ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року Справа № 912/1141/13

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Корсака В.А.

суддів Прокопанич Г.К.

Шаргала В.І.

За участю представників:

Позивача: Феоктістова О.В., дов. № 821-10 від 29.07.2014 року;

Відповідача -1: Мужика Л.І., дов. № 243 від 15.09.2014 року;

Відповідача -2: не з'явився;

розглянувши касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "Креатив" на ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 22.10.2014 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.04.2015 року

у справі № 912/1141/13 господарського суду Кіровоградської області

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи"

про визнання наказу господарського суду таким, що не підлягає виконанню частково

за позовом приватного акціонерного товариства "Креатив"

до відповідача -1 товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи"

відповідача -2 товариства з обмеженою відповідальністю "Соколівський консервний завод"

про стягнення 72 974 352,11 грн. збитків

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 20.08.2013 року у справі № 912/1141/13 стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" на користь приватного акціонерного товариства "Креатив" збитки у сумі 60 300 139,70 грн., витрати на сплату судового збору у сумі 68 820,00 грн. Позовні вимоги в частині стягнення 11 384 720,30 грн. упущеної вигоди та оплати вартості послуг зернового складу у сумі 1 289 492,11 грн. залишено без розгляду (т. 1, а.с. 6-8 матеріалів оскарження).

18.09.2013 року господарським судом Кіровоградської області видано наказ на примусове виконання вказаного рішення суду (т. 1, а.с. 9 матеріалів оскарження).

19.02.2014 року товариство з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" звернулось до господарського суду Кіровоградської області з заявою про визнання наказу господарського суду Кіровоградської області, виданого на виконання рішення господарського суду Кіровоградської області від 20.08.2013 року у справі № 912/1141/13 таким, що не підлягає виконанню повністю (т. 1, а.с. 11-13 матеріалів оскарження).

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 03.03.2014 року, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31.03.2014 року та постановою Вищого господарського суду України від 06.06.2014 року заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню залишено без задоволення.

У червні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" повторно звернулось до господарського суду Кіровоградської області з заявою про визнання наказу господарського суду Кіровоградської області від 18.09.2013 року, виданого на виконання рішення господарського суду Кіровоградської області від 20.08.2013 року у справі № 912/1141/13 таким, що не підлягає виконанню частково в сумі 11 376 182,43 грн. (т. 1, а.с. 29-32 матеріалів оскарження).

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 22.10.2014 року (суддя Макаренко Т.В.), залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.04.2015 року (головуючий Кощєв І.М., судді Євстигнеєв О.С., Бахмат Р.М.) (т. 2, а.с. 37-40 матеріалів оскарження) заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню частково в сумі 11 376 182,43 грн. задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню частково в сумі 11 376 182,43 грн. наказ господарського суду Кіровоградської області від 18.09.2013 року, виданого на виконання рішення господарського суду Кіровоградської області від 20.08.2013 року у справі № 912/1141/13 (т. 1, а.с. 1-4 матеріалів оскарження).

Не погодившись з прийнятими судовими рішеннями, приватне акціонерне товариство "Креатив" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, просило оскаржені судові акти скасувати, відмовити у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню частково (т. 2, а.с. 52-57 матеріалів оскарження).

Розпорядженням секретаря другої судової палати № 03-05/942 від 10.06.2015 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Корсак В.А., судді Прокопанич Г.К. (доповідач), Шаргало В.І. (т. 2, а.с. 49 матеріалів оскарження).

Ухвалою Вищого господарського суду України від 10.06.2015 року касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "Креатив" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 18.06.2015 року (т. 2, а.с. 50-51 матеріалів оскарження).

Ухвалою Вищого господарського суду України від 18.06.2015 року продовжено строк розгляду касаційної скарги, розгляд справи відкладено на 09.07.2015 року (т. 2, а.с. 70-72 матеріалів оскарження).

Ухвалою Вищого господарського суду України від 09.07.2015 року розгляд справи відкладено на 15.07.2015 року (т. 2, а.с. 76-78 матеріалів оскарження).

У судове засідання 15.07.2015 року представник відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "Соколівський консервний завод" не з'явився, причин неявки суду не повідомив.

Відповідно до абз. 1 п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

З врахуванням вищенаведеного судова колегія визнала за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "Соколівський консервний завод".

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, вислухавши представників позивача - приватного акціонерного товариства "Креатив", відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи", обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 20.11.2013 року приватним акціонерним товариством "Креатив" та товариством з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" було укладено мирову угоду, відповідно до умов якої товариство з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" у строк до 23.11.2013 року зобов'язалось сплатити на користь приватного акціонерного товариства "Креатив" частину боргу у сумі 48 992 777,27 грн. відповідно до рішення господарського суду Кіровоградської області від 20.08.2013 року у справі № 912/1141/13 (т. 1, а.с. 14 матеріалів оскарження).

Пунктом 4.4 мирової угоди сторони погодили, що з моменту виконання товариством з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" пункту 4.1 угоди його зобов'язання по сплаті інших, ніж передбачені даною угодою платежів, припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) приватним акціонерним товариством "Креатив" відповідача відповідно до ст. 605 Цивільного кодексу України.

Згідно п. 5.1 мирової угоди сторони дійшли згоди щодо повного та остаточного врегулювання будь-яких зустрічних претензій та відсутності будь-яких інших вимог за умови належного та своєчасного виконання відповідачем зобов'язань за даною мировою угодою.

Судами встановлено, що на виконання умов зазначеної угоди товариством з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" перераховано позивачу 48 992 777,28 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 3556, № 3569, № 3672 від 22.11.2013 року (т. 1, а.с. 16-18 матеріалів оскарження).

Також на виконання п. 4.5 мирової угоди товариство з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" подало до Дніпропетровського апеляційного господарського суду заяву про відмову від апеляційної скарги у справі № 912/1141/13, за результатами розгляду якої Дніпропетровський апеляційний господарський суд ухвалою від 04.12.2013 року припинив апеляційне провадження у справі.

Тобто, як встановлено судами, сторонами, а саме, відповідачем, розпочато виконання умов вищезазначеної угоди.

Проте, за заявою стягувача від 31.01.2014 року № 97/10 органом державної виконавчої служби винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу від 18.09.2013 року № 912/1141/13.

Викладене стало підставою для звернення товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню частково в сумі 11 376 182,43 грн.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що укладена між сторонами угода від 20.11.2013 року не може бути мировою угодою у розумінні норм ч. 3 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" та ч. 4 ст. 121 ГПК України, а є правочином, який укладено між двома господарюючими суб'єктами, що не суперечить положенням цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно ст. 605 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Задовольняючи заяву боржника про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню частково в сумі 11 376 182,43 грн., суди з посиланням на ст. 35 ГПК України виходили з того, що у справі № 912/1464/13 встановлено, що укладена між товариством з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" та приватним акціонерним товариством "Креатив" угода від 20.11.2013 року є чинною та не визнана судом недійсною.

Отже, обов'язок товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" щодо сплати на користь приватного акціонерного товариства "Креатив" 60 300 139,70 грн. збитків відсутній у зв'язку з його припиненням внаслідок часткового добровільного виконання та, як зазначено в ч. 4 ст.117 ГПК України, з інших причин, а саме, прощення боргу.

Проте, висновки судів попередніх інстанцій є передчасними.

Пунктами 1, 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 6 "Про судове рішення" роз'яснено, що рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Як зазначалось вище, підставою для звернення товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" з відповідною заявою слугувала постанова органу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу від 18.09.2013 року № 912/1141/13.

Проте, суди попередніх інстанцій не звернули уваги, що постановою від 18.09.2014 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання наказу від 18.09.2013 року № 912/1141/13 на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" (т. 1, а.с. 49-52 матеріалів оскарження).

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України від 21.04.199 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Суди попередніх інстанцій не з'ясували, чи дійсно виконавче провадження є закінченим та чи можливо у такому випадку визнавати наказ таким, що не підлягає частковому виконанню.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вимоги щодо належності та допустимості доказів встановлені ст. 34 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим, у порушення вищенаведеної норми процесуального закону матеріали справи містять копії документів (т. 1, а.с. 5-73), не засвідчених належним чином, відповідно до п. 5.27 Вимог до оформлення документів ДСТУ 4163-2003, затверджених наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 року № 55 та ст. 36 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно ч. 2 ст. 36 Господарського процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Пунктом 4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 6 "Про судове рішення" передбачено, що господарським судам слід виходити з того, що рішення може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом. При цьому необхідно мати на увазі, що згідно зі статтею 43 ГПК України наявні докази підлягають оцінці у їх сукупності і жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, прийняті у справі судові рішення грунтуються на неналежних доказах.

Згідно ч. 1 ст. 11110 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 1119 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд, якщо суд припустився порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Оскільки оскаржені судові акти прийнято з порушенням норм процесуального права, ухвала місцевого господарського суду та постанова апеляційної інстанції підлягають скасуванню з передачею заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" про визнання наказу господарського суду таким, що не підлягає виконанню частково на новий розгляд до господарського суду Кіровоградської області.

Керуючись ст.ст. 1117, 1119 - 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "Креатив" задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 22.10.2014 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.04.2015 року у справі № 912/1141/13 скасувати.

Справу № 912/1141/13 передати до господарського суду Кіровоградської області для нового розгляду заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" про визнання наказу господарського суду таким, що не підлягає виконанню частково.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді: Г.К. Прокопанич

В.І. Шаргало