ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2015 року Справа № 904/9558/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванов О.Г. (доповідач),

суддів: Подобєд І.М., Величко Н.Л.

при секретарі судового засідання: Погорєлова Ю.А.

представники сторін:

від позивача: Принц С.Ю. директор, наказ № б/н від 22.01.14;

від відповідача: Тараненко Є.В. директор, наказ №11 від 04.04.08;

від відповідача: Сабліна Т.О. представник, довіреність №б/н від 12.01.15;

від відповідача: Ляшенко О.Ю. представник, довіреність №б/н від 28.08.14;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім Рокада", м. Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2015 року у справі № 904/9558/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім Рокада", м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничої фірми "Дніпротехнобуд" м. Дніпропетровськ

про стягнення 236 159,40 грн.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім Рокада"до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничої фірми "Дніпротехнобуд" про стягнення заборгованості у розмірі 236 159,40 грн.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем умов договору оренди №12 від 12.04.2012 року.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2015 року (суддя Ніколенко М.О.) в позові відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що між позивачем та відповідачем не було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов Договору оренди № 12 від 12.04.2012 року, невиконання умов якого є предметом розгляду цієї справи. Цей договір відсутній у формі єдиного документа, підписаного сторонами. У зв'язку з чим, на думку господарського суду, Договір оренди № 12 від 12.04.2012 року, невиконання умов якого є підставою позовних вимог, є неукладеним.

Не погодившись з даним рішенням господарського суду Дніпропетровської області Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім Рокада" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничої фірми "Дніпротехнобуд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім Рокада" заборгованість за договором оренди №12 від 12.04.2012 року у сумі 236 159,40 грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 723,19 грн.

При цьому скаржник в апеляційній скарзі посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

А саме, вважає, що суд першої інстанції не надав жодної правової оцінки документам, що підтверджують існування договірних відносин між позивачем та відповідачем, зокрема:

- платіжним документам, що підтверджують часткову оплату послуг оренди за Договором оренди №12 від 12.04.2012 року;

- ряду письмових довідок ПАТ «ІнгГЗК», на території якого Відповідачем виконувалися роботи орендованими у позивача екскаваторами.

У зв'язку з чим, суд прийшов до безпідставного висновку про неукладеність Договору оренди № 12 від 12.04.2012 року.

Також, суд не дослідив і не врахував документи, які підтверджують факт урегульованості між сторонами суми зобов'язань зі сплати послуг за оренду екскаваторів, зокрема:

- відзив відповідача на позовну заяву;

- лист відповідача № 46/14 від 14.04.2014р.;

- платіжне доручення № 29 від 14.04.2014р.;

- актами звірки взаємних розрахунків в редакції позивача і в редакції відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Товариство з обмеженою відповідальністю Виробнича фірма "Дніпротехнобуд" у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

При цьому зазначає, що борг у розмірі 236 159 грн. 40 коп., який, нібито, виник за березень 2014 року, не визнає, оскільки документів з цього приводу позивачем до суду не надано. А саме не надано оригіналу Договору оренди № 12 від 12.04.2012 року та додаткових до нього угод, якими б передбачалося передачу в оренду саме трьох екскаваторів: HYNDAI К360 зав № 0210121, HYNDAI К320 зав. № 90111413, HYNDAI К320 зав. № 90110740; не надані акти передачі вищезазначеної техніки; акти виконаних робіт.

Відповідач наполягає, що вищезазначені екскаватори йому позивачем ніколи не передавались, та ним ніколи не використовувались.

Також, відповідач зауважує, що під час ознайомлення з матеріалами справи ним було виявлено підробку документів, печатки підприємства і підпису директора підприємства на наступних, наданих позивачем до суду документах:

- копії Договору оренди № 12 від 12.04.2012 року;

- копії Додаткової угоди до договору № 1 від 31.12.2012 року;

- копії Додаткової угоди до договору № 2 від 22.01.2014 року;

- копії Додаткової угоди до договору № 3 від 31.12.2014 року;

- копії Додаткової угоди до договору № 4 від 05.01.2014 року;

- копії Додаткової угоди до договору № 5 від 28.02.2014 року;

- копії Актів прийому - передачі орендованої техніки.

Відповідач наполягає, що Договір оренди № 12 від 12.04.2012 року між сторонами дійсно був укладений, але не в тій редакції, яку надано позивачем разом із позовною заявою.

Відповідач господарському суду надав оригінал Договору оренди № 12 від 12.04.2012 року, скріплений печатками підприємств та підписами уповноважених осіб, зміст якого суттєво відрізняється від змісту копії Договору та додаткових угод до нього, наданих позивачем. Тому вважає, що до документів, які позивач надав до суду, не можна відноситись, як до належно оформлених і узгоджених між сторонами, які підлягають обов'язковому виконанню.

Крім того, на момент подачі позову заборгованості у відповідача перед позивачем не існувало, оскільки останній платіж відповідачем було здійснено платіжним дорученням № 29 від 14.04.2014 на суму 260 000 грн.

Щодо помилки в призначенні платежу, яку було допущено відповідачем, вважає, що згідно з вимогами п. 1.12 Постанови Національного банку України №22 від 21.01.2014 року, відповідно до якого банки не несуть відповідальності за допущені помилки платниками і отримувачами, оскільки ці питання узгоджується сторонами окремими листами, відповідачем було своєчасно направлено позивачу листа № 46/14 від 14.04.2014 року про зміну призначення платежу.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав відзив на апеляційну скаргу. Просить рішення суду залишити без змін.

В судовому засіданні 15.07.2015 року Дніпропетровським апеляційним господарським судом була оголошена вступна та резолютивна частина постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 104 ГПК України серед підстав для скасування або зміни рішення місцевого суду є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, а також порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд встановив наступні обставини.

Позивачем разом з позовною заявою надано завірені копії:

- Договору оренди № 12 від 12.04.2012 року;

- Додаткової угоди до договору № 1 від 31.12.2012 року;

- Додаткової угоди до договору № 2 від 22.01.2014 року;

- Додаткової угоди до договору № 3 від 31.12.2014 року;

- Додаткової угоди до договору № 4 від 05.01.2014 року;

- Додаткової угоди до договору № 5 від 28.02.2014 року;

- Актів прийому - передачі орендованої техніки від 03.03.2014 року, від 03.05.2012 року, від 22.01.2013 року, від 31.03.2014 року, від 28.02.2014 року, від 22.01.2013 року (т. 1 а.с. 8-21).

У відзиві на позовну заяву відповідач зауважив, що під час ознайомлення з матеріалами справи ним було виявлено підробку документів, печатки підприємства і підпису директора підприємства на вищезазначених, наданих позивачем до суду документах (т. 1 а.с. 85-88).

Відповідач господарському суду надав оригінал Договору оренди № 12 від 12.04.2012 року, скріплений печатками підприємств та підписами уповноважених осіб, зміст якого суттєво відрізняється від змісту копії Договору та додаткових угод до нього, наданих позивачем (т. 1 а.с. 89-93). Представник позивача не оскаржував справжність печатки ТОВ ТД «Рокада» та підпису від імені директора позивача на даному екземплярі договору.

Відповідно до ст. 36 ГПК України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Відповідно до п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо подані копії документів, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів, викликають сумніви, господарський суд може витребувати оригінали цих документів, у тому числі для огляду в судовому засіданні з наступним поверненням цих оригіналів особі, яка їх подала. Для перевірки достовірності поданих суду документів може бути призначено судову експертизу.

Якщо одним з учасників судового процесу подано засвідчені ним копії документів, а інший з цих учасників заперечує відповідність їх оригіналам, то господарський суд зобов'язаний витребувати такі оригінали для огляду у особи, яка їх подала.

З урахуванням позиції відповідача, а також приймаючи до уваги, що підпис від імені директора відповідача Тараненко Е.В. у копії Договору оренди № 12 від 12.04.2012 року, наданій позивачем, за формою візуально відрізняється від підпису директора відповідача Тараненко Е.В. у оригіналі Договору оренди № 12 від 12.04.2012 року наданому безпосередньої відповідачем та оглянутому у судовому засіданні, ухвалами господарського суду позивача зобов'язано надати у судове засідання оригінали документів, які є додатком до позовної заяви (для огляду).

У своєму поясненні від 03.02.2015 року директор ТОВ "Торгівельний дім Рокада" зазначив, що в процесі переїзду офісу ТОВ ТД «Рокада» позивачем було втрачено (загублено) частину документів, зокрема, оригінали Договору оренди № 12 від 12.04.2012 року з додатковими угодами та актами приймання-передачі, Договору підряду № 14/А від 14.02.2014 року з додатками до нього (т. 1 а.с. 129-130).

Порівнюючи копію Договору оренди № 12 від 12.04.2012 року з додатковими угодами, надану позивачем разом з позовною заявою, та оригінал Договору оренди № 12 від 12.04.2012 року з додатковими угодами, скріплений печатками підприємств та підписами уповноважених осіб, наданий відповідачем та оглянутий у судовому засіданні, колегія суддів встановила, що зміст даних документів суттєво відрізняється один від одного.

Для перевірки достовірності поданої позивачем до суду копії Договору оренди № 12 від 12.04.2012 року з додатковими угодами колегія суддів не може призначити судову експертизу, оскільки позивач не надав оригіналу Договору з додатковими угодами.

Колегія суддів, з урахуванням думки представника відповідача, який у судовому засіданні пояснив, що за основу необхідно брати саме наданий ним оригінал Договору оренди № 12 від 12.04.2012 року з додатковими угодами, позиції позивача, який не оскаржував справжність печатки ТОВ ТД «Рокада» та підпису від імені директора позивача на даному екземплярі договору, вважає за необхідне при розгляді даної справи посилатися на текст саме оригіналу Договору оренди № 12 від 12.04.2012 року з додатковими угодами, наданого відповідачем та оглянутого у судовому засіданні (т. 1 а.с. 89-93), оскільки він містить оригінальні відтиски печаток обох сторін, а також оригінальні підписи уповноважених представників сторін.

Як вбачається з тексту оригіналу Договору оренди № 12 від 12.04.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім РОКАДА (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Виробнича Фірма «ДНІПРОТЕХНОБУД» (орендатор ) було укладено договір оренди, відповідно до якого орендатор прийняв у тимчасове оплатне користування екскаватор JC330 ME - № JSBJS33CT81240860 з ковшем і гідро молотом (т. 1 а.с. 89-93).

Вартість орендної плати встановлюється відповідно до виставлених рахунків та актів виконаних робіт (п. 1.2.).

Передача техніки в оренду здійснюється по акту приймання-передачі (п. 2.2.).

Відповідно до п.3.1 договору строк оренди складає один рік з моменту прийняття техніки за актом приймання-передачі з можливістю пролонгації договору.

Орендна плата перераховується щомісяця з поточного рахунку орендатора на поточний рахунок орендодавця до 25-го числа місяця, наступного за місяцем оренди.

Додатковими угодами №1 від 12.04.2013 року, № 2 від 30.12.2013 року було продовжено строк дії договору оренди до 31.12.2014 року (т. 1 а.с. 92, 93).

У зв'язку з чим, колегія суддів не погоджується з висновком господарського суду про те, що між позивачем та відповідачем не було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов Договору оренди № 12 від 12.04.2012 року, так як цей договір відсутній у формі єдиного документа, підписаного сторонами, та відповідно, неукладеністю даного договору, оскільки даний висновок суперечить матеріалам справи, а саме оригіналу Договору оренди № 12 від 12.04.2012 року з додатковими угодами, наданого відповідачем та оглянутого у судовому засіданні, який містить оригінальні відтиски печаток обох сторін, а також оригінальні підписи уповноважених представників сторін.

Факт укладання та підписання даного договору не заперечувала жодна із сторін.

Зазначений висновок, також підтверджується банківськими виписками по поточному рахунку ТОВ ТД «Рокада» та копіями платіжних доручень відповідача, відповідно до яких відповідач, починаючи з 22.06.2012р. до березня 2014 року здійснював позивачу платежі з призначенням: «Оплата за оренду екскаватора згідно Договору № 12 від 12.04.2012 року» проти чого Відповідач не заперечував (т. 1 а,с. 30-35, 47-58, 200-219).

На підтвердження виконання позивачем своїх зобов'язань за Договором оренди № 12 від 12.04.2012 року останнім надані копії Актів прийому - передачі орендованої техніки:

- від 03.03.2014 року трьох екскаваторів: HYUNDAI R360 Lc-7a зав. № 0210121, HYUNDAI R320 Lc-7a зав. № 90111413, HYUNDAI R320 LC-7 зав. № 90110740, який не підписано відповідачем;

- від 03.05.2012 року екскаватору JCB JS330- №SLPJS33D6E1240520 з ковшем і гідро молотом;

- від 22.01.2013 року екскаватору JCB JS330- №SLPJS33D6E1240520 з ковшем і гідро молотом який не підписано відповідачем;

- від 31.03.2014 року трьох екскаваторів: HYUNDAI R360 Lc-7a зав. № 0210121, HYUNDAI R320 Lc-7a зав. № 90111413, HYUNDAI R320 LC-7 зав. № 90110740, який не підписано відповідачем;

- від 28.02.2014 року екскаватору JC330 ME - № JSBJS33CT81240860 з ковшем і гідро молотом;

- від 22.01.2013 року екскаватору JC330 ME - № JSBJS33CT81240860 з ковшем і гідро молотом (т. 1 а.с. 8-21).

Також, на підтвердження виконання позивачем своїх зобов'язань останнім надані копії:

- Акту № ОУ-0000001 від 17.01.2014 року здачі-прийняття робіт (надання послуг) на суму 55 000,00 грн.;

- Акту № ОУ-0000003 від 24.02.2014 року здачі-прийняття робіт (надання послуг) на суму 55 000,00 грн.;

- Акту № ОУ-0000009 від 04.03.2014 року здачі-прийняття робіт (надання послуг) на суму 58 699,99 грн.;

- Акту № ОУ-0000010 від 10.03.2014 року здачі-прийняття робіт (надання послуг) на суму 58 699,99 грн.;

- Акту № ОУ-0000011 від 14.03.2014 року здачі-прийняття робіт (надання послуг) на суму 49 013,62 грн.;

- Акту № ОУ-0000012 від 19.03.2014 року здачі-прийняття робіт (надання послуг) на суму 53 520,00 грн.;

- Акту № ОУ-0000013 від 24.03.2014 року здачі-прийняття робіт (надання послуг) на суму 42 816,00 грн.;

- Акту № ОУ-0000014 від 26.03.2014 року здачі-прийняття робіт (надання послуг) на суму 23 272,00 грн.,

які не підписані з боку відповідача (т. 1 а.с. 22-29).

На підтвердження існування між сторонами договірних відносин за Договором оренди № 12 від 12.04.2012 року, а також часткового погашення відповідачем своїх грошових зобов'язань позивачем надані банківські виписки по поточному рахунку ТОВ ТД «Рокада» та копії платіжних доручень відповідача, відповідно до яких відповідач, починаючи з 22.06.2012р. до березня 2014 року здійснював позивачу платежі з призначенням: «Оплата за оренду екскаватора згідно Договору № 12 від 12.04.2012 року» проти чого Відповідач не заперечував (т. 1 а,с. 30-35, 47-58, 200-219).

Відповідачем на підтвердження відсутності заборгованості за Договором оренди № 12 від 12.04.2012 року надано копію платіжного доручення № 29 від 14.04.2014 на суму 260 000 грн., у якому в графі призначення платежу зазначено: оплата згідно договору підряду № 14/А від 14.02.2014 року (т. 1 а.с. 96), а також лист № 46/14 від 14.04.2014 року про зміну призначення платежу, відповідно до якого платіж у розмірі 236 158.60 грн.. в т.ч. ПДВ, необхідно вважати оплатою за договором оренди № 12 від 12.04.2012 року, платіж у розмірі 23 841,40 грн. в т.ч. ПДВ, необхідно вважати оплатою за договором 14/А від 14.02.2014 року.

Порушення, на думку позивача, відповідачем договірних зобов'язань щодо внесення орендної плати стало підставою для звернення позивача з позовом до суду про стягнення заборгованості.

Мотиви, з яких виходила апеляційна інстанція при винесенні постанови.

У відповідності до ч. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч. 5 ст.762 Цивільного кодексу України).

За визначенням, наведеним у ч.1 ст. 286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Відповідно до п. 1.2. Договору оренди № 12 від 12.04.2012 року вартість орендної плати встановлюється відповідно до виставлених рахунків та актів виконаних робіт.

В той же час, позивачем не надано до матеріалів справи виставлених на адресу відповідача рахунків, а жоден з наданих до матеріалів справи актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) не підписаний відповідачем (т. 1 а.с. 22-29).

У зв'язку з чим, колегія суддів не має можливості визначитися щодо вартості орендної плати, що підлягає до стягнення.

Крім того, позивач у позовній заяві не зазначив за який період ним здійснено нарахування заборгованості з орендної плати в сумі 236 159,40 грн., та яким документами підтверджується дана заборгованість.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ст. 9 даного Закону та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 (далі - Положення) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Законом та Положенням визначені обов'язкові реквізити, які повинні мати первинні документи для надання їм юридичної сили і доказовості.

Частина 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначає перелік основних реквізитів первинних бухгалтерських документів, які є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Такими реквізитами, згідно з ч. 2 ст. 9 Закону, є: назва документа (форми); дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи складаються на бланках типових і спеціалізованих форм, затверджених відповідним органом державної влади. Якщо законодавством не встановлені типові форми первинних документів, оформлення господарських операцій може здійснюватися з використанням виготовлених самостійно бланків, які повинні містити обов'язкові реквізити чи реквізити типових або спеціалізованих форм, визначені Законом та Положенням.

Ураховуючи зазначене, підприємство може використовувати виготовлені самостійно бланки первинних документів за умови, що такі бланки містять обов'язкові реквізити, передбачені законодавством.

Первинний документ про передачу майна в оренду складається після укладання відповідної угоди при фактичній передачі об'єкта оренди від орендодавця до орендаря.

Якщо ж первинний документ підтверджує факт користування об'єктом оренди орендарем протягом періоду (у даному випадку протягом місяця), то в ньому має зазначатися вартість відповідної послуги (надання майна в оренду) протягом цього періоду. Датою складання такого первинного документа є відповідно дата його підписання (Лист Департаменту податкової, митної політики та методології бухгалтерського обліку Міністерства фінансів України на запит щодо первинних документів від 15.01.2015 р. № 31-11410-08-10/871).

Позивач в основу позовної заяви та апеляційної скарги поклав копії Актів прийому - передачі орендованої техніки від 03.03.2014 року та від 31.03.2014 року трьох екскаваторів: HYUNDAI R360 Lc-7a зав. № 0210121, HYUNDAI R320 Lc-7a зав. № 90111413, HYUNDAI R320 LC-7 зав. № 90110740, які не підписано відповідачем (т. 1 а.с. 8-21), та акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), які також не підписаний відповідачем.

Однак позивачем не враховані приписи ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", згідно якої первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати вищезазначені обов'язкові реквізити, в тому числі особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За таких обставин, подані позивачем Акти прийому - передачі орендованої техніки від 03.03.2014 року та від 31.03.2014 року та акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) не мають сили та доказовості і не може бути належними доказами в підтвердження здійснення господарської операції.

Що стосується твердження позивача про відображення господарської операції в його регістрах бухгалтерського обліку, то колегія суддів зазначає, що відповідно ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" в регістрах бухгалтерського обліку відображаються господарські операції лише на підставі первинних бухгалтерських документів, які повинні мати юридичну силу та доказовість, тобто повинні бути належним чином оформлені. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи. Проте, позивач зазначене не врахував.

Позивач в апеляційній скарзі зазначив, що заборгованість за відповідачем по розрахункам склала в сумі 236 159,40 грн. і знайшла своє відображення в актах звірки взаємних розрахунків в редакції позивача та в редакції відповідача.

При цьому колегія суддів відзначає, що акт звірки не є первинним документом бухгалтерського обліку в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" та не може підтверджувати факт здійснення господарської операції.

Відповідно до чинного законодавства акт звірки - це документ, за яким бухгалтери підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій, а наявність чи відсутність будь-яких зобов'язань сторін підтверджується первинними документами - договором, розрахунками, тощо.

Відповідно, акт звірки та відзив відповідача на позовну заяву не можуть використовуватись як письмова форма визнання боргу, у зв'язку з чим не є належними доказами в підтвердження заборгованості за відповідачем.

Також, на думку колегії суддів, не є належними доказами отримання відповідачем від позивача в оренду і використання протягом березня 2014 року в кар'єрах ПАТ «ІнгГЗК» трьох екскаваторів HYUNDAI листи ПАТ «ІнгГЗК» № 42/197 від 10.01.2015р. та акти виконання робіт установками HYUNDAI у березні 2014 року, оскільки у цих листах та актах виконаних робіт, наданих ПАТ «ІнгГЗК», екскаватори HYUNDAI не ідентифіковано, тобто не зазначено їх державний реєстраційний номер чи заводський номер, чи номер двигуна, у зв'язку з чим не можна прийти до однозначного висновку про використання відповідачем екскаваторів HYUNDAI, які належали саме позивачу (т. 1 а.с. 99-103).

Таким чином, матеріалами справи встановлено, що позивачем не надано до суду складені належним чином з усіма реквізитами оригінали первинних документів (акти прийому - передачі орендованої техніки, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), які підтверджують факт передачі позивачем техніки в оренду та надання відповідачу послуг відповідно до умов вищезазначеного договору, тобто позивачем не надано належні та допустимі докази в підтвердження здійснення ним господарської операції.

Позивач не надав доказів, які б спростовували твердження відповідача про невиконання ним своїх обов'язків за вищенаведеним Договором оренди № 12 від 12.04.2012 року, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки борг відповідача перед позивачем не має документального підтвердження відповідно до первинних документів.

Згідно зі статтею 1089 ЦК України, за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Відповідно до пункту 22.6 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" обслуговуючий платника банк у розрахунковому документі зобов'язаний перевірити відповідність номера рахунка платника та коду юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України / реєстраційним (обліковим) номером платника податків / реєстраційним номером облікової картки платника податків - фізичної особи (серії та номера паспорта, якщо фізична особа відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відмітку в паспорті) і приймати цей документ лише в разі їх збігу. Крім цього, обслуговуючий платника банк перевіряє повноту, цілісність і достовірність цього розрахункового документа в порядку, встановленому нормативно-правовими актами Національного банку України. У разі недотримання зазначених вимог відповідальність за шкоду, заподіяну платнику, покладається на банк, що обслуговує платника.

Оскільки у платіжному дорученні № 29 від 14.04.2014 на суму 260 000 грн. в графі призначення платежу зазначено: оплата згідно договору підряду № 14/А від 14.02.2014 року (т. 1 а.с. 96), колегія суддів погоджується з доводами ТОВ ТД «Рокада», що позивач мав повне право розцінювати отримані кошті як платіж по договору № 14/А від 14.02.2014 року.

Виписка факсимільного зв'язку від 14.04.2014 року та повідомлення про вручення 17.09.2014 року ТОВ ТД «Рокада» якогось поштового відправлення не підтверджують твердження відповідача про те, що позивач отримав лист № 46/14 від 14.04.2014 року про зміну призначення платежу, відповідно до якого платіж у розмірі 236 158.60 грн.. в т.ч. ПДВ, необхідно вважати оплатою за договором оренди № 12 від 12.04.2012 року, платіж у розмірі 23 841,40 грн. в т.ч. ПДВ, необхідно вважати оплатою за договором 14/А від 14.02.2014 року (т. 1 а.с. 96, 97).

З урахуванням наведеного апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду підлягає частковому скасуванню у зв'язку з порушенням норм матеріального права і невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи. Слід прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, однак не з мотиву неукладеності договору оренди, а з мотиву недоведеності підстав та розміру заборгованості.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім Рокада", м. Дніпропетровськ - задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2015 року у справі № 904/9558/14 - скасувати частково. Прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складений 20.07.2015 року.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя І.М. Подобєд

Суддя Н.Л. Величко