РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2015 р. Справа № 918/334/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Розізнана І.В.

судді Бучинська Г.Б. ,

судді Сініцина Л.М.

при секретарі судового засідання Романчук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача - фізичної особи-підприємця Галата Віталія Васильовича на рішення господарського суду Рівненської області від 15.05.15р. у справі №918/334/15 (суддя Пашкевич І.О.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Техмолпром" (Полтавська обл., м. Гадяч)

до фізичної особи - підприємця Галата Віталія Васильовича (м. Рівне)

про стягнення заборгованості в сумі 117 316 грн. 54 коп.

за участю представників сторін:

позивача - Гаєвий О.О., представник за довіреністю від 20.04.2015р.;

відповідача - не з'явився;

Судом роз'яснено представнику права та обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Техмолпром" звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 117 316 грн. 54 коп., з яких: 93 380,00 грн. основний борг, 7 816,64 грн. пеня, 2 597,53 грн. - 10% річних, 5 935,77 грн. інфляційні втрати та 7 586, 60 грн. штраф.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 15.05.15р. позов задоволено частково.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця Галата Віталія Васильовича на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Техмолпром" 93 380 грн. 00 коп. основного боргу, 7 816 грн. 64 коп. пені, 2 597 грн. 53 коп. - 10% річних, 5 121 грн. 51 коп. інфляційних втрат, 7 586 грн. 60 коп. штрафу та 2 330 грн. 04 коп. судового збору.

В задоволенні позову в частині стягнення 814 грн. 26 коп. інфляційних втрат відмовлено.

Суд першої інстанції, встановивши на підставі наданих позивачем доказів факт поставки товару та його отримання відповідачем, врахувавши неналежне виконання відповідачем свого обов'язку щодо сплати вартості поставленого товару у строки, встановлені договором, а також, зваживши на те, що відповідач належних доказів погашення суми боргу не надав, виходячи з положень законодавства та договору, визнав обґрунтованими позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості. При цьому, суд першої інстанції, самостійно здійснивши перерахунок інфляційних втрат, прийшов до висновку, що вони підлягають задоволенню частковому в розмірі 5 121,51 грн.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, фізична особа-підприємець Галат Віталій Васильович звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Скаржник зазначає, що рішення господарським судом прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, висновки суду не відповідають дійсності і не підтверджуються належними доказами.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 17.06.2015р. апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження, справу призначено до слухання.

Розпорядженням голови суду від 13.07.2015р. у зв'язку із перебуванням у відпустці суддів Грязнова В.В., Мельника О.В., внесено зміни до складу колегії суддів та визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Розізнана І.В, судді Бучинська Г.Б., Сініцина Л.М.

Представник позивача в судовому засіданні 14.07.2015р. доводи апеляційної скарги заперечив, надав пояснення по суті спору, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Представник скаржника в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи, явка сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалась, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності відповідача за наявними у справі матеріалами.

Згідно статті 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, дослідивши обставини справи та наявні у ній докази, а також перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши представника позивача, судова колегія зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між товариством з обмеженою відповідальністю "Техмолпром" (постачальник, позивач) та фізичною особою підприємцем Галат Віталієм Васильовичем (дистриб'ютор, відповідач) було укладено договір дистриб`юції від 26.09.2011р. №3444 (а.с. 11-16).

Предметом договору є порядок взаємодії та розрахунків сторін, під час здійснення постачальником поставки товару на території, на якій дистриб`ютором здійснюється дистриб`юторська діяльність, на умовах, визначених у цьому договорі (п. 2.1. договору).

Відповідно до п. 2.2. договору з метою реалізації п. 2.1. договору постачальник передає у власність дистриб'ютора товар, а останній приймає товар для подальшої його реалізації через торгівельні мережі території та сплачує його вартість на визначених цим договором умовах.

У відповідності до пункту 4.1 договору найменування товару, кількість, вартість, ціна, базисні умови та адреса поставки вказуються у заявці, на підставі якої постачальником складається накладна на товар.

За умовами п. 5.1 договору постачальник зобов'язаний поставити товар на умовах DAP (ІНКОТЕРМС-2010): навантаження, доставка здійснюється постачальником за власний кошт за адресою: м. Рівне, вул. Старицького 37А, м. Луцьк, вул. Лідавська 1, або на умовах EXW (ІНКОТЕРМС-2010): навантаження здійснюється постачальником за власний кошт на транспортні засоби, надані дистриб'ютором, за адресою: Полтавська обл., м. Гадяч, вул. Будька 47. Передавання товару оформлюється шляхом проставлення відмітки про отримання товару на примірнику видаткової накладної з підписом уповноваженої особи та відбитком печатки/штампа дистриб'ютора за наявності довіреності, оформленої у відповідності з п. 5.10 договору (п. 5.8 договору).

Документом, що підтверджує факт поставки, вважається видаткова накладна на товар (п.5.9 договору).

Відповідно до п. 7.3 договору ціна та вартість товару вказується у накладній на відпуск товару, що є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 7.5 договору дистриб'ютор сплачує постачальнику вартість товару за відповідною накладною протягом 21 календарного дня з дати поставки.

Сторони домовились про наступну черговість оплати: першочергово здійснюється оплата вартості товару, придбаного по першій, а далі - по кожній наступній видатковій товарній накладній, незалежно від дати та розміру здійсненої оплати (п. 7.8 договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2012 року. (п. 15.1 договору).

Договір підписаний сторонами та скріплений відбитками їх печаток.

Протоколом розбіжностей №3444 від 26.09.2011р. сторони передбачили, що за порушення зобов'язань з оплати товару дистриб'ютор зобов'язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення. На підставі ст. 625 ЦК України сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 10% річних від суми боргу за весь період, що обчислюється з першого дня від дати виникнення заборгованості з оплати і до дати здійснення оплати (зарахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника). Та додатково сплатити постачальнику штраф у розмірі 7% від суми боргу - якщо заборгованість триває більше 20 календарних днів (п. 11.1.3 протоколу розбіжностей) (а.с.17-18).

Пунктом 1 додаткової угоди від 10.12.2012 року до договору дистриб`юції від 26.09.2011р. №3444 продовжено строк дії договору до 31.12.2014р. (а.с. 19).

На виконання умов договору позивач поставив відповідачеві товар на загальну суму 108 380,00 грн., що підтверджується наявними у справі копіями видаткових накладних №Те-00006345 від 14.10.2014 року на суму 56830 грн., №Те-00007659 від 02.12.2014 року на суму 39 900 грн., №Те-00007661 від 02.12.2014 року на суму 11650 грн. та копіями довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей №8 від 14.10.2014 року, №13 від 02.12.2014 року, №14 від 02.12.2014 року (а.с. 20-31).

Відповідач за товар розрахувався частково в сумі 15 000,00 грн., що підтверджується банківською випискою з рахунку позивача (а.с. 32).

Отже, враховуючи часткову оплату, за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 93 380 грн.

В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем договірних зобов'язань, позивач звернувся до суду з позов про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 117 316 грн. 54 коп., з яких: 93 380,00 грн. основний борг, 7 816,64 грн. пеня, 2 597,53 грн. - 10% річних, 5 935,77 грн. інфляційні втрати та 7 586, 60 грн. штраф.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань).

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 629 цього Кодексу договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини з договору поставки.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно з п. 7.5 договору дистриб'ютор сплачує постачальнику вартість товару за відповідною накладною протягом 21 календарного дня з дати поставки. Першочергово здійснюється оплата вартості товару, придбаного по першій, а далі - по кожній наступній видатковій товарній накладній, незалежно від дати та розміру здійсненої оплати (п. 7.8 договору).

Як встановлено апеляційним судом, позивач, на виконання умов договору, поставив відповідачу товар на загальну суму 108 380,00 грн., що підтверджується наявними у справі копіями видаткових накладних №Те-00006345 від 14.10.2014 року на суму 56830 грн., №Те-00007659 від 02.12.2014 року на суму 39 900 грн., №Те-00007661 від 02.12.2014 року на суму 11650 грн. та копіями довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей №8 від 14.10.2014 року, №13 від 02.12.2014 року, №14 від 02.12.2014 року.

Відповідач, зобов'язання щодо повної оплати поставленого товару, у строк встановлений у договорі, не виконав, розрахувавшись лише частково в сумі 15 000,00 грн., тому у нього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 93 380 грн.

Колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по оплаті вартості товару в розмірі 93 380 грн. обґрунтована та підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу, а саме: суб'єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб'єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Частиною 6 статті 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Сторони п. 11.1.3 протоколу розбіжностей №3444 від 26.09.2011р. до договору дистриб`юції від 26.09.2011р. №3444 узгодили, що за порушення зобов'язань з оплати товару дистриб'ютор зобов'язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення та додатково сплатити постачальнику штраф у розмірі 7% від суми боргу - якщо заборгованість триває більше 20 календарних днів.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу в розмір 7586,60 грн. та пені в розмір 7816,64 грн. нарахованої за загальний період з 05.11.2014р. по 25.02.2015р., обґрунтовані та правомірно задоволенні судом першої інстанції.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сторони п. 11.1.3 протоколу розбіжностей №3444 від 26.09.2011р. до договору дистриб`юції від 26.09.2011р. №3444 узгодили, що за порушення зобов'язань з оплати товару дистриб'ютор зобов'язаний сплатити постачальнику на підставі ст. 625 ЦК України суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 10% річних від суми боргу за весь період, що обчислюється з першого дня від дати виникнення заборгованості з оплати і до дати здійснення оплати (зарахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника).

Судова колегія вважає позовні вимоги в частині стягнення 10% річних в сумі 2597,53 грн., нарахованих за загальний період з 05.11.2014р. по 25.02.2015р., законними та обґрунтованими, такими, що правомірно задоволенні господарським судом в межах позовних вимог.

Щодо вимог про стягнення з відповідача 5 935,77 грн. інфляційних втрат, суд першої інстанції здійснивши перерахунок вказаного показника (розрахунок суду на а.с. 55), правомірно дійшов висновку про часткове задоволенню позову в розмірі 5 121,51 грн.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Керуючись, ст.ст. 33, 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Галата Віталія Васильовича на рішення господарського суду Рівненської області від 15.05.15р. у справі №918/334/15 - залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України.

3. Справу повернути до господарського суду Рівненської області.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Сініцина Л.М.