КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2015 р. Справа№ 914/38/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Мальченко А.О.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання: Білецький Л.І.,

за участю представників сторін:

від позивача - Самардак І.С. (дов. №б/н від 01.03.2015 року);

від відповідача - Гуцул В.О. (дов. №01-19/1243 від 27.05.2015 року);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Комунальної корпорації "Київавтодор"

на рішення господарського суду міста Києва від 15.04.2015 року

у справі №914/38/15 (суддя Босий В.П.)

за позовом Державного підприємства "Львівський державний інститут проектування комунального будівництва "Львівдіпрокомунбуд", м. Львів

до Комунальної корпорації "Київавтодор", м. Київ

про стягнення 150 000,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року Державне підприємство "Львівський державний інститут проектування комунального будівництва "Львівдіпрокомунбуд" звернулось до господарського суду Львівської області з позовною заявою до Комунальної корпорації "Київавтодор" про стягнення 150 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 15.01.2015 року справу №914/38/15 передано за встановленою підсудністю до господарського суду міста Києва.

Рішенням господарського суду міста Києва від 15.04.2015 року у справі №914/38/15 позовні вимоги задоволено повністю. Суд вирішив стягнути з Комунальної корпорації "Київавтодор" на користь Державного підприємства "Львівський державний інститут проектування комунального будівництва "Львівдіпрокомунбуд" грошові кошти у розмірі 150 000 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 3 000 грн. 00 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що перераховані позивачем на рахунок корпорації грошові кошти у розмірі 150 000,00 грн. з урахуванням приписів ст. 1212 Цивільного кодексу України є такими, що безпідставно набуті відповідачем, оскільки перерахування вказаних грошових коштів було здійснено в результаті помилки; переплати за виконані по вказаних договорах проектно-вишукувальні роботи не існувало.

Не погодившись із вказаним рішенням, Комунальна корпорація "Київавтодор" подала до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 15.04.2015 року у справі №914/38/15 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що місцевим господарським судом було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Також, до апеляційної скарги Комунальної корпорації "Київавтодор" додано клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги на рішення господарського суду міста Києва від 15.04.2015 року у справі №914/38/15.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.05.2015 року клопотання Комунальної корпорації "Київавтодор" про відновлення пропущеного процесуального строку для подання апеляційної скарги на рішення господарського суду міста Києва від 15.04.2015 року у справі №914/38/15 задоволено; відновлено Комунальній корпорації "Київавтодор" пропущений процесуальний строк для подання апеляційної скарги; прийнято апеляційну скаргу до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Рудченко С.Г. та призначено розгляд справи на 17.06.2015 року.

В судовому засіданні 17.06.2015 року оголошено перерву до 15.07.2015 року на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розпорядженням Заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 15.07.2015 року, у зв'язку із перебуванням судді Рудченка С.Г. на лікарняному, для розгляду справи сформовано колегію у складі: головуючий по справі суддя - Агрикова О.В., судді: Мальченко А.О., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.07.2015 року апеляційну скаргу Комунальної корпорації "Київавтодор" на рішення господарського суду міста Києва від 15.04.2015 року у справі № 914/38/15 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуюча суддя Агрикова О.В., судді Мальченко А.О., Чорногуз М.Г.

В судове засідання, призначене на 15.07.2015 року, з'явились представники сторін, надали усні пояснення по суті спору, відповіли на запитання суду.

15.07.2015 року представником позивача подано до канцелярії суду додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

Представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, представник позивача заперечував щодо задоволення апеляційної скарги.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційних скарг, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 12.10.2010 року між державним підприємством «Львівський державний інститут проектування комунального будівництва «Львівдіпрокомунбуд» (далі за текстом - виконавець) та комунальною корпорацією «Київавтодор» (далі за текстом - замовник) було укладено договори на виконання проектно-вишукувальних робіт №4813 (а.с. 7-11), №4814 (а.с. 12-16) та №4815 (а.с. 19-23).

У відповідності до п.1.1. вказаних договорів, в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про архітектурну діяльність» №687-XIV від 20.05.1999 року, іншим чинним законодавством України та даним договором замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання за плату, відповідно до умов цього договору та за завданням на проектування виконати проектно-вишукувальні роботи з розробки проектно-кошторисної документації на капітальний ремонт.

Колегією суддів встановлено, що на підставі вказаних договорів відповідачем були виконані роботи, що підтверджується актами здачі-приймання проектної продукції по договорах № 4813 , № 4814 від 15.08.2011 року (а.с. 17), №1/4814 від 16.12.2010 року (а.с. 18), № 4815 від 15.08.2011 року (а.с. 24), №1/4815 від 16.12.2010 року (а.с. 25), на загальну суму 456 335,20 грн.

Спір у справі виник у зв'язку із безпідставним, на думку позивача, набуттям відповідачем грошових коштів у розмірі 150 000,00 грн. в порядку статті 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Укладений між сторонами договір підпадає під правове регулювання § 4 глави 61 Цивільного кодексу України. Відповідно до положень ст. 887 Цивільного кодексу України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 ст. 891 Цивільного кодексу України, у разі виявлення недоліків у проектно-кошторисній документації або в пошукових роботах підрядник на вимогу замовника зобов'язаний безоплатно переробити проектно-кошторисну документацію або здійснити необхідні додаткові пошукові роботи, а також відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, пунктами 5.1.3. договорів домовились, що виконавець бере на себе зобов'язання усунути за свій рахунок допущені з вини виконавця всі недоліки у проектно-кошторисній документації, які будуть виявлені замовником при її прийнятті, погодженні або в процесі виконання будівельно-монтажних робіт, з узгодженням строків внесення виправлень.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі експертних звітів №00-1175-11/КД, №00-1176-11/КД, №00-1177-11/КД від 28.12.2011 року щодо розгляду кошторисних документацій по об'єктам за договорами, проведених державним підприємством «Спеціалізована державна експертна організація - центральна служба української державної будівельної експертизи» ДП «Укрдержбудекспертизи», за результатами розгляду і зняття зауважень, суму проектних робіт позивача зменшено на 186 607,60 грн.

Згідно з п. 4.8. Договорів, якщо після оплати виконаної роботи у замовника є претензії або зауваження, останній має право заявити їх виконавцю в порядку та в строки, встановлені чинним законодавством України.

У зв'язку з викладеним апелянт 15.06.2012 року звернувся до позивача з претензію №01-19/1000 від 15.06.2012 року про повернення переплачених коштів в сумі 186 607,60 грн.

Вказаною претензією відповідач просив позивача в термін до 13.07.2012 року повернути зайво сплачені бюджетні кошти в сумі 186 607,60 грн. на розрахунковий рахунок комунальної корпорації «Київавтодор».

На вказану претензію позивач відповів листом вих.№04/281 від 03.07.2012 року, яким повідомив, що в найкоротший час буде повернуто суму коштів, на яку було зменшено вартість проектних робіт після розгляду кошторисної документації ДП «Укрдержбудекспертиза» по об'єктах відповідно до договорів №4813, №4814, №4815.

Також, вказаним листом позивач повідомив відповідача, що «між сторонами було укладено договори на ведення авторського нагляду відповідно №4813/ан, №4814/ан, №4815/ан та на коригування проектно-кошторисної документації (яку ми вже неодноразово коригували), тобто вам буде повернута сума коштів з врахуванням вартості договорів на ведення авторських наглядів».

06.07.2012 року платіжним дорученням №37 позивачем були перераховані на розрахунковий рахунок апелянта кошти в розмірі 150 000,00 грн. за призначенням платежу: «Повернення зайво сплачених коштів за виконання проектних робіт/дог. №4813, 4814, 4815 згідно претензії «01-19/1000 від 15.06.2012. в т.ч. ПДВ 20% 25000,00.».

Відповідно до п. 7.3. Договорів, внесення змін в умови даного договору в односторонньому порядку забороняється. Всі зміни та доповнення до даного договору є дійсними тільки у тому випадку, якщо вони оформлені у письмовій формі та підписані уповноваженими представниками сторін.

Як встановлено колегією суддів, сторони шляхом листування погодили зменшення вартості проектних робіт.

Крім того, колегія суддів бере до уваги визнання позивачем факту наявності переплати та згоду на зменшення вартості проектних робіт.

Таким чином, перерахування вказаної суми з відповідним призначенням платежу «повернення зайво сплачених коштів» свідчить про те, що позивач погодився із завищенням ним вартості проектних робіт та не заперечував щодо повернення передплачених бюджетних коштів.

Щодо посилання суду першої інстанції на норми статті 1212 Цивільного кодексу України, Колегія суддів зазначає наступне.

Стаття 1212 Цивільного кодексу України застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень статті 1212 ЦК України (постанова від 25.02.2015 року №910/1913/14) (п. 7 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/631/15 від 20.04.2015 року «Про доповнення Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2011 №01-06/249 "Про постанови Верховного Суду України, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів").

Кошти, які отримано як оплату за договором, набуто за наявності правової підстави, а тому вони не можуть бути витребувані відповідно до положень статті 1212 ЦК України як безпідставне збагачення (постанови від 17.06.2014 №13/096-12 та від 02.09.2014 року №910/1620/13) (Пункт 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України 27.10.2014 №01-06/1666/14 «Про доповнення Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2011 року №01-06/249 "Про постанови Верховного Суду України, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів").

Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами існують договірні відносини. Отже, оскільки відносини, які склалися між сторонами, є договірними, то місцевим судом помилково застосовано до них статтю 1212 Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України №6-122цс14 від 24.09.2014 року.

Також, колегія суддів наголошує на тому, що судом першої інстанції не взято до уваги, що фінансування проектно-вишукувальних робіт, передбачених договорами №4813, №4814, №4815 від 12.10.2010 року здійснювалося за рахунок коштів міського бюджету.

У зв'язку з викладеним, кошти, які були перераховані позивачем в якості повернення зайво сплачених коштів, були повернуті відповідачем до міського бюджету, що підтверджується платіжним дорученням №1 від 11.07.2012 року.

Враховуючи викладене, висновок місцевого суду про те, що апелянт набув 150 000,00 грн. та зберіг їх у себе за рахунок позивача є безпідставним та необґрунтованим, таким, що не відповідає обставинам справи.

Згідно зі ст.ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 року "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 103 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду встановила під час апеляційного провадження у справі, що висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні, зроблені з неповним з'ясування обставин, що мають значення для справи, а тому апеляційна скарга Комунальної корпорації "Київавтодор" підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню у повному обсязі відповідно до статті 104 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 33, 34, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунальної корпорації "Київавтодор" на рішення господарського суду міста Києва від 15.04.2015 року у справі №914/38/15 задовольнити.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 15.04.2015 року у справі №914/38/15 скасувати.

3. Резолютивну частину рішення господарського суду міста Києва від 15.04.2015 року у справі №914/38/15 викласти в наступній редакції:

«У задоволенні позову Державного підприємства "Львівський державний інститут проектування комунального будівництва "Львівдіпрокомунбуд" до Комунальної корпорації "Київавтодор" про стягнення 150 000,00 грн. - відмовити.».

4. Стягнути з Державного підприємства "Львівський державний інститут проектування комунального будівництва "Львівдіпрокомунбуд" (79005, м. Львів, вул. Академіка Богомольця, 9, р/р 09 в ф-ЛМВ №6319 ВАТ «Ощадбанк» м. Львів, МФО 385048, Свідоцтво платника ПДВ 100294622, ІПН 68) на користь Комунальної корпорації "Київавтодор" (01014, м. Київ, вул. Командарма Каменєва, 6, б/р 2606 КФК 170703 в ГУ ДКУ м. Києва, р/р 612 в ВАТ КБ «Хрещатик» м. Києва, МФО 820019, ) 1 500 (одна тисяча п'ятсот гривень) 00 копійок судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Видачу наказів доручити господарському суду міста Києва.

6. Справу №914/38/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді А.О. Мальченко

М.Г. Чорногуз