ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2015 р. Справа№ 914/1559/15

Господарський суд Львівської області у складі судді Р.Матвіїва при секретарі судового засідання О. Сало розглянув матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорожні знаки", с. Черляни, Львівська область;

до відповідача: Дочірнього підприємства "Львівський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобльні догороги України", м. Львів;

про: стягнення 129 969 грн. 84 коп.

У судовому засіданні взяли участь представники:

позивача: Багрій О.Л. - представник на підставі довіреності від 07.05.215 року;

відповідача: не з`явився.

Обставини розгляду справи. Ухвалою суду від 18.05.2015 року прийнято до розгляду позовну заяву та порушено провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорожні знаки" до Дочірнього підприємства "Львівський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобльні догороги України" про стягнення 129 969 грн. 84 коп. Розгляд справи призначено на 09.06.2015 року.

У судове засідання 09.06.2015 року представники сторін не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, наявні у матеріалах справи. Представник позивача через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи та клопотання про долучення документів до матеріалів справи на виконання вимог ухвал суду. Представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи. Судом відкладено розгляд справи на 23.06.2015 року.

У судовому засіданні 23.06.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив. Сторони вимоги попередніх ухвал суду не виконали. Розгляд справи відкладено на 02.07.2015 року.

У судове засідання 02.07.2015 року з'явився представник позивача, позовні вимоги підтримав, подав довідку про відсутність здійснення відповідачем будь-яких оплат та розмір заборгованості станом на 02.07.2015 року становить 84 296 грн., подав для огляду оригінали документів, на яких видно відтиски печаток обох сторін, подано належну копію довідки про вартість виконаних будівельних робіт, акта приймання виконаних будівельних робіт, підсумкової відомості ресурсів.

Відповідно до п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Клопотань про здійснення фіксації судового процесу технічними засобами сторони не заявляли.

Представнику позивача, що брав участь в судових засіданнях, роз'яснено зміст ст. ст. 20, 22 Господарського процесуального кодексу України щодо його прав та обов'язків, зокрема про право заявляти відводи судді.

У судовому засіданні 02.07.2015 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору. Спір між сторонами виник у зв'язку із неналежним, на переконання позивача, виконанням відповідачем зобов'язань за договором підряду, а саме в частині здійснення оплати виконаних підрядних робіт. Товариство з обмеженою відповідальністю "Дорожні знаки" (надалі по тексту рішення - позивач, субпідрядник згідно з договором) звернулось до суду із позовом Дочірнього підприємства "Львівський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобльні догороги України" (надалі по тексу рішення - відповідач, генпідрядник згідно з договором) про стягнення 129 969 грн. 84 коп. заборгованості, з яких 84 296 грн. 00 коп. основного боргу, 42 320 грн. 48 коп. інфляційних втрат, 3 353 грн. 36 коп. 3% річних.

Відповідач явки представника у судове засідання не забезпечив, відзиву на позовну заяву не подав, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

У процесі розгляду справи суд встановив наступне. 03.12.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дорожні знаки" та Дочірнім підприємством "Львівський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобльні дороги України" було укладено договір № ЗДЧ на надання послуг (виконання робіт) з поточного ремонту автомобільної дороги Довжанка-Черляни Львівської області, згідно з п. 1.1 якого позивач зобов'язався виконати роботи поточного ремонту автомобільної дороги Довжанка-Черляни Львівської області (надалі по тексту рішення - роботи), а відповідач - зобов'язався прийняти та оплатити такі роботи.

Договірна ціна є динамічною та становить 86 328 грн. 66 коп., згідно з пунктом 3.1 Договору.

П. 4 договору сторони обумовили порядок здійснення оплати, порядок здачі-приймання закінчених робіт, проведення розрахунку за виконані роботи, відповідно до якого здача-приймання закінчених робіт (об'єкту) здійснюється відповідно до вимог нормативних актів. Здача-приймання виконаних робіт оформляється актом приймання виконаних підрядних робіт (форма №КБ-2в) та підписується уповноваженою особою філії за якою згідно з ДГ закріплена дана ділянка дороги (п. 4.4). Датою передачі робіт від субпідрядника генпідряднику, вважається дата підписання Акту приймання виконаних підрядних робіт (форма № КБ-2в) та довідок про вартість виконаних підрядних робіт (форма № КБ № 3) (п. 4.6).

Субпідрядник виконав роботи, а генпідрядник прийняв виконанні роботи у сумі 84 296 грн., про що свідчать акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року та довідка про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року.

Розрахунки за виконані роботи по цьому договору здійснюються шляхом перерахування відповідних коштів на рахунок субпідрядника після одержання від субпідрядника рахунку на оплату робіт та після підписання сторонами Акту приймання виконаних підрядних робіт (форма № КБ-2в) та довідки про вартість виконаних робіт (форма № КБ-3), а також після одержання від субпідрядника документів, зазначених пунктом 4.2 договору та виключно після отримання розрахунку в межах фінансування від замовника.

Позивачем виставлено рахунок за надані послуги №СФ-12/01 від 31.12.2013 року у сумі 84 296 грн. (замовлення договір № 3 ДЧ від 03.12.2013 року).

Дані факти матеріалами справи підтверджені, сторонам не заперечувались та документально не спростовувались.

Дослідивши представлені суду докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає позовні вимоги підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення частково з огляду на наступне.

Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як встановлено судом вище, підставою виникнення правовідносин між сторонами є договір про надання послуг (виконання робіт) з поточного ремонту автомобільної дороги Довжанка-Черляни Львівської області (встановлення дорожніх знаків).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 873 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення передбачено частиною 1 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України: суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За умовами договору позивач зобов'язався виконати підрядні роботи, а позивач прийняти і оплатити їх вартість.

Відповідно о п. 5.1 договору роботи вважаються виконаними після підписання Акту приймання виконаних підрядних робіт (форма № КБ-2в) та довідки про вартість виконаних робіт (форма № КБ-3).

За приписами частини першої статті 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

До матеріалів справи долучено докази, з яких вбачається виконання позивачем обов'язку щодо встановлення і монтажу дорожніх знаків. Довідка про вартість виконаних будівельних робіт, акт приймання виконаних будівельних робіт підписані представниками сторін 30.12.2013 року та скріплені печатками підприємств. Зауваження до підписаних актів відсутні.

Відповідно до положень пункту 4.1 договору розрахунки за виконані роботи по цьому договору здійснюються шляхом перерахування відповідних коштів на рахунок субпідрядника після одержання від субпідрядника рахунку на оплату робіт після підписання сторонами акту приймання виконаних підрядних робіт та довідки про вартість виконаних робіт, а також після одержання від субпідрядника документів, зазначених пунктом 4.2 договору та включно після отримання розрахунку в межах фінансування від замовника. До рахунка додаються документи, що підтверджують належну якість робіт, первинні документи, передбачені для даного виду робіт чинним законодавством (в тому числі накладні на матеріали. В разі ненадання зазначених цим пунктом договору документів субпідрядник зобов'язується відшкодувати спричинені генпідряднику таким ненаданням збитки (витрати).

Відповідно до частини четвертої статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

У свою чергу, обов'язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника. Отже, замовник на порушення вимог статей 853, 882 ЦК України безпідставно відмовився від прийняття робіт, своєчасно не заявивши про їх недоліки (за наявності таких), і отже він не звільняється від обов'язку оплатити роботи, виконані за договором підряду (див. постанову Вищого господарського суду України від 11.05.2012 № 21/5005/14068/2011).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договором сторони не визначили відтермінування здійснення оплати за виконані роботи.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ст. 854 Цивільного кодексу України).

Матеріалами справи підтверджено підписання Акту приймання виконаних підрядних робіт (форма № КБ-2в), довідки про вартість виконаних підрядних робіт (форма № КБ № 3), представлення до оплати рахунка від 31.12.2013 року, що було підставою для здійснення генпідрядником договірних зобов'язань по оплаті виконаних субпідрядником робіт. У матеріали справи сторонами не подано доказів здійснення відповідачем оплати за договором від 03.12.2013 року у строки, визначені договором, як і в процесі розгляду справи, відповідачем не спростовано позовних вимог, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про достатність підстав для стягнення з відповідача 84 296 грн. 00 коп. основного боргу.

Крім стягнення основної суми боргу, позивач просив стягнути 42 320 грн. 48 коп. інфляційних втрат, 3 353 грн. 36 коп. 3% річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника (п. 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання (п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

З огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань (п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

Здійснивши перерахунок заявлених інфляційних втрат з урахуванням, зокрема, положення п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», суд вважає обґрунтованими інфляційні втрати в розмірі 35 151 грн. 43 коп. Розмір 3 % річних порахований правильно та підлягає стягненню у повному обсязі.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 75, 82-84, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Львівський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобльні догороги України" (79053, Львівська обл., місто Львів, вул. Володимира Великого, будинок 54, код ЄДР 31978981) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорожні знаки" (81554, Львівська обл., Городоцький район, село Черляни, вул. Польова, будинок 34, код ЄДР 32127030) 84 296 грн. 00 коп. основного боргу, 35 151 грн. 43 коп. інфляційних втрат, 3 353 грн. 36 коп. 3% річних.

Відмовити у задоволенні позовних вимог у частині стягнення 7 169 грн. 05 коп. інфляційних втрат.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили, в порядку статті 116 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст. ст. 91- 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складене 06.07.2015 року.

Суддя Матвіїв Р.І.