ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2015 р. Справа № 908/1180/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Білецька А.М. , суддя Тарасова І. В.

при секретарі Кохан Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - Шеремет З.В. (дов. № 01/02-17/02188 від 23.07.2014р.)

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Восток", м. Київ (вх. №3606 З/3) на рішення господарського суду Запорізької області від 05.06.14р. у справі № 908/1180/14

за позовом Запорізької міської ради, м. Запоріжжя

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Восток", м. Київ

про внесення змін в договір оренди землі, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Запорізька міська рада, звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Восток" про внесення змін до договору оренди землі від 02.04.2008 р. в редакції позивача.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 05.06.2014 р. у справі №908/1180/14 (суддя Дроздова С.С.) позов задоволено.

Відповідач з рішенням суду першої інстанції не погодився, 26.06.2014р. звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, вважаючи рішення незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апеляційну скаргу відповідач обґрунтовує тим, що позивачем не дотримано досудовий порядок врегулювання спору, оскільки надані квитанції про поштові відправлення не підтверджують направлення на його адресу пропозицій про зміну умов договору, а також посиланням на ненадання позивачем доказів оприлюднення рішення ради. З цих обставин відповідач просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 23.12.2014 р. у справі №908/1180/14 задоволено заяву Запорізької міської ради щодо відновлення судової справи. Відновлено втрачену господарську справу №908/1180/14 за позовом Запорізької міської ради, м. Запоріжжя, до Товариства з обмеженою відповідальністю "Восток", м. Київ про внесення змін до договору оренди землі від 02.04.2008 р. Справу направлено до Харківського апеляційного господарського суду для розгляду апеляційної скарги.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення господарського суду - без змін. Крім того, просить розглянути справу за відсутності його представника.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 24.03.2015р. (колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Івакіна В.О., суддя Камишева Л.М.) апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 05.06.2014р. у справі №908/1180/14 залишено без змін.

Відповідачем на постанову суду апеляційної інстанції та рішення місцевого господарського суду у даній справі подано касаційну скаргу до Вищого господарського суду України, в якій скаржник просив вказані судові акти скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог Запорізької міської ради у повному обсязі.

Постановою Вищого господарського суду України від 11.06.2015р. касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Восток", м. Київ задоволено частково, постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24.03.2015р. у справі № 908/1180/14 скасовано, а дану справу направлено на новий розгляд до Харківського апеляційного господарського суду.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 06.07.2015р. апеляційну скаргу відповідача призначено до розгляду на 16.07.2015р. о 12:30 год.

13.07.2015р. від ТОВ «Восток» електронною поштою надійшло клопотання (вх. № 10562), в якому відповідач просить суд апеляційної інстанції розгляд справи відкласти, у зв'язку з тим, що його представник, який здійснює юридичне супроводження справи № 908/1180/14, знаходиться у відрядженні у місті Миколаїв з 15.07.2015р. по 17.07.2015р., а тому не може бути присутнім при розгляді апеляційної скарги в судовому засіданні 16.07.2015р.

Уповноважений представник позивача - Шеремет З.В. проти заявленого відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи категорично заперечував, посилаючись на те, що відповідач є юридичною особою, а тому не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника як з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

Розглянувши заявлене відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про відмову в його задоволенні, враховуючи наступні обставини.

Згідно зі статтею 4 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд вирішує господарські справи на підставі Конституції України, Господарського процесуального кодексу. У відповідності до статті 4-2 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до положень статті 77 Господарського процесуального кодексу України передбачена можливість відкладення розгляду справи за умови наведення обставин, які перешкоджають розгляду справи в даному судовому засіданні, але можуть бути усунуті до наступного судового засідання.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Проте наведені відповідачем обставини в даному випадку є такими, що не перешкоджають розгляду справи в даному судовому засіданні 16.07.2015р. по суті.

Крім того, неявка представника відповідача в засідання суду апеляційної інстанції 16.07.2015р. в даному випадку не перешкоджає перегляду прийнятого у даній справі рішення в апеляційному порядку, а справа може бути розглянута без участі представника ТОВ «Восток» за наявними у справі матеріалами і наведеними відповідачем в апеляційній скарзі доводами. Додаткових пояснень по суті спору, окрім зазначених в апеляційній скарзі, відповідачем суду не надано, хоча на це у нього було достатньо часу. Також, колегія суддів суду апеляційної інстанції з урахуванням обставин даної справи вважає необхідним зазначити, що відсутність у судовому засіданні представника з причин, пов'язаних з відрядженням, не є достатньою та виключною правовою підставою для відкладення розгляду справи, оскільки відповідач не був позбавлений процесуального права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою-п'ятою статті 28 Господарського процесуального кодексу України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника не доведена відповідачем на загальних підставах (статті 32-34 ГПК України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 101 та пункту 7 частини 2 статті 105 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. У постанові мають бути зазначені: обставини справи, встановлені апеляційною інстанцією, доводи, за якими апеляційна інстанція відхиляє ті чи інші докази, мотиви застосування законів та інших нормативно-правових актів.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при винесенні оскарженого рішення, заслухавши у судовому засіданні 16.07.2015р. уповноваженого представника позивача, який підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, з огляду на нижченаведене.

Згідно статті 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

За приписами статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами статей 126, 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним, оренда землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Як свідчать матеріали справи та обґрунтовано встановлено господарським судом Запорізької області, 08 лютого 2008 року між позивачем - Запорізькою міською радою (Орендодавець) та відповідачем - ТОВ "Восток" (Орендар) було укладено договір оренди землі, який зареєстрований у Запорізькій регіональній філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах", про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 02.04.2008 р. за №30 (далі - Договір).

Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно статті 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов'язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

За умовами Договору Орендодавець (позивач у справі) відповідно до рішень двадцять першої сесії четвертого скликання та сімнадцятої сесії п'ятого скликання Запорізької міської ради за № 44/30 від 20.04.2005 р. та № 53/9 від 12.12.2007 р. надає, а Орендар (відповідач у справі) приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розташування автозаправного комплексу у складі АЗС та крамниці з кафетерієм загальною площею 0,3093 га за адресою: м. Запоріжжя, перехрестя Хортицького шосе та вул. Чотирнадцятого жовтня (аркуші справи 10-15).

Грошова оцінка земельної ділянки становить 1066280,82 грн. в цінах 2008 року (пункт 5 Договору).

Пунктами 9-11 договору сторонами визначено розмір орендної плати за користування земельною ділянкою та порядок її внесення. Розмір орендної плати за земельну ділянку за один календарний рік в цінах 2008 року становить - 42651,23 грн.

Пунктом 8 Договору сторони передбачили його укладення строком на 10 років.

Згідно зі статтею 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є зокрема, земля, як власність територіальної громади міста.

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" закріплено, що право комунальної власності на землю належить територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах.

Виключною компетенцією міської ради є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин (пункт 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Згідно із статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міська рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень, які згідно до Конституції України є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Так, Рішенням Запорізької міської ради від 03.03.2008 р. за №79 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя" затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя, затверджено базову вартість 1 кв. м землі у розмірі 190,18 грн. із врахуванням індексації нормативної грошової оцінки станом на 01.01.2008 р., значення коефіцієнтів місцерозташування та впливу локальних факторів, а також впроваджено оподаткування земель міста на підставі нової нормативної грошової оцінки.

Рішенням Запорізької міської ради від 27.07.2011 р. за №16 "Про затвердження розмірів орендної плати за земельні ділянки певного функціонального призначення м. Запоріжжя" затверджено розміри орендної плати за земельні ділянки певного функціонального призначення у м. Запоріжжя.

Зокрема, рішенням встановлено, що розмір орендної плати визначається згідно формули О=П . К . К1, де О - розмір орендної плати, П - розмір земельного податку, визначений згідно вимог Податкового кодексу України, К - коефіцієнт, визначений даним рішенням, К1 - коефіцієнт індексації. Значення коефіцієнту К для земельних ділянок міста Запоріжжя, на яких здійснюється торгівля нафтопродуктами, встановлено 4.

Рішенням Запорізької міської ради від 26.06.2012 р. за № 37 "Про внесення змін до рішення міської ради від 27.07.2011 р. № 16 "Про затвердження розмірів орендної плати за земельні ділянки певного функціонального призначення у м. Запоріжжя", збільшено коефіцієнт "К" до 6.

Рішення № 37 було оприлюднене 24.07.2012р. в газеті "Запорізька Січ" та набрало чинності 01.01.2013 р.

Таким чином, розмір орендної плати за користування земельною ділянкою по договору повинен складати 211846,99 грн. та розраховується наступним чином: 3530783,22 х 1% х 6 = 211846,99 (грн.), де: 3530783,22 - нормативна грошова оцінка земельної ділянки; 6 - коефіцієнт «К», згідно якого визначається розмір орендної плати; 211846,99 - розмір орендної плати.

Згідно з пунктом 2 статті 20, пунктом 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформлюються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Нормативна оцінка земельної ділянки, наданої в оренду за договором від 02.04.2008 р., відповідно до витягу з технічної документації становить 3530783,22 грн. (аркуш справи 24), а розмір орендної плати за земельну ділянку з урахуванням коефіцієнту, визначеному рішенням Запорізької міської ради від 26.06.2012 р. за № 37, складає 104187,09 грн.

Пунктом 12 Договору сторони обумовили, що розмір орендної плати переглядається один раз на рік у разі, зокрема: зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; прийняття орендодавцем рішення про збільшення або зменшення орендної плати; в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно з пунктом 32 Договору зміна умов Договору здійснюється у письмовій формі, за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов Договору спір розглядається у судовому порядку.

З метою приведення розміру орендної плати у відповідність до вимог чинного законодавства та у відповідності до визначених сторонами умов Договору, позивач листом-пропозицією від 21.06.2013 р. за №01/02-21/01979 звернувся до відповідача з пропозицією розглянути та підписати додаткову угоду до договору, для чого направив два примірника додаткової угоди та два примірника розрахунку орендної плати (аркуші справи 17-18).

Дану пропозицію вручено уповноваженій особі відповідача 02.07.2013 р., про що свідчить наявне у матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення (аркуш справи 19).

Проте, пропозиція позивача залишена відповідачем без реагування. Запропоновані позивачем зміни до договору сторонами не внесені. Відповідну додаткову угоду також не укладено.

Відповідно до статті 11 Господарського процесуального кодексу України особи, які одержали пропозицію про зміну чи розірвання договору, відповідають на неї не пізніше 20 днів після одержання пропозиції. У разі недосягнення згоди щодо зміни чи розірвання договору, а також у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення господарського суду.

Частиною 2 статті 30 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що у разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

В зв'язку з відсутністю можливості укласти додаткову угоду з контрагентом за загальними правилами та вважаючи, що не укладення додаткової угоди порушує права та охоронювані законом інтереси територіальної громади міста Запоріжжя, Запорізька міська рада звернулась до господарського суду Запорізької області з позовом про внесення змін до пунктів 5 та 9 Договору оренди землі від 02.04.2008 р.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, дослідивши всі обставини в їх сукупності, оцінивши надані сторонами докази, місцевий господарський суд встановив, що оскільки сторонами в Договорі оренди передбачена можливість перегляду орендної плати, а орендна плата є регульованою ціною, тому законодавча зміна граничного розміру цієї плати є підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами Договору. При цьому, оскільки згода сторін щодо внесення змін до договору оренди землі не була досягнута і на дату прийняття рішення судом першої інстанції зміни до договору оренди землі сторонами не внесено, тому позовні вимоги про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки та щодо розміру орендної плати цілком законно та обґрунтовано задоволені господарським судом, адже недоотримання коштів орендної плати за користування земельною ділянкою комунальної форми власності є порушенням прав та законних інтересів територіальної громади м. Запоріжжя.

З даними висновками господарського суду повністю погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, оскільки приписами чинного законодавства передбачена можливість зміни умов договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договору у випадках, встановлених договором або законом. Зважаючи на те, що орендна плата земельної ділянки державної або комунальної власності є регульованою ціною, законодавча зміна граничного розміру цієї плати є підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору.

Колегія суддів також вважає, що оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, у зв'язку зі зміною зазначеним рішенням органу місцевого самоврядування розмірів нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя, що використовується для визначення розміру орендної плати по укладеному між сторонами Договору оренди землі, виникли обставини, передбачені пунктом 12 цього Договору, як підстава для обов'язкового перегляду (зміни) розміру орендної плати. Крім того, з урахуванням всіх обставин справи, в даному випадку виникли правові підстави для внесення до договору оренди землі змін у частині суми нормативної грошової оцінки земельної ділянки та розміру орендної плати за землю, адже сторони не дійшли згоди щодо зміни умов договору оренди землі, порядок досудового врегулювання внесення змін до договору оренди землі позивачем дотримано, а запропонована останнім редакція спірного договору в вищезазначеній частині відповідає нормам чинного законодавства.

Так, згідно статті 15 Закону України "Про оренду землі" однією із істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За змістом частин 1, 2 статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності). Відповідно до частини 1 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, визначених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 1 статті 93 Земельного кодексу України, статті 1 Закону України "Про оренду землі", право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

01.01.2011р. набрав чинності Податковий кодекс України, пункт 288.1 статті 288 якого визначає, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

У зв'язку із прийняттям Податкового кодексу України внесення змін щодо розміру, форми і строків внесення орендної плати за землю, встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

В силу перехідних положень Земельного кодексу України, до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні та міські ради. Отже, органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах щодо земель, які перебувають у державній та комунальній власності, є Запорізька міська рада, яка має повноваження щодо розпорядження цією земельною ділянкою.

Базою оподаткування згідно з підпункту 271.1.1 пункту 271.1 статті 271 Податкового кодексу України є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

Стаття 274.1 Податкового кодексу України встановлює, що ставка земельного податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено встановлюється у розмірі 1% від нормативної оцінки земельної ділянки.

Статтею 288.1 Податкового кодексу України встановлено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Крім того, відповідно до статті 288.5.2 Податкового кодексу, орендна плата не може перевищувати:

а) для земельних ділянок, наданих для розміщення, будівництва, обслуговування та експлуатації об'єктів енергетики, які виробляють електричну енергію з відновлюваних джерел енергії, включаючи технологічну інфраструктуру таких об'єктів (виробничі приміщення, бази, розподільчі пункти (пристрої), електричні підстанції, електричні мережі), - 3 відсотки нормативної грошової оцінки;

б) для земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності та надані для будівництва та/або експлуатації аеродромів - чотирикратний розмір земельного податку, що встановлюється цим розділом;

в) для інших земельних ділянок, наданих в оренду, - 12 відсотків нормативної грошової оцінки;

Отже, орендна плата за договором оренди землі не може бути меншою 3% нормативної грошової оцінки, але не більшою 12 %.

Враховуючи викладене, річний розмір орендної плати за користування зазначеною земельною ділянкою ТОВ "Восток" повинен складати шестикратний розмір земельного податку за календарний рік в цінах 2013 року, а нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 3530783 грн. 22 коп. в цінах 2013 року.

Таким чином, зазначені у договорі оренди земельної ділянки від 02.04.2008р. розмір орендної плати та нормативної грошової оцінки не узгоджуються із положеннями статті 288.5.1 Податкового кодексу України, відповідно до якого розмір орендної плати встановлюється в договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом, для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом і не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджуючись із висновками господарського суду Запорізької області також вважає, що пункти 5 та 9 договору оренди земельної ділянки від 08.02.2008р. не відповідають вимогам Податкового кодексу України та рішенню органу місцевого самоврядування в частині встановленої орендної плати та нормативної грошової оцінки, а тому підлягають зміні в судовому порядку.

Відповідно до статті 290 Господарського кодексу України розмір плати за користування земельною ділянкою, що є державною або комунальною власністю, не може бути нижчим за встановлений відповідно до закону.

Згідно до статті 24 Закону України «Про плату за землю» грошова оцінка землі застосовується для економічного регулювання земельних відносин при укладанні цивільно-правових угод, у тому числі договорів оренди землі.

Відповідно до пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Статтею 5 Закону України "Про оцінку земель" передбачено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Згідно зі статтями 13, 15 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, а підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Статтею 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими для виконання на відповідній території.

Вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, а також затвердження конкретних ставок земельного податку відповідно до Податкового кодексу України віднесено згідно з пунктом 35 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключеної компетенції сільської, селищної, міської рад, яка реалізується шляхом прийняття відповідних рішень на пленарних засіданнях ради.

За приписами частин 1 та 2 статті 18, частини 2 статті 20 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення проводиться не рідше ніж один раз на 5 - 7 років.

Частинами 1, 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель" встановлено, що технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою.

Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Виходячи з наведених положень законодавства, затвердження нормативної грошової оцінки землі та розміру орендної плати відноситься до виключної компетенції відповідної місцевої ради. При цьому, мінімальний граничний розмір орендної плати залежить від розміру земельного податку, який, у свою чергу, обчислюється від нормативної грошової оцінки землі.

Відповідно до статті 73 Закону України "Про місцеве самоврядування" акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної в місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Відповідно до статті 188 Господарського кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати їх розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Статтею 651 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Враховуючи наведене, для внесення змін до договору згідно вимог чинного законодавства необхідна наявність відповідних рішень міської ради, витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, розрахунку розміру орендної плати, направлення стороні пропозиції.

Всі вказані вище рішення Запорізької міської ради є чинними та у встановленому порядку не скасовані.

Згідно наявної в матеріалах справи належним чином засвідченої копії витягу з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки за кадастровим номером :06:006:0058 від 08.02.2013р. вбачається, що нормативна грошова оцінка кв.м. земельної ділянки під забудовою становить 1141,54 грн., нормативна грошова оцінка земельної ділянки під забудовою площею 3093,00 кв.м. становить 3530783,22 грн.

Наданим до позовної заяви розрахунком розміру орендної плати за земельну ділянку, грошова оцінка якої проведена 01.01.2013р., позивач підтверджує, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки під забудовою площею 3093,00 кв.м. становить 3530783,22 грн., при коефіцієнті для розрахунку розміру орендної плати - 6, розмірі земельного податку - 35307,83 грн., ставка земельного податку (згідно з Податковим Кодексом України, відсоток нормативної грошової оцінки земельної ділянки) - 1%, розмір орендної плати складає 211846,99 грн.

Колегія суддів зазначає, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок не залежить від волевиявлення сторін договору оренди землі, а є способом регулювання державою плати за користування землею. Зміна нормативної грошової оцінки земельних ділянок не може ототожнюватися зі зміною розміру орендної плати, а є лише її передумовою. Не внесення сторонами договору оренди землі змін до його умов в частині, що встановлюються у законодавчому порядку, не звільняє сторін від обов'язку їх виконання, оскільки відповідно до положень статті 11 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Таким чином, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати.

Отже, в даному випадку має місце законодавча зміна граничного розміру орендної плати за земельні ділянки комунальної власності, а саме прийняття Запорізькою міською радою відповідних рішень №79 від 03.03.2008 р., №16 від 27.07.2011 р., № 37 від 26.06.2012 р., що є правовою підставою для перегляду розміру орендної плати і потребує, в свою чергу, внесення відповідних змін в спірний Договір оренди земельної ділянки.

Господарський суд дійшов правомірного висновку про те, що запропоновані відповідачу для внесення змін у договір розміри нормативної грошової оцінки землі та орендної плати відповідають вимогам чинного законодавства та рішенням Запорізької міської ради.

Відповідно до вимог статті 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Стаття 33 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі статтею 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В якості підстав для скасування прийнятого у справі рішення відповідача посилається на недотримання позивачем досудового врегулювання спору, проте колегією суддів ці доводи відхиляються, оскільки не знайшли свого підтвердження серед наявних у справі доказових матеріалів.

Надані позивачем документи на підтвердження направлення пропозиції про внесення змін до договору оренди землі, є належними та допустимими доказами у справі і жодним чином не суперечать нормам чинного законодавства. Всі наявні у справі матеріали свідчать про те, що позивачем були дотримані вимоги статті 30 Закону України "Про оренду землі" та умови Договору щодо надсилання Запорізькою міською радою пропозиції про внесення змін до договору з метою досягнення сторонами згоди щодо змін до умов договору оренди землі.

Крім того, у рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2002 р. за №15-рп/2002 у справі №1-2/2002 зазначається, що обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом обов'язкового досудового врегулювання спору обмежує можливість реалізації права на судовий захист. Право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

В апеляційній скарзі відповідач стверджує, що господарський суд Запорізької області в порушення вимог чинного законодавства не з'ясував строки оприлюднення рішення Запорізької міської ради щодо затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя. Обґрунтовуючи необхідність з'ясування цієї обставини, відповідач посилається на п. 271.2 ст. 271 Податкового кодексу України.

Однак ці посилання відповідача не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки дослідження вказаних обставин на предмет їх відповідності положенням норми Податкового кодексу України не впливають на прийняте судом рішення по суті спору, оскільки Податковий кодекс України набрав чинності 01 січня 2011 року, а рішення Запорізької міської ради № 79 було прийнято 03.03.2008 р.

Згідно зі статтею 158 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Враховуючи вказане, строки, що визначені у статті 271 Податкового кодексу України для оприлюднення рішень міських рад про нормативну грошову оцінку земель не можуть застосовуватись до рішень, які набрали законної сили до 01.01.2011р.

Таким чином, господарський суд Запорізької області під час прийняття рішення по справі № 908/1180/14 правильно застосував норми матеріального і процесуального права, належним чином з'ясував всі обставини, що мають значення для справи, в тому числі і щодо надіслання відповідачеві пропозиції про внесення змін до договору оренди землі. Всі обставини, що мають значення для справи № 908/1180/14, які судом першої інстанції визнано встановленими, були доведені позивачем під час судового розгляду справи, а висновки, викладені в рішенні господарського суду Запорізької області у справі № 908/1180/14, відповідають фактичним обставинам справи.

Натомість відповідач ні під час вирішення спору у господарському суді Запорізької області, ні під час розгляду його апеляційної скарги не надав належного матеріального доказу обґрунтованості та правомірності його заперечень проти позову.

Наведені ним в апеляційній скарзі доводи про порушення судом норм матеріального та процесуального права нічим не обґрунтовані та не узгоджуються з наявними у справі матеріалами, його позиція не підтверджена належними та допустимими доказами, а тому вимоги апеляційної скарги, не підлягають задоволенню, а наведені на їх підтвердження доводи не можуть бути прийнятими до уваги колегією суддів в якості підстав для скасування прийнятого у даній справі цілком законного та обґрунтованого рішення господарського суду Запорізької області від 05.06.2014 року у справі № 908/1180/14.

На підставі викладеного та керуючись статтями 32, 33, 34, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтями 105, 110 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Восток", м. Київ залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 05.06.2014р. у справі № 908/1180/14 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено 20.07.15р.

Головуючий суддя Барбашова С.В.

Суддя Білецька А.М.

Суддя Тарасова І. В.