ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 року Справа № 910/504/15-г

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоПолянського А.Г.
суддівКравчука Г.А.,
Мачульського Г.М. (доповідач),
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Київенерго"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду
від20.05.2015
у справі№910/504/15-г
Господарського суду міста Києва
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Джерело-1"
доПублічного акціонерного товариства "Київенерго"
провизнання недійсним рішення
за участю

- позивача:Гайдаш О.В. (довіреність від 01.12.2014)
- відповідача:Кравчик С.М. (довіреність від 26.12.2014),

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись у суд з даним позовом, Товариство з обмеженою відповідальністю "Джерело-1" (далі - позивач) просило визнати недійсним рішення Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (далі - відповідач) від 11.12.2014, оформленого протоколом №1306 від 11.12.2014, за актом порушення №34263 від 17.07.2014.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при складенні вказаного рішення були порушені норми права, не визначено дійсну особу правопорушника.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.02.2015 (суддя Трофименко Т.Ю.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.05.2015 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Рябуха В.І., судді Ропій Л.М., Калатай Н.Ф.), позов задоволено повністю.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати вказані вище судові рішення та прийняти нове, яким в позові відмовити, посилаючись на порушення судами норм матеріального права.

Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, у якому, вказуючи на законність та обґрунтованість прийнятих рішень, просив їх залишити в силі.

Переглянувши у касаційному порядку оскаржені судові рішення, колегія суддів Вищого господарського суду України, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, виходить з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 20.06.2008 між відповідачем (постачальник) та позивачем (споживач) укладено договір на постачання електричної енергії №10173 (далі - договір), за умовами якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід'ємними частинами, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі.

Згідно з п.2.1 договору під час виконання його умов, а також вирішення всіх питань, не обумовлених цим договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України, зокрема, Правилами користування електричною енергією, затвердженими в установленому порядку.

У розділі 5 договору сторони погодили порядок визначення договірних величин споживання електричної енергії та потужності.

Договір набирає чинності з дня його підписання, укладається на термін до 31.12.2008 та вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною стороною не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п.9.5 договору).

Доказів припинення договору сторони не надали, тому суди дійшли висновку, що договір є чинним.

17.07.2013 позивачем та Братко Андрієм Володимировичем укладено договір №Я-12 про підключення до вуличних мереж електропостачання для приватних будинків по пров. Ялинковому, пров. Інженерному, предметом якого є право та порядок підключення до мереж електропостачання колективного користування по пров. Ялинковому, пров. Інженерному та сплати витрат на організацію будівництва мереж, у розмірах і строки згідно договору, за підключення до мереж.

За умовами договору №Я-12 Братку А.В. надано 15 Квт електропотужності, шляхом встановлення у вуличній розподільчий шафі відповідного запобіжника на 25А.

Представниками відповідача було проведено перевірку об'єкта: ж/б (приватний будинок), споживач за адресою пров. Ялинковий, 12 (ТОВ "Джерело-1" баласоутримувач ТП6216), у зв'язку з чим складено акт від 17.07.2014 №34263 про порушення, де зафіксовано порушення статей 26, 27 Закону України "Про електроенергетику" та п.п. 3.34, 6.40, 10.2 Правил користування електричною енергією, а саме самовільне підключення струмоприймачів до електричної мережі ПАТ "Київенерго" (відповідача) з метою самовільного споживання електроенергії.

17.07.2014 представниками відповідача складено акт №34263 про усунення порушення ПКЕЕ (ПКЕЕН).

11.12.2014 комісією по розгляду акта про порушення від 17.07.2014 №34263 та умов договорів про постачання електричної енергії і нарахувань за ним було проведено засідання, на якому розглянуто акт №34263 та прийнято рішення провести нарахування за ним згідно з п.2.6. Методики визначення обсягу та вартості електроенергії необлікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕ (за період з 18.01.2014 по 17.07.2014).

Дане рішення комісії з розгляду актів про порушення ПКЕЕ та умов договорів про постачання електричної енергії і нарахувань за ними було оформлено протоколом від 11.12.2014 №1306.

Згідно з розрахунком відповідача всього підлягає до сплати позивачем за недораховану електроенергію 91 630,43 грн. (71220 кВт/г).

Вказані обставини стали підставою для звернення у суд з даним позовом.

Задовольняючи позов місцевий господарський суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, своє рішення мотивував тим, що позивач не маючи жодного права щодо об'єкта, розташованого по пров. Ялинковому, 12, а отже не будучи споживачем електроенергії у розумінні чинного законодавства, не може нести відповідальність за порушення на цьому об'єкті ПКЕЕ, оскільки споживачем є власник приватного будинку.

Доводи, викладені у касаційній скарзі, зводяться до того, що порушення виявлено на об'єкті, яке належить позивачу, і саме позивач як споживач електроенергії має відповідати за спожиту без обліку електроенергію, вартість якої обраховано відповідно до діючої методики.

Підстави для скасування судових рішень відсутні виходячи з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій і не оспорюється відповідачем, позивач не є споживачем електроенергії без обліку, оскільки не є власником чи користувачем будинку, до якого було підведена електропроводка, по якій здійснювалось електропостачання.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про електроенергетику" споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Згідно статті 27 цього Закону правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Згідно з частиною 2 вказаної статті правопорушеннями в електроенергетиці, зокрема, є: крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку.

Згідно з підпунктами 15 та 16 пункту 8.1 Правил постачальник електричної енергії має право контролювати додержання споживачами та субспоживачами вимог цих Правил відповідно до умов укладених договорів, а також складати акти про невідповідність дій (бездіяльності) споживача умовам договору про постачання електричної енергії та порушення вимог законодавства України в електроенергетиці.

Зі змісту пункту 1.1 Методики вбачається, що даний нормативно-правовий акт встановлює порядок визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил.

Методика поширюється на споживачів електричної енергії та застосовується постачальниками електричної енергії при визначенні обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією (пункт 1.2 Методики).

Підпунктами 5 і 6 пункту 2.1 Методики встановлено, що даний нормативний документ застосовується на підставі акта порушень, складеного з урахуванням вимог Правил, зокрема, у разі виявлення самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі, яка не є власністю споживача, а також у разі підключення до електричної мережі, що не є власністю енергопостачальника, електроустановок, струмоприймачів або електропроводки поза розрахунковими приладами обліку електричної енергії з порушенням схеми обліку.

Крім того, пунктом 2.7 Методики прямо встановлено порядок визначення обсягу та вартості самовільно спожитої електричної енергії в разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпункті 5 пункту 2.1 Методики, та за умови відсутності у такого споживача договору про постачання електричної енергії.

Пунктом 1.3 Правил передбачено, що постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом.

Згідно з підпунктом 1 пункту 10.2 Правил споживач електричної енергії зобов'язаний користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів).

За змістом частини 2 статті 275 Господарського кодексу України відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Аналогічна норма міститься в абзаці 2 пункту 5.1 Правил.

Дійсно, у пункті 1.2 Правил дано визначення споживача електричної енергії як особи, що використовує її для забезпечення потреб власних електроустановок на підставі договору.

Водночас зі змісту інших положень Правил, зокрема з того ж підпункту 1 пункту 10.2, вбачається, що даний термін необхідно застосовувати в значно ширшому значенні, оскільки він також розповсюджується і на осіб, які використовують електричну енергію без укладення договору на електропостачання.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 16.05.2011 №3-38гс11 зі справи Господарського суду Запорізької області №15/147/10, яка відповідно до приписів статті 11128 Господарського процесуального кодексу України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень та всіх судів України, а суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Таким чином правильними є висновки судів про те, що оскільки позивач не є споживачем електроенергії, вартість якої обраховано відповідачем відповідно до діючої методики, він не має оплачувати таку вартість не облікованої електроенергії.

Також, слід погодитись із висновками судів про те, що оскільки пунктом 2.6 Методики прямо встановлено порядок визначення обсягу та вартості самовільно спожитої електричної енергії в разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпункті 5 пункту 2.1 Методики, та за умови відсутності у такого споживача договору про постачання електричної енергії, а оскільки між сторонами існував такий договір, вказана обставина виключає можливість застосування підпункт 5 пункту 2.1 Методики.

За вказаних обставин висновки судів є правильними.

Разом з тим, слід виключити із мотивувальної частини судових рішень вказівку на те, що відповідати за нараховану вартість електроенергії має власник земельної ділянки по пров. Ялинковому, 12, з яким суди ототожнюють Братко Марію Олександрівну, оскільки такі висновки судів не впливають на вирішення даного спору та є передчасними, а тому незаконними у зв'язку із тим, що зроблені без залучення зазначеної особи до участі у справі, а відтак і без з'ясування усіх обставин справи щодо такої особи.

Оскільки таке виключення вказаних обставин із судових рішень не впливає на правильність вирішення спору між сторонами, постанову суду апеляційної інстанції належить залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 п.1, 11111 Господарського процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київенерго" залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.05.2015 у справі Господарського суду міста Києва №910/504/15-г, залишити без змін.

Головуючий суддя А.Г. Полянський

Судді Г.А. Кравчук

Г.М. Мачульський