РІШЕННЯ

22 липня 2015 року Справа № 913/282/15

Провадження №19/913/282/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат", м.Алчевськ Луганської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "ЛЕМЗ-ОГМК", м.Луганськ

про стягнення 596105 грн 54 коп.

Суддя господарського суду Луганської області Косенко Т.В.

Секретар судового засідання-помічник судді Рубан І.Є.

У засіданні брали участь:

від позивача - представник не прибув;

від відповідача - Чуздюк О.О. - представник, довіреність б/н від 22.06.2015.

С У Т Ь С П О Р У:

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача за договором поставки №АМК-287-2014-пст від 27.01.2014 штрафу в розмірі 8% у сумі 169709 грн 76 коп. та неустойки в сумі 426395 грн 78 коп.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 25.06.2015 було порушено провадження у справі та її розгляд призначений на 13.07.2015.

Відповідач відзивом б/н від 13.07.2015 вимоги позову відхилив, посилаючись на те, що має місце настання непереборної сили (форс-мажор), що підтверджено відповідним сертифікатом Торгово-промислової палати України №4653.

У судовому засіданні 13.07.2015 була оголошена перерва, на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України, до 22.07.2015.

Клопотанням №б/н від 14.07.2015 відповідач просив суд надсилати поштову кореспонденцію на адресу: вул.Котельникова, 45-В, м.Київ, 03115, отримувач - Чуздюк Олег Олексійович, що судом приймається до уваги.

22.07.2015 представник позивача в судове засідання не прибув, причини неявки не повідомив, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить власноручний підпис його представника на бланку запису про оголошення перерви від 13.07.2015 (а.с.43).

Представник відповідача надав письмові пояснення № б/н від 17.07.2015, в яких вважає доводи позивача безпідставними, враховуючи наявність форс-мажорних обставин.

У судовому засіданні 22.07.2015 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, подані сторонами документи, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

Між Публічним акціонерним товариством "Алчевський металургійний комбінат" (покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "ЛЕМЗ-ОГМК" (постачальник, відповідач) 27.01.2014 був укладений договір поставки №АМК-287-2014 пст, за умовами якого постачальник зобов'язався поставити обладнання (далі-Товар), передати його у власність покупцю, а покупець зобов'язався прийняти і оплатити товар в порядку та на умовах, передбачених цим договором (п.1.1 договору).

Згідно п.1.2 договору ціна, кількість, асортимент, якісні характеристики і строки поставки обумовлюються сторонами у відповідних специфікаціях, які є невід'ємними додатками до цього договору. В специфікаціях, крім вищезазначених даних, можуть зазначатися відомості про пункти доставки та інші дані, що мають відношення до поставки товару.

Поставка товару здійснюється партіями. Під партією розуміється частина товару за однією специфікацією, поставка якого може бути здійснена за узгодженням сторін, без відступлення від вимог специфікації і договору (п.3.1 договору).

Відповідно до п.3.2 договору поставка товару здійснюється на умовах, визначених сторонами в специфікаціях відповідно з міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів "Інкотермс" в редакції 2010 року.

Згідно з п.4.4 договору його сума на момент укладення складає 1753200 грн 00 коп., в т.ч. ПДВ 20% - 292200 грн 00 коп.

Покупець оплачує товар шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника згідно умов, вказаних в специфікації до договору (п.5.4 договору).

В п.7.2 договору сторони передбачили, що за порушення строків поставки товару, передбачених цим договором або недопоставку товару постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 8% від вартості не поставленого або недопоставленого товару. При цьому, якщо строки поставки товару порушені постачальником більше ніж на 15 календарних днів, постачальник сплачує покупцю неустойку в розмірі 0,3% від вартості непоставленого або недопоставленого товару за кожен день прострочення, починаючи з дня прострочення. Неустойка нараховується до моменту фактичного припинення порушення договірного зобов'язання.

Відповідно до п.8.1 договору при настанні стихійних явищ природного характеру (землетрус, паводку, урагану, пошкоджень в результаті блискавки і т.п.), лих техногенного і антропогенного походження (вибухи, пожежі, і т.п.), обставин соціального, політичного і міжнародного походження (військові дії, суспільні хвилювання, епідемії, страйки, бойкоти, блокади, ембарго, інші міжнародні санкції або дії державних органів), які є обставинами неможливості частково або в повному обсязі виконання зобов'язань за договором, сторони звільняються від відповідальності за невиконання своїх зобов'язань пропорційно часу дії форс-мажорних обставин.

Сторона, для якої настали форс-мажорні обставини, зобов'язана протягом не більше ніж 5 календарних днів з дати їх настання або припинення повідомити в письмовій формі іншу сторону. Факти, викладені в повідомленні, повинні бути підтверджені Торгово-промисловою палатою або іншим уповноваженим органом України.

27.01.2014 між сторонами була підписана специфікація №1 до договору поставки, в п.1 якої сторони визначили найменування товару, креслення, кількість, загальну ціну - 1753200 грн 00 коп., в т.ч. ПДВ 20%.

Оплата поставленої по цій специфікації продукції здійснюється покупцем на наступних умовах - перша частина передплати 50%, друга частина передплати 40% протягом 10 днів після отримання повідомлення про готовність продукції до відвантаження, залишок 10% протягом 30 днів по факту поставки. Повідомлення про готовність продукції до відвантаження товару повинно бути направлено не пізніше 85 днів з моменту отримання 50% передплати. Після перерахування першої частини передплати ціна зміні не підлягає (п.2 специфікації).

Відповідно до п.3 специфікації строк поставки 90 днів з моменту перерахування покупцем першої частини передплати в розмірі 50% від суми цієї специфікації.

21.03.2014 між сторонами була укладена додаткова угода №1, якою сторони внесли зміни до специфікації №1, зокрема п.1 специфікації виклали в наступній редакції: "постачальник зобов'язується передати у власність, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити наступний товар, виготовлений в 2014 році: куплений товар буде використовуватися при реалізації інвестиційного проекту "Капітальний ремонт ДП-1 з модернізацією системи охолодження": найменування - грохот коксу, креслення - 360050.00.00.00 А СБ, кількість - 6 штук, ціна без ПДВ - 294635 грн 00 коп., сума з ПДВ - 2121372 грн 00 коп. Сума специфікації складає 2121372 грн 00 коп., в т.ч. ПДВ 20% - 353562 грн 00 коп.".

Пункт 2 специфікації виклали в наступній редакції: "Оплата товару за цією специфікацією здійснюється покупцем на наступних умовах - перша частина передплати 50%, друга частина передплати 40% протягом 10 днів після отримання повідомлення про готовність товару до відвантаження, залишок 10% протягом 30 днів по факту поставки товару. Повідомлення про готовність товару до відвантаження повинно бути направлено не пізніше 55 днів з моменту отримання 50% передплати. Після перерахування першої частини передплати ціна зміні не підлягає".

Пункт 3 специфікації викладено в наступній редакції: "Строк поставки 60 днів з моменту перерахування покупцем першої частини передплати в розмірі 50% від суми цієї специфікації".

Позивач на підставі рахунку №161 від 24.03.2014 перерахував відповідачу за платіжним дорученням №6680 від 11.04.2014, тобто зробив 50% попередню оплату у сумі 1060686 грн 00 коп.

19.06.2014 позивач звертався до відповідача з претензією №026-35пр, в якій повідомив про нарахування штрафу в сумі 169709 грн 76 коп.

Згідно видаткових накладних №442 від 17.07.2014 відповідач передав позивачу 2 грохоти на загальну суму 707124 грн 00 коп., №444 від 17.07.2014 1 грохот на суму 353562 грн 00 коп., №451 від 15.09.2014 3 грохоти на загальну суму 1060686 грн 00 коп.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань) є, зокрема, договір.

Згідно ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою укладений між сторонами по справі договір №АМК-287-2014-пст від 27.01.2014 є договором поставки, до якого слід застосовувати відповідні положення Господарського та Цивільного кодексів України.

Відповідно до ч.1 ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення передбачені і ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України.

Згідно ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч.1 ст.222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законі інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, тобто - неналежне виконання.

На виконання умов договору поставки №АМК-287-2014-пст від 27.01.2014 та п.2 специфікації №1 від 27.01.2014 в редакції п.3 додаткової угоди №1 від 21.03.2014 позивач перерахував відповідачу 11.04.2014 на підставі рахунку №161 від 24.03.2014 грошові кошти у сумі 1060686 грн 00 коп. в якості 50% передплати за грохоти, що підтверджується відповідною банківською випискою (а.с.20).

Приписами ст.530 Цивільного кодексу України, зокрема, встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач в обумовлений в п.3 специфікації №1 від 27.01.2014 в редакції п.3 додаткової угоди №1 від 21.03.2014 до договору поставки №АМК-287-2014-пст від 27.01.2014, тобто 60 днів з моменту перерахування позивачем передплати 50% (11.04.2014), строк обладнання не поставив, а поставив його тільки 17.07.2014 та 15.09.2014, що підтверджується відповідними видатковими накладними(а.с.21-23).

Згідно зі ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Стаття 216 Господарського кодексу України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно п.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст.549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частинами 2 та 3 вказаної статті визначено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

В п.7.2 договору №АМК-287-2014-пст від 27.01.2014 сторони передбачили, що за порушення строків поставки товару, передбачених цим договором або недопоставку товару постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 8% від вартості не поставленого або недопоставленого товару. При цьому, якщо строки поставки товару порушені постачальником більше ніж на 15 календарних днів, постачальник сплачує покупцю неустойку в розмірі 0,3% від вартості непоставленого або недопоставленого товару за кожен день прострочення, починаючи з дня прострочення. Неустойка нараховується до моменту фактичного припинення порушення договірного зобов'язання.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що відповідач допустив порушення умов договору поставки №АМК-287-2014-пст від 27.01.2014 та укладених до нього специфікації №1 від 27.01.2014 і додаткової угоди №1 від 21.03.2014 в частині поставки протягом 60 днів з моменту здійснення позивачем передплати в розмірі 50% від суми специфікації №1 обладнання, а саме грохотів коксу у кількості 6 штук на загальну суму 2121372 грн 00 коп.

Стаття 617 Цивільного кодексу України визначає, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідно до ст.10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

За приписами ч.2 ст.14 цього Закону, форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) визначає надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, зокрема, акти тероризму.

Так, відповідно до наказу Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.10.2014 № 33/6/а "Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення" з 07 квітня 2014 року на території Донецької і Луганської областей проводиться антитерористична операція.

Разом з тим, відповідно до Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), який затверджений рішенням президії Торгово-промислової палати України від 15.07.2014 №40 (3), що кореспондується та витікає з положень Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.1997 №671/97-ВР, форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (Force Majeure) - це надзвичайні та невідворотні обставини, які об'єктивно впливають на виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків за законодавчими і іншими нормативними актами, дію яких неможливо було передбачити та дія яких унеможливлює їх виконання протягом певного періоду часу.

За визначеннями наведеного Регламенту, сертифікат (в певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили)- документ встановленої ТПП України форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

Згідно п.п.6.1, 6.2 Регламенту, підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст.3.1 Регламенту, визначених як непереборний вплив на виконання відповідного зобов'язання таким чином, що унеможливлює його виконання у термін, що настав (наявність причинно-наслідкового зв'язку між обставиною та неможливістю виконання зобов'язання в термін, передбачений відповідно законодавством, відомчими нормативними актами, договором, контрактом, угодою, типовим договором тощо).

Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи, по кожному окремому договору, контракту, угоді тощо, а також по податкових та інших зобов'язаннях/обов'язках, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Аналіз приведеного вище Регламенту та положень Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" свідчить про те, що сертифікат засвідчує певні форс-мажорні обставини, які звільняють від відповідальності за чітко визначеними зобов'язаннями та на які вказано заявником.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою отримання передбаченого діючим законодавством України сертифікату про настання обставин непереборної сили Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "ЛЕМЗ-ОГМК" звернулося до Торгово-промислової палати України з відповідною заявою від 22.06.2015 про засвідчення форс - мажорних обставин (обставин непереборної сили) для суб'єктів господарювання/фізичних осіб за договірними зобов'язаннями.

Після розгляду зазначеної заяви Торгово-промисловою палатою України було видано відповідний сертифікат №4653 (а.с.37), який засвідчив наявність форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що унеможливили виконання зобов'язань поставити на умовах поставки СРТ склад ПАТ "Алчевський металургійний комбінат" (м.Алчевськ) продукцію, яка зазначена в специфікації №1 від 27.01.2014 у термін до 10 червня 2014 року, згідно додаткової угоди №1 від 21.03.2014 за договором поставки №АМК-287-2014 від 27.01.2014, укладеного з Публічним акціонерним товариством "Алчевський металургійний комбінат" починаючи з 09.06.2014. Дані форс-мажорні обставини тривають і на дату оформлення сертифікату, дату їх закінчення встановити неможливо.

Враховуючи викладене, вина відповідача відсутня, що унеможливлює задоволення позовних вимог у даній справі.

З огляду на викладене, у задоволенні позову слід відмовити.

Судовий збір покладається на позивача, згідно ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "ЛЕМЗ-ОГМК" відмовити.

2.Судовий збір покласти на позивача.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 23.07.2015.

Суддя Т.В. Косенко