ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2015 р.Справа № 922/912/15

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Кухар Н.М.

судді: Лавренюк Т.А. , Ольшанченко В.І.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши справу

за позовом Харківської міської ради, м.Харків,
до Спільного підприємства "Фрегат" товариства з обмеженою відповідальністю, м.Харків,
про повернення майна та відшкодування доходів
за участю представників:

позивача - Грєнкова І.В. (довіреність № 08-11/4838/2-14 від 29.12.2014р.);

відповідача - Подольської Т.В. (довіреність № 20/01 від 20.01.2015р.);

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Харківська міська рада, звернувся до господарського суду з позовною заявою про зобов'язання відповідача, Спільного підприємства "Фрегат" товариства з обмеженою відповідальністю, м.Харків, повернути в натурі територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради безпідставно набуте майно - земельну ділянку площею 0,0663 га, розташовану по вул.Котлова, 185 у м.Харкові, а також стягнути з відповідача доходи, отримані від безпідставно набутого майна в розмірі 653708,24 грн. Судовий збір позивач просить стягнути з відповідача.

У відзиві на позовну заяву, який був наданий до суду 31.03.2015р., відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що право на земельну ділянку, відповідно до положень ст. 120 Земельного кодексу України, виникає автоматично, незалежно від його оформлення за правилами ст.ст. 125, 126 ЗК України. Тобто, отримавши право власності на нежитлову будівлю по вул.Котлова, 185 у м.Харкові, відповідач одночасно отримав право користування земельною ділянкою, на якій зведена ця нежитлова будівля. А тому відсутність у відповідача переоформлених на його ім'я правовстановлюючих документів на земельну ділянку не може кваліфікуватися як самовільне зайняття земельної ділянки. Відповідач також вважає безпідставним посилання позивача, як на підставу позовних вимог, на ст.ст. 1212-1214 ЦК України. Відповідач зазначає, що затягування укладення відповідного договору оренди земельної ділянки сталося саме з вини позивача, оскільки відповідачем було вчинено усі дії, спрямовані на оформлення відповідних документів для укладення договору.

23.04.2015р. суддею господарського суду Харківської області Кухар Н.М. з метою повного та об'єктивного вирішення спору було винесено ухвалу про призначення для розгляду справи № 922/912/15 колегії суддів, у зв'язку зі складністю правового характеру даної справи та необхідністю ретельного аналізу діючого законодавства.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу справи, колегію суддів визначено у наступному складі: суддя-доповідач Кухар Н.М., судді Аріт К.В., Ольшанченко В.І.

24.04.2015р. позивачем надано до суду письмові пояснення на відзив відповідача, в якому позивач, зокрема, зазначив, що відповідачем помилково застосовані норми матеріального права, які регулюють правовідносини щодо переходу права власності та права постійного користування на земельну ділянку у разі переходу власності на нерухоме майно до нового власника. На думку позивача, право користування земельною ділянкою, як речове право, виникає/набувається особою з моменту його реєстрації, відповідно до ст. 125 ЗК України та ст. 182 ЦК України. Враховуючи, що під час придбання відповідачем нежитлової будівлі речові права на спірну земельну ділянку не зареєстровані, до СП "Фрегат" ТОВ не могло перейти й право на спірну земельну ділянку. Також позивач надав пояснення щодо розрахунку доходу, одержаного відповідачем від безпідставно набутого майна (земельної ділянки) територіальної громади міста Харкова.

10.06.2015р., у зв'язку з відпусткою судді Аріт К.В., її було вилучено зі складу судової колегії та системою автоматизованого розподілу призначено для розгляду справи № 922/912/15 колегію суддів у складі: головуючий суддя Кухар Н.М., судді Лавренюк Т.А., Ольшанченко В.І.

У судовому засіданні, яке відбулося 10.06.2015р., представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував; надав додаткові письмові пояснення в обгрунтування заперечень проти позову та звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі до вирішення по суті пов'язаної з нею справи № 64/2741/15-а, що розглядається Фрунзенським районним судом м.Харкова.

У судовому засіданні була оголошена перерва до 15.07.2015р. до 11:00 год.

Після перерви представник позивача надав письмові заперечення на клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, в яких зазначив, що заявляючи вищевказане безпідствне клопотання, відповідач зловживає процесуальним правом та навмисно затягує судовий процес з розгляду даної справи, чим грубо порушує процесуальні права позивача.

Розглянувши клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, колегія суддів дійшла висновку про те, що справа № 645/2741/15-а, що знаходиться в провадженні Фрунзенського районного суду м.Харкова, не є пов'язаною з даною справою № 922/912/15 у розумінні ч. 1 ст. 79, у зв'язку з чим відмовила у задоволенні клопотання відповідача як необґрунтованому.

Представник відповідача надав додаткові письмові пояснення, в яких звернув увагу суду на судову практику з розгляду аналогічних спорів.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

На підставі свідоцтва про право власності від 17.11.2000р. Спільне підприємство "Фрегат" товариство з обмеженою відповідальністю (відповідач) є власником нежитлової будівлі літ. "А-1", площею 2839,1 кв.м., по вул.Котлова, 185 у м.Харкові.

Департаментом самоврядного контролю за використанням та охороною земель Харківської міської ради було проведено обстеження та визначення меж, площі та конфігурації земельної ділянки, на якій розташована вищевказана нежитлова будівля, за результатами чого складено акт від 15.12.2014р., з якого вбачається, що відповідач використовує земельну ділянку, площею 0,2958 га, по вул.Котлова, 185 у м.Харкові для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. "А-1".

Позивач зазначає, що речові права відповідача на вищевказану земельну ділянку не зареєстровані, останній не набув належних прав власності або користування щодо земельної ділянки по вул.Котлова, 185 у м.Харкові, а тому використовує земельну ділянку без достатніх правових підстав, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, листами Управління Держземагентства у м.Харкові Харківської області та Департаменту земельних відносин Харківської міської ради.

Як вказує позивач, за період з 01.01.2012р. до 01.01.2015р. відповідач не сплачував за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, що, на думку позивача, призвело до одержання відповідачем доходу в розмірі 653708,24 грн. від безпідставно набутого майна, який підлягає відшкодуванню.

У зв'язку з викладеними обставинами, позивач звернувся до суду з позовною заявою про зобов'язання відповідача, на підставі ст. 1212 - ст. 1214 Цивільного кодексу України, повернути в натурі територіальній громаді міста Харкова земельну ділянку, розташовану по вул.Котлова, 185 у м.Харкові та стягнення з відповідача на користь Харківської міської ради доходів, отриманих від безпідставно набутого майна, в розмірі 635708,24 грн.

Ретельно дослідивши докази, надані сторонами в обґрунтування позовних вимог та заперечень проти позову, з'ясувавши усі фактичні обставини справи та надавши їм правову кваліфікацію, суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог Харківської міської ради, виходячи з наступного.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Враховуючи викладене, можна дійти висновку, що зобов'язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов:

- по-перше, є набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння;

- по-друге, мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою;

- по-третє, обов'язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків (ст. 11 ЦК).

Тобто визначальною підставою для застосування положень статей 1212, 1213, 1214 Цивільного кодексу України є той факт, що майно, набуте особою без достатньої правової підстави, повинно в обов'язковому порядку вибути з його володіння.

Матеріали справи свідчать, що Спільне підприємство "Фрегат" товариство з обмеженою відповідальністю є власником нежитлової будівлі літ. "А-1", загальною площею 2839,1 кв.м. по вул.Котлова, 185 у м.Харкові. Право власності відповідача на нежитлову будівлю підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 17.11.2000р. б/н, виданим виконавчим комітетом Харківської міської ради. Зазначене свідоцтво зареєстроване КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" 28.11.2000р., про що зроблено запис № 607 в реєстровій книзі № 4-282.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Статтею 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Верховний Суд України у своєму рішенні від 11.02.2015р. у справі № 6-2цс15р дійшов висновку, що при застосуванні положень статті 120 Земельного кодексу України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності...".

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки (ст. 179 ЦК України).

До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення (ч. 1 ст. 181 ЦК України).

За таких обставин, суд вважає за необхідне зауважити, що враховуючи знаходження об'єктів нерухомості відповідача, які належать йому на праві власності, на території спірної земельної ділянки, вбачається відсутність жодних правових підстав для вибуття зазначеного об'єкту (земельної ділянки) з володіння відповідача, що, в свою чергу, унеможливлює застосування до даних спірних правовідносин положень статей 1212, 1213, 1214 Цивільного кодексу України.

Суд вважає за необхідне звернути увагу, що обов'язковою підставою застосування положень статей 1212, 1213, 1214 Цивільного кодексу України має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків (ст. 11 ЦК). Так, особа набуває майно в іншій спосіб ніж визначено положенням статті 11 Цивільного Кодексу України.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 02.10.2013р. по справі № 6-88цс13, під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Також Верховний Суд зазначає, що майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулось в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, у наслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України. Таким чином, набуття відповідачем у власність нежитлової будівлі, є саме тим правовим фактом, який породжує у відповідача в майбутньому цивільний обов'язок оформлення правових підстав користування даною земельною ділянкою.

Крім того, з пояснень відповідача вбачається, що відповідно до Порядку оформлення договорів оренди у місті Харкові, затвердженого Рішенням 22 сесії Харківської міської ради від 23.06.2004р. № 88/04, з метою проведення встановлення меж спірної земельної ділянки на місцевості, відповідачем у спеціалізованій організації ПП "С-Проект" було отримано обґрунтування меж та розмірів земельної ділянки для оформлення права користування від 17.02.2006р. за вих. № 020, яке погоджено заступником начальника Управління містобудування та архітектури Харківської міської ради.

На виконання зазначеного Рішення відповідачем було замовлено Технічне завдання на виконання робіт по складанню проекту землеустрою земельної ділянки, яке було погоджено 30.05.2006р. начальником Харківського міського управління земельних ресурсів Саніним Ю.В., директором СП "Фрегат" ТОВ Прологаєвою Г.У.

Також відповідачем було узгоджено відповідне землекористування з сусідніми (суміжними) землекористувачами в порядку, передбаченому Земельним кодексом України, зокрема, надано гарантійного листа суміжним землекористувачам - ТОВ "ЛЕРСІ" та ТОВ "Флора" про те, що у зв'язку з виниклою необхідністю частина земельної ділянки буде використовуватися сумісно з ТОВ "ЛЕРСІ" та TOB "Флора".

07.12.2006р. було проведено встановлення меж земельної ділянки на місцевості, про що складено відповідний Акт встановлення меж земельної ділянки на місцевості, який був погоджений орендарем.

12.07.2007р. між СП "Фрегат" TOB та Харківським міським управлінням земельних ресурсів було укладено Договір № 23/9 про надання платних послуг по виконанню земельно-кадастрових робіт, а саме по підготовці висновків з надання земельної ділянки по вул.Котлова, 185 у м.Харкові у користування.

16.07.2007р. СП "Фрегат" було надано Висновок № 1567/07 Харківського міського управління земельних ресурсів, яким було погоджено відведення спірної земельної ділянки в оренду

19.07.2007р. відповідач звернувся листом за вих. № 39 до начальника Управління культури і туризму Харківської облдержадміністрації з проханням провести погодження проекту відведення земельної ділянки по вул.Котлова, 185 у м.Харкові, у зв'язку з чим 06.08.2007р. за вих. № 08-20/2439 було видано Висновок Управління культури і туризму Харківської облдержадміністрації щодо погодження проекту відведення земельної ділянки СП "Фрегат" TOB для експлуатації та обслуговування виробничої будівлі по вул.Котлова, 185 у Ленінському районі м.Харкова.

26.06.2007р. відповідачем було отримано Висновок по матеріалам проекту відведення земельної ділянки СП "Фрегат" TOB по вул.Котлова, 185 для експлуатації та обслуговування виробничої будівлі у Ленінському районі м.Харкова за підписом начальника Управління містобудування та архітектури Харківської міської ради.

Згідно п. 3 Порядку оформлення договорів оренди землі, підставою для оформлення договору оренди землі є рішення міської ради про надання в оренду або поновлення права оренди земельної ділянки.

Для прийняття такого рішення відповідач неодноразово звертався до Харківської міської ради із заявами від 19.09.2006р. вих. № 294, від 28.08.2007р. вих. № 100, від 17.02.2015р. вих. № 11-2. Тобто відповідачем було здійснено усі необхідні заходи щодо оформлення права землекористування.

Однак, позивач не відреагував на вказані заяви відповідача.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач набув майно за існування достатніх правових підстав, у спосіб, що не суперечить чинному законодавству, з метою його зберігання та використання, з наміром у майбутньому укласти договір оренди землі, що в свою чергу також унеможливлює застосування до даних спірних правовідносин положень статей 1212, 1213,1214 Цивільного кодексу України. При цьому, наявність правових підстав для набуття спірної земельної ділянки відповідачем, свідчить про неправомірність ототожнення позивачем поняття безпідставного набуття майна (земельної ділянки), як підстави застосування положень статей 1212-1214 Цивільного кодексу України з не укладенням з боку відповідача договору оренди на земельну ділянку по вул.Котлова, 185.

Отже, враховуючи, що відповідач правомірно набув нерухоме майно, правові підстави для повернення земельної ділянки та відшкодування доходів, зазначених в частині першої статті 1214 Цивільного кодексу України, відсутні.

За таких підстав, вимоги позивача є позбавленими фактичного та правового обґрунтування, такими, що не відповідають як матеріалам справи, так і нормам чинного законодавства, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати, у зв'язку з відмовою у позові, покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 11, 179, 181, 316 Цивільного кодексу України, ст.ст. 120, 125 Земельного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 20.07.2015 р.

Головуючий суддя Суддя Суддя Н.М. Кухар Т.А. Лавренюк В.І. Ольшанченко