РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2015Справа №910/11938/15

За позовом Управління державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптека "Верітас", м. Київ

про стягнення заборгованості за послуги охорони та неустойки за прострочення платежу в розмірі 1957,84 грн.

Суддя Комарова О.С.

За участю представників сторін:

від позивача Одинець Л.П. (представник за довіреністю);

від відповідача не з'явились.

В судовому засіданні 14 липня 2015 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в м. Києві, 08.05.2015 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою № 24/91439/Ан від 29.04.2015 року до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптека "Верітас", про стягнення заборгованості за послуги охорони та неустойки за прострочення платежу в розмірі 1957,84 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як замовник, не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за договором на надання послуг охорони майна, зокрема, у визначені відповідним договором строки не здійснив в повному обсязі оплату вартості наданих йому позивачем, як виконавцем, послуг, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Ухвалою суду від 13.05.2015 року (суддя Комарова О.С.) порушено провадження у справі № 910/11938/15 та призначено розгляд справи на 09.06.2015 року.

Через відділ діловодства суду 28.05.2015 р. від позивача надійшли документи, які було долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні 09.06.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав, дав пояснення по суті спору, заявив клопотання про долучення документів до матеріалів справи, а також клопотання про продовження строків розгляду справи на 15 днів.

Представник відповідача в судове засідання 09.06.2015 року не з'явився, вимог ухвали не виконав, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.06.2015 року судом, за клопотанням представника позивача, у відповідності до положень ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, продовжено строк вирішення спору на 15 (п'ятнадцять) днів, розгляд справи відкладено на 14.07.2015 року.

Представник позивача 14.07.2015 року в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача 14.07.2015 року в судове засідання не з'явився.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на тому, що застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

У відповідності до п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд -

ВСТАНОВИВ:

16 травня 2014 між Управлінням Державної служби охорони при ГУ МВС України в місті Києві (далі - виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аптека "Верітас" укладено договір № 1847-Доб/2014/Дн на надання послуг спостереження сигналізації термінового виклику наряду охорони (далі - Договір), відповідно до п. 2.1. замовник доручає, а виконавець зобов'язується здійснювати спостереження та обслуговування сигналізації на об'єкті замовника, забезпечити негайне прибуття наряду охорони на об'єкт у разі спрацювання сигналізації та здійснення нарядом охорони відповідних дій, спрямованих на встановлення причин спрацювання сигналізації, а в разі необхідності - припинення правопорушення або злочину на об'єкті.

Позивач зазначає, що свої зобов'язання за Договором виконував належним чином, що підтверджується Актами прийому-здачі виконаних робіт за листопад-грудень 2014 року та січень-лютий 2015 року. В той же час, замовник свої зобов'язання за Договором належним чином не виконав, розрахунок за отримані послуги не здійснив, чим порушив права позивача та умови Договору.

Крім того, враховуючи неналежне виконання відповідачем умов договору, позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптека "Верітас" пеню у розмірі 133,05 грн.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до 3.2 Договору оплата за цим Договором здійснюється замовником щомісячно до 20-го числа місяця, в якому надаються послуги, шляхом перерахування замовником грошових коштів у сумі місячної вартості послуг, визначеної в Розрахунку, на рахунок Виконавця.

Умовами п.п. 7.1, 7.2 Договору встановлено, що даний Договір набирає чинності з 16.05.2014 р. та є чинним протягом 3 місяців. Договір поновлюється на строк, встановлений п.7.1 даного Договору, якщо жодна із сторін не менше ніж за 15 днів до закінчення строку чинності Договору письмово не заявить про його припинення. Кількість разів поновлення Договору не обмежується.

Відповідно Додатку № 2 до Договору сторони узгодили вартість спостереження, в якому встановлено, що загальна вартість договору складає 6 099,60 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору позивачем були надані послуги, а відповідачем, в свою чергу, прийняті вказані послуги, що підтверджується актами прийому - здачі виконаних робіт/послуг за листопад-грудень 2014 року та за січень-лютий 2015 р. на суму 1824,79 грн., проте належним чином оформлені та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень не всі акти прийому-здачі виконаних робіт, зокрема, в матеріалах справи наявний акт прийому-здачі виконаних робіт за січень, який не підписаний уповноваженим представником відповідача.

Стосовно належності доказу - акту прийому-здачі виконаних робіт за січень, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до п. 3.7 Договору за умови неповернення замовником підписаного акта приймання наданих послуг чи ненадання обґрунтованих заперечень щодо обсягу послуг, наданих виконавцем у звітному місяці, в строк, визначений п. 3.6 даного Договору, вважається, що послуги у такому місяці надані виконавцем в повному обсязі і прийняті замовником без зауважень. Виходячи з положень вищенаведеного пункту Договору суд дійшов висновку про прийняття акту виконаних робіт за січень як належним чином оформленого.

Як встановлено судом, позивачем здійснено відправлення листа-претензії № 24/9-1331/Ан від 20.04.2015 року разом з актом прийому-здачі виконаних робіт за січень 2015 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, оригінал якого наявний в матеріалах справи. Відповідний акт повернуто відповідачем не було, обґрунтованих заперечень щодо обсягу послуг, наданих виконавцем у звітному місяці, надано не було, отже вважається, що послуги в січні 2015 року надані виконавцем в повному обсязі і прийняті замовником без зауважень. Виходячи з положень вищенаведеного пункту Договору суд дійшов висновку про прийняття акту виконаних робіт за січень як належним чином оформленого.

Таким чином, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптека "Верітас" перед Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві становить 1824,79 грн.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

За статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Як встановлено ч.1 ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Нормами ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частина 7 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 5.3 Договору передбачено, що за кожний день прострочення оплати за цим Договором Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього

Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином розмір пені, що обчислюється від суми простроченого платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 1.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" визначено, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Дослідивши матеріали справи, з урахуванням факту прострочення в межах шестимісячного строку відповідачем оплати вартості наданих йому позивачем послуг за Договором, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 133,05 грн. пені за прострочення оплати послуг.

У відповідності до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до приписів ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Положеннями ст. 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як встановлено судом, відповідач не скористався наданими йому ст.22 Господарського процесуального кодексу України правами, жодного разу не з'явився у судові засідання, про дату і місце проведення яких був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (які наявні в матеріалах справи), жодного доказу на спростування доводів позивача, або доказів, які б свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлені до стягнення кошти, суду не надав.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 1 827,00 грн. відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптека "Верітас" (ЄДРЮОФОП 37117891, адреса: 02092, м. Київ, вул. Алма-Атинська, буд. 39-З), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Управління державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві (ЄДРЮОФОП 08596920, адреса: 04050, м. Київ, вул. Студентська, буд. 9), на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, грошові кошти: основного боргу - 1 824,79 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять чотири гривні 79 копійок), пені - 133,05 (сто тридцять три гривні 05 копійок) та судового збору - 1 827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень). Видати наказ.

3. Копію даного рішення направити відповідачу у справі № 910/11938/15.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та в строки, передбачені нормами ст.ст. 91, 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 16.07.2015 року.

Суддя О.С. Комарова