ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.07.15 Справа № 904/5216/15

За позовом приватного підприємства "МЕТАЛУРГ-ІНВЕСТ", м. Дніпропетровськ

до приватного підприємства "Торговий дім "МЕТАЛУРГ", м. Дніпропетровськ

про стягнення 45 880,24 грн.

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Дорошевська М.І.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Скосарев П.В., довіреність б/н від 21.01.2015

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "МЕТАЛУРГ-ІНВЕСТ" (далі-Позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до приватного підприємства "Торговий дім "МЕТАЛУРГ" (далі-Відповідач) про стягнення 45 880,24 грн. за договором поставки №0109-1/2014 від 01.09.2014, з яких 35 441,56 грн. - основного боргу, 4 369,51 грн. - пені, 218,48 грн. - 3% річних, 5 850,69 грн. - інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.06.2015 порушено провадження у справі, позовна заява прийнята до розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов вищевказаного договору в частині вчасної оплати 20% вартості поставленого в грудні 2014 року товару.

09.07.2015 Відповідач подав до господарського суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних заперечує посилаючись на здійснення оплат за Договором за раніше поставлений товар в більшому розмірі, ніж передбачений умовами Договору.

Позивач в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи; 07.07.2015 через канцелярію суду надав письмові пояснення б/н від 06.06.2015 в яких зокрема, просить розглянути справу без участі його представника.

Відповідач в судове засідання з'явився, з урахуванням відзиву на позов проти задоволення позовних вимог заперечував.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч.1 ст.64 та ст.87 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, враховуючи задоволення судом клопотання Позивача про розгляду справи за наявними в ній документами, які дозволяють розглянути справу по суті спору, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника Позивача.

В судовому засіданні 20.07.2015 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.09.2014 між приватним підприємством "МЕТАЛУРГ-ІНВЕСТ" (далі-Постачальник) та приватним підприємством "Торговий дім "МЕТАЛУРГ" (далі-Покупець) був підписаний Договір поставки №0109-1/2014 (далі-Договір), відповідно до пункту 1.1 якого Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця металопрокат в строки та на умовах, встановлених в Договорі, а Покупець зобов'язується сплатити вартість товару та прийняти його у відповідності з умовами Договору.

Пунктом 1.2 Договору (в редакції Додаткової угоди №1 від 03.09.2014) передбачено, що ціна, загальна кількість, асортимент, сортамент та номенклатура товару, що поставляється вказується у видаткових накладних, які є невід'ємними частинами Договору.

Згідно з пунктом 3.2 Договору (в редакції Додаткової угоди №1 від 03.09.2014), оплата здійснюється в наступному порядку:

- Покупець зобов'язується здійснити оплату 20% вартості товару протягом 90 календарних днів, з моменту поставки товару. Моментом поставки товару є дата видаткової накладної підписаної обома сторонами Договору;

- кінцевий розрахунок за поставлений товар, згідно всіх специфікацій, Покупець здійснює до 01.09.2016.

Відповідно до пункту 5.2 Договору, за прострочку строків оплати товару, встановлених в Договорі та додатках до нього. Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу.

Договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 01.09.2016, а в частині взаєморозрахунків - до повного розрахунку між сторонами. Якщо за один місяць до закінчення строку дії Договору жодна зі сторін не повідомить іншу сторону про свій намір припинити дію Договору, він автоматично продовжує свою дію на наступний календарний рік з наступною автоматичною пролонгацією (п. 9.1 Договору).

За твердженням Позивача, на виконання умов Договору, протягом грудня 2014 року, ним був поставлений Відповідачу товар на загальну суму 543 787,78 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними (т. 1 а.с. 16-30).

З урахуванням вимог пункту 3.2 Договору, Відповідач був зобов'язаний до 29.03.2015 сплатити 20% вартості поставленого товару, а саме суму в розмірі 108 757,56 грн.

Як вказує Позивач в своїй позовній заяві, Відповідачем станом на 12.06.2015 була здійснена оплата лишу в сумі 73 316,00 грн., отже, як вказує Позивач, несплаченою залишилась сума в розмірі 35 441,56 грн.

У зв'язку з несплатою у встановлений строк суми за поставлений товар Позивач 15.05.2015 направив на адресу Відповідача претензію №МИ-15П від 15.05.2015 (т. 1 а.с. 31), в якій просив останнього сплатити заборгованість в розмірі 35 441,56 грн.

Відповідач відповіді на претензію та доказів сплати заборгованості в сумі 35 441,56 грн. не надав, у зв'язку з чим Позивач був вимушений звернутись до господарського суду з метою захисту своїх інтересів.

Розглядаючи заявлені позовні вимоги необхідно зауважити наступне.

В силу ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов укладеного договору. Відповідно до вимог ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи з вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, невиконання зобов'язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, є порушенням зобов'язання.

Так, як вказує відповідач в своєму відзиві, що до виконання умов Договору сторони приступили фактично з моменту його укладення, а саме:

- у вересні 2014 року Позивачем було здійснено поставку товару Відповідачу на суму 3 627 243,82 грн., з яких сплаченою сума була 1 777 818,00 грн., що становить 49,01% від вартості поставленого у вересні 2014 року товару;

- у жовтні 2014 року Позивачем було здійснено поставку товару Відповідачу на суму 2 015 028,91 грн., з яких сплаченою сума була 436 970,00 грн., що становить 21,69% від вартості поставленого у жовтні 2014 року товару;

- у листопаді 2014 року Позивачем було здійснено поставку товару Відповідачу на суму 782 106,11 грн., з яких сплаченою сума була 947 789,00 грн., що становить 121,18% від вартості поставленого у листопаді 2014 року товару;

- у грудні 2014 року Позивачем було здійснено поставку товару Відповідачу на суму 543 787,78 грн., з яких сплаченою сума була 67 008,00 грн., що становить 12,32% від вартості поставленого у грудні 2014 року товару, але слід зазначити, що на грудень 2014 року сума поставленого Товару склала 6 968 166,62 грн., а сума оплати склала 3 229 585,00 грн., що складає 46,35% від суми поставленого товару, тобто виходячи з умов Договору, мала місце переплата.

Крім того, у січні 2015 року Позивачем було здійснено поставку товару Відповідачу на суму 464 204,46 грн., а у лютому 2015 року Позивачем було здійснено поставку товару Відповідачу на суму 8 375 429,72 грн.

Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи видатковими накладними за зазначений період (т. 1 а.с. 57-244), актами звіряння взаємних розрахунків (т. 1 а.с. 50-56) та банківською випискою по рахунку Відповідача (т. 1 а.с. 245-246).

В загальному розмірі, станом на лютий 2015 року, Позивач поставив товар на загальну суму 15 807 800,82 грн., тоді як Відповідачем загалом здійснена оплату за отриманий товар в сумі 3 229 585,00 грн., що становить 20,43% від вартості поставленого товару за весь строк дії Договору.

Враховуючи викладене, можна зробити висновок, що Відповідачем умови Договору щодо здійснення оплати за отриманий товар виконувались належним чином, а отже суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 35 441,56 грн.

Відповідно до ст. ст. 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Крім суми основного боргу Позивач також просить суд стягнути з Відповідача 4 369,51 грн. - пені, 218,48 грн. - 3% річних, 5 850,69 грн. - інфляційних втрат.

З огляду на те, що судом відмовлено в задоволенні стягнення суми основного боргу, вказані нарахування Позивача, які здійснені на суму основного боргу, також не підлягають задоволенню, оскільки відсутня підстава для їх нарахування та стягнення.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по справі при відмові в задоволенні позову покладаються на Позивача.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 20.07.2015.

Суддя А.Є. Соловйова