в розмірі 109 880 грн., яка не була предметом розгляду у справі № 922/5195/13.

Зазначене вище стало підставою для звернення позивача до господарського суду Харківської області з відповідним позовом, в якому останній просив стягнути з відповідача на його користь частку в Статутному капіталі в розмірі 109 880,00 грн.

12.05.2015р. господарським судом Харківської області прийнято оскаржуване рішення, з підстав наведених вище.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Статтею 10 Закону України "Про господарські товариства" встановлено, що учасники товариства мають право вийти в установленому порядку з товариства. Учасник, який виходить із товариства з обмеженою відповідальністю, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства.

Статтею 148 Цивільного кодексу України встановлено, що порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному капіталі, а також порядок і строки її виплати встановлюються статутом і законом.

Згідно ст. 54 Закону України "Про господарські товариства" встановлено, що при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі.

Учаснику, який вибув, виплачується належна йому частка прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту його виходу. Майно, передане учасником товариству тільки в користування, повертається в натуральній формі без винагороди.

Крім того, п.п. 8.2, 8.3 Статуту ТОВ - фірма "Даніка" передбачено, що при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному (складеному) капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі.

Отже, при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю у товариства виникає обов'язок сплатити йому вартість частини майна товариства, пропорційну його частці у статутному фонді товариства, або здійснити такий розрахунок на вимогу учасника та за згодою товариства у натуральній формі.

Приписами статті 177 Цивільного кодексу України встановлено, що об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні та нематеріальні блага.

Відповідно до частини 1 статті 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. За змістом частини 1 статті 66 та статті 139 Господарського кодексу України майно підприємства становлять речі та інші цінності (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб'єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна підприємства.

Отже, вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, повинна відповідати вартості чистих активів товариства, яка визначається в порядку, встановленому законодавством, пропорційно його частці в статутному капіталі товариства на підставі балансу, складеного на дату виходу (виключення). Розрахунок належної учаснику частини прибутку здійснюється на дату виходу (виключення) з товариства.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що гроші, які були внесені позивачем в якості частки в статутному капіталі за своєю природою та у відповідності до приписів чинного законодавства України є майном та у відповідності до статті 64 Закону України «Про господарські товариства» є таким майном, на яке може бути здійснене стягнення як на майно, пропорційне частці у статутному капіталі.

Тієї ж позиції дійшов Верховний Суд України у постанові від 18.11.2014 року у справі № 910/10168/13.

Крім того, згідно розділу шостого Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "Даніка", внесок ОСОБА_3 до статутного капіталу товариства у вигляді грошових коштів складає 119 880 грн.

Як вбачається з протоколу № 33 позачергових загальних зборів учасників ТОВ - фірма "Даніка" від 30.08.2012 р., на зборах, зокрема, було вирішено виключити ОСОБА_3 з товариства на підставі ст. 64 Закону України "Про господарські товариства"; провести з ОСОБА_3 розрахунки відповідно до чинного законодавства України, а саме виплатити вартість частини майна товариства, пропорційно її частці у статутному капіталі; виплату здійснити після затвердження звіту за рік, в якому її виключено з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виключення.

Рішення зборів та протокол № 33 від 30.08.2012 р. на момент розгляду справи є чинними, в судовому порядку не скасовані.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю у товариства виникає обов'язок сплатити вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному фонді товариства.

Проте, відповідач в порушення нори чинного законодавства України, попри наявності обов'язку здійснення розрахунків з позивачем щодо сплати частки майна, пропорційній частці у статутному капіталі не виконав свої зобов'язання.

Отже, господарський суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про задоволення позову, у зв'язку з невиплатою позивачу вартості його частки в майні ТОВ - фірма "Даніка".

Під час розгляду справи в місцевому господарському суді відповідачем заявлено клопотання про припинення провадження у справі, у зв'язку з тим, що на даний час вже є рішення господарського суду, який в межах своєї компетенції вирішив спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

В обґрунтування заявленого клопотання відповідач посилається на наявність постанови Харківського апеляційного господарського суду від 25.11.2014 року по справі № 922/5159/13, відповідно до якої на користь ОСОБА_3 вже було присуджено до стягнення належну їй частку в статутному капіталі ТОВ - фірма "Даніка".

Місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про відмову в задоволенні вказаного клопотання, у зв'язку з тим, що в межах розгляду даної справи № 922/1473/15 позивачем заявлено до стягнення з ТОВ - фірма "Даніка" частини вартості від належної їй частки у статутному капіталі товариства в розмірі 109 880 грн., яка не була предметом розгляду у справі № 922/5195/13.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на статті 17 та 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та зазначає, що в ході розгляду справи про визнання банкрутом ТОВ Фірма «Даніка» ОСОБА_3 була зобов'язана надати місцевому господарському суду заяву з вимогою до боржника, а також документи, що їх підтверджують протягом 30 днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Проте, колегія суддів не погоджується з зазначеним вище, з огляду на таке.

Приписами статті 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлено, що кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Отже, посилання апелянта на норми законодавства України, які регулюють порядок та процедуру виявлення кредиторів та формування конкурсу кредиторів у процедурі банкрутства є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, апелянт в обґрунтування своєї правової позиції вказує, що посилання позивача при зверненні до місцевого господарського суду з позовом на п.30 постанови Верховного Суду України від 24.10.2008 р. №13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» є необґрунтованими та такими, що не можуть бути прийняті господарським судом.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 30 постанови Верховного Суду України від 24.10.2008 р. №13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів», при визначенні порядку і способу обчислення вартості частини майна товариства та частини прибутку, яку має право отримати учасник при виході (виключенні) з ТОВ (ТДВ), а також порядку і строків їх виплати господарські суди мають застосовувати відповідні положення установчих документів товариства.

За таких обставин, зазначені посилання апелянта є хибними, оскільки обов'язок здійснення товариством виплати частки позивача у статутному капіталі передбачений насамперед Статутом ТОВ - фірма «Даніка» та чинним законодавством України.

Також, колегія суддів вважає безпідставним твердження апелянта про невірно обраний спосіб захисту порушеного права позивачем та зазначає, що позивачем вірно застосовано правовий спосіб захисту порушеного права, а саме заявлено вимогу про стягнення частки у статутному капіталі, що передбачено чинним законодавством України, а саме предмет позову, суть якого полягає у стягненні частки у статутному капіталі випливає безпосередньо зі статті 64 Закону України «Про господарські товариства».

Також, апелянт в обґрунтування своєї правової позиції зазначає, що позивач не надав належних доказів затвердження звіту та вказує на те, що обов'язок товариства сплатити позивачу частку у статутному капіталі виникає після спливу 7-ми днів з моменту пред'явлення відповідної вимоги відповідачу, на підставі статті 530 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи містять докази звернення позивача з відповідними претензіями, в яких останній просить виплатити частку у статутному капіталі у сумі 119 880 грн., вартість майна, пропорційну частці у статутному капіталі та частину доходу товариства, отриманої у поточному році до моменту виключення ОСОБА_3

Щодо тверджень апелянта про те, що місцевим господарським судом неповідомлено відповідача про час та місце розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з повідомлення про вручення поштового відправлення №060, 24.03.2015р. Ситайло Ю.С. - представник ТОВ - фірма «Даніка» особисто отримав копію ухвали про порушення провадження у справі. (а.с.40).

За таких обставин, посилання апелянта на його неналежне повідомлення спростовуються матеріалами справи.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського суду.

Відповідно до частини 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення у даній справі прийнято при повному з'ясуванні фактичних обставин справи у відповідності з нормам матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підстав для його зміни чи скасування не вбачається. Натомість, доводи, викладені у апеляційній скарзі, колегія суддів вважає непереконливими та такими, що спростовуються наявними доказами та матеріалами справи.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді рішення, у зв'язку з чим апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "Даніка", м. Харків слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області - без змін.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 99, 101, ч.1 ст.103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "Даніка", м. Харків залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 12.05.2015р. у справі №922/1473/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складений 20.07.2015р.

Головуючий суддя Сіверін В. І.

Суддя Терещенко О.І.

Суддя Ільїн О.В.