КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2015 р. Справа№ 910/7259/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Кропивної Л.В.

Чорної Л.В.

при секретарі судового засідання: Огірко А.О.

за участю представників:

від позивача: Сокольчук С.О. за довіреністю від 14.11.2014;

від відповідача: Матюшко В.В. - керівник;

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма "Факультет"

на рішення Господарського суду м. Києва від 18.05.2015

у справі №910/7259/15-г (суддя Бондарчук В.В.)

за позовом Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма "Факультет"

про стягнення 27 615, 39 грн.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Приватної організації «Українська ліга авторських і суміжних прав» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційна фірма «Факультет» про стягнення 27 615, 39 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.05.2015 у справі №910/7259/15-г позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційна фірма «Факультет» з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Приватної організації «Українська ліга авторських і суміжних прав» 20900 грн. 00 коп. - основного боргу, 4427 грн. 40 коп. - індексу інфляції, 1613 грн. 17 коп. - пені, 614 грн. 85 коп. - 3% річних та 1823 грн. 04 коп. - судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2015 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційна фірма «Факультет» передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Смірнової Л.Г., суддів ЧорноїЛ.В. та Кропивної Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2015 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційна фірма «Факультет» прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 08.07.2015.

В судове засідання 08.07.2015 з'явився представник позивача та представник відповідача.

Через загальний відділ документального забезпечення від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладених в апеляційній скарзі, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

15.03.2012 між Приватною організацією "Українська ліга авторських та суміжних прав" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма "Факультет" укладено договір № КБР- 37/03/12, умовами якого передбачено, що відповідач здійснює використання в комерційній діяльності музичних творів, а позивач надав відповідачу, на умовах, визначених даним договором, дозвіл (невиключне право) на таке використання, в тому числі, усіх необхідних майнових прав для використання творів, та здійснює збір винагороди (роялті). Відповідач зобов'язується виплачувати винагороду (роялті) позивачу відповідно до даного договору та закону.

Згідно п. 1 договору, позивач є організацією, що має повноваження надавати дозвіл (невиключне право) на використання об'єктів в комерційній діяльності музичних творів, в тому числі, усіх необхідних майнових прав, для їх використання, що використовуються, та здійснювати збір винагороди (роялті) за таке використання на підставі Свідоцтва про реєстрацію в якості організації колективного управління майновими правами суб'єктів авторського права, виданого Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України за № 19/2011 від 24.01.2011.

Відповідно до п. 2.3. договору, відповідач зобов'язується перерахувати на поточний рахунок позивача винагороду (роялті), узгоджену сторонами у відповідних додатках до даного договору, не пізніше ніж за 5 (п'ять) днів до початку місяця за який здійснюється платіж, після чого надати позивачу акт про виплату роялті згідно з п. 2.5. даного договору.

Не зважаючи на дату укладення договору, відповідач здійснює виплату винагороди за весь місяць (календарний період), в якому було укладено договір. Платіж здійснюється не пізніше трьох календарних днів після підписання даного договору.

Згідно п. 2.4. договору, відповідач зобов'язується не пізніше 20-ого числа місяця наступного за звітним кварталом, надавати позивачу звіт про використані твори за формою, наведеною у додатку №4 до даного договору, якщо інше не встановлено в додатках до даного договору.

У разі прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання по договору, позивач має право нарахувати пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у відповідний період, за кожен день такого прострочення (п. 2.6. договору).

Пунктом 3.3. договору визначено, що відповідач зобов'язується протягом п'яти днів письмово повідомити позивача про припинення використання творів в закладах відповідача, зазначених у відповідних додатках до даного договору. В разі несвоєчасного повідомлення про настання таких обставин відповідач зобов'язується сплатити винагороду, узгоджену сторонами у відповідних додатках, у повному обсязі і за весь період.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2012., а в частині невиконання фінансових зобов`язань, фінансових санкцій, та будь-яких інших зобов'язань до їх повного виконання (п. 5.1. договору).

Згідно п. 5.2. договору, у випадку, якщо жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про припинення дії договору протягом місяця до настання зазначеної в п. 5.1 дати припинення дії договору, дія договору вважається подовженою на той самий строк і на тих же умовах. Таке повідомлення має бути надіслане засобами поштового зв'язку (рекомендованим листом), при цьому належним доказом повідомлення є квитанція відділу поштового зв'язку із зазначенням вказаних в цьому договорі поштових реквізитів сторони, на адресу якої направлено листа.

Відповідно до п. 1.2. додатку №2 до договору, загальна сума щомісячної винагороди з дня набуття чинності договору становить 900, 00 грн. Зазначена сума щомісячно перераховується відповідачем на розрахунковий рахунок позивача відповідно до умов договору.

Як вказує позивач та підтверджується матеріалами справи, відповідач протягом дії договору, а саме з 15.03.2012 по 12.02.2015, повинен сплатити роялті на загальну суму 32400, 00 грн.

Проте відповідач вказану винагороду оплатив частково у сумі 11500,00грн., що підтверджується реєстром платіжних документів по фільтру, в результаті чого за останнім утворилась заборгованість у розмірі 20900,00 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконав зобов'язання щодо оплати винагороди за договором № КБР - 37/03/12 від 15.03.2012, у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 20900, 00 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 614, 85 грн. - 3 % річних, 1673, 14 грн. - пені та 4427, 40 грн. - індексу інфляції.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі ГК України) встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є організацією колективного управління, яка здійснює управління на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, що підтверджується Свідоцтвом про облік організації колективного управління на колективній снові майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, виданого Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України за №19/2011 від 24.01.2011.

Станом на час вирішення спору, відповідач визначеної договором винагороди (роялті) у повному обсязі не оплатив, в результаті чого за останнім утворилась заборгованість у розмірі 20900, 00 грн.

Як встановлено ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору №КБР - 37/03/12 від 15.03.2012, а також положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 20900, 00 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 614, 85 грн. - 3 % річних, 1 673, 14 грн. - пені та 4 427, 40 грн. - індексу інфляції.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Оскільки положення договору не містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж встановленого в ст. 232 ГК України, то нарахування штрафних санкцій припиняється зі сплином 6 місяців.

Зробивши перерахунок позивача щодо 3 % річних,індексу інфляції та пені суд дійшов висновку, що разрахунок арифметично вірний.

З приводу доводів викладених в апеляційній скарзі відповідачем, слід зазначити, що дані доводи є необґрунтованими та такими, що базуються на хибних твердженнях.

Суд зауважує, що зазначене свідоцтво в апеляційній скарзі відповідачем від 02.04.2009 №5/УО не пов'язане з діяльністю позивача. Позивач здійснює свою діяльність на підставі свідоцтва №19/2011 від 24.01.2011 виданого Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти та науки України і дане свідоцтво є дійсним.

Отже, з такими доводами, колегія суддів погодитись не може, оскільки позивач здійснює свою діяльність на підставі свідоцтва №19/2011 від 24.01.2011 виданого Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти та науки України і дане свідоцтво є дійсним.

Враховуючи вищезазначене, Київський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2015 у даній справі, в зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційна фірма «Факультет» задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст 99, 101, 102, 103, 104, 105, Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційна фірма «Факультет» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2015 у справі №910/7259/15-г залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2015 у справі №910/7259/15-г залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/7259/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді Л.В. Кропивна

Л.В. Чорна