ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

16.07.2015 Справа № 920/947/15

Господарський суд Сумської області у складі судді О.Ю.Резніченко, розглянувши матеріали

за позовом: ОСОБА_1, м. Суми,

до відповідача: Публічне акціонерне товариство "Лебединське хлібоприймальне підприємство", м. Лебедин, Сумська область,

про визнання недійсним рішення наглядової ради та про зобов'язання укласти договір викупу цінних паперів,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: Якушева А.Г., довіреність № 190 від 14.07.2015 року,

В С Т А Н О В И В:

Відповідач по даній справі 07.07.2015 року подав до суду зустрічну позовну заяву, в якій не дотримано вимог Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК), а саме:

Позивачем не подані докази сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року.

Станом на 01.01.2015 року розмір мінімальної заробітної плати складає 1218 грн.

Згідно з ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 2% від суми позову але не менше 1,5 мінімальної заробітної плати, а за заявлення вимоги немайнового характеру -1 мінімальної заробітної плати.

Позивач просить суд про дві позовні вимоги (майнову та немайнову), а саме: майнова вимога - зобов'язати ОСОБА_1 вчинити дії, передати у власність шляхом перерахування (списання) цінних паперів відповідача у кількості 689338 штук простих іменних акцій вартістю 1435000 грн.; немайнова вимога - зобов'язати вчинити дії ПАТ «Укрсоцбанк».

Проте, як доказ сплати судового збору, позивач надає платіжне доручення № 246 від 07.07.2015 року про сплату 1218 грн., тобто надає докази сплати судового збору за майнову позовну вимогу, однак розмір сплаченого судового збору не відповідає розміру, який встановлений Законом України «Про судовий збір».

Крім того, відповідно до п.п. 2.20-2.22 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» чинним законодавством не встановлено якихось спеціальних вимог щодо оформлення платіжних документів, за якими перераховуються суми судового збору.

Таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Однак з платіжного доручення № 246 від 07.07.2015 року не вбачається за подання якої конкретно позовної заяви сплачений судовий збір.

Отже, позивачем не надано доказів сплати судового збору у встановленому розмірі та порядку, а тому суд повертає позовні матеріали без розгляду позивачу, на підставі п. 4 ст. 63 ГПК, для усунення вищезазначених недоліків.

Суд повідомляє, що повернення позовної заяви не перешкоджає подальшому зверненню з нею до суду, однак після усунення допущених порушень.

Крім того, суд повідомляє, що при наступному зверненні до суду позивачу необхідно врахувати, що позовні вимоги можуть бути заявлені позивачем лише до відповідача по справі і не можуть бути заявлені до інших учасників судового процесу, в тому числі до третіх осіб.

Керуючись п.п. 4 ст. 63, 86 ГПК, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні матеріали повернути позивачу без розгляду.

Додаток: позовна заява № 175 від 07.07.2015 року на 8 аркушах, з додатками на 34 аркушах, а тому числі платіжне доручення № 246 від 07.07.2015 року.

Суддя О.Ю. Резніченко