КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2015 р. Справа№ 910/3922/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Синиці О.Ф.

суддів: Зеленіна В.О.

Ткаченка Б.О.

при секретарі: Вінницькій О.В.

за участю представників:

від позивача -Косминін О.В.,

від відповідача -Шагін А.В.,

від третьої особи - не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком»

на рішення господарського суду міста Києва від 20.05.2015

у справі №910/3922/15-г

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком»

до товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О.

про визнання виконавчого напису нотаріусу №533 від 30.01.2015 таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 20.05.2015 (суддя Щкурдова Л.М.) відмовлено в задоволенні позову ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, вчиненого 30.01.2015 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О. на договорі фінансового лізингу № 263-L від 01.09.2011, зареєстрований в реєстрі № 533 про повернення об'єкта фінансового лізингу. Скасовано заходи до забезпечення позову, вжиті ухвалою господарського суду міста Києва від 24.02.2015 року у справі №910/3922/15-г. Суд дійшов висновку про те, що твердження позивача про вчинення спірного виконавчого напису з порушеннями є необґрунтованими та не доведеними, а тому вказана нотаріальна дія вчинена третьою особою правомірно, відповідно до норм законодавства України та договору.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою в якій просив його скасувати, позовні вимоги задовольнити. Апелянт зазначає про те, що в зв'язку з складною ситуацією у місті Донецьку не отримував повідомлень від лізингодавця (відповідача) про розірвання договору та повернення предмету лізингу, рахунок про сплату лізингових платежів, а також був позбавлений права на добровільне виконання вимог відповідача. Стверджує позивач і про відсутність безспірності заборгованості.

Представник третьої особи в судове засідання апеляційної інстанції не з'явився, про час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належними чином (в справі наявне повідомлення про вручення поштового відправлення).

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Неявка представника третьої особи не перешкоджає розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для її повного розгляду.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

01.09.2011 між ТОВ "ОТП Лізинг" (лізингодавець) та ТОВ "Шляхове будівництво "Альтком" (лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу № 263-L, відповідно до умов якого лізингодавець на підставі договору купівлі - продажу (поставки) зобов'язується набути у власність лізингодавця і передати на умовах фінансового лізингу у тимчасове володіння та користування майно (предмет лізингу), наведене в специфікації (додаток 1 до договору), а лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно зі специфікацією (додаток 1 договору) предметом лізингу є: автомобіль Toyota Highlander Premium.

Відповідач відповідно до умов договору передав, а позивач прийняв предмет лізингу, а саме автомобіль Toyota Highlander 3,5L Wagon, кузов JTEES42A002181713, рік випуску 2011.

Згідно з п.п. 5.1., 5.3. договору лізингоодержувач сплачує лізингодавцю лізингові платежі відповідно до договору: складові лізингових платежів, їх суми та дати платежів визначені в Графіку згідно з додатком 2 до договору, який є його невід'ємною частиною.

Згідно наданих позивачем рахунків вбачається, що у позивача виникла заборгованість по лізинговим платежам за період з березня по жовтень 2014 року, при цьому відповідач не заперечує наявність заборгованості за договором.

Пунктом 11.2 договору передбачено, що договір може бути достроково розірваний лізингодавцем в односторонньому порядку шляхом направлення відповідного письмового повідомлення лізингоодержувачу у випадках, коли лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж (частково або в повному обсязі) та прострочення сплати становить більше 30 (тридцяти) календарних днів з дня настання строку платежу, встановленого в договорі.

Відповідач листом № 3269/12 від 18.12.2014 повідомив позивача про наявну прострочену заборгованість строком понад 30 днів по лізинговим платежам (за період з березня по жовтень 2014 року) в розмірі 100 807,24 грн., у зв'язку з чим на підставі п.п. 11.2.2., 11.4. повідомив про розірвання договору з 24.12.2014 та вимагав протягом 10 робочих днів з дня отримання цього повідомлення повернути предмет лізингу.

Дане повідомлення було надіслано відповідачем засобами кур'єрської служби "GlobalPost" та вручено позивачу 24.12.2014 разом з рахунками про сплату лізингових платежів за період з березня по жовтень 2014 року, що підтверджується накладною №70012705.

Відповідно до п. 6.3. договору примусове вилучення предмета лізингу здійснюється відповідно до законодавства України.

Умовами п. 6.2. договору передбачено, що у випадку виникнення зазначеної вище події невиконання зобов'язань, лізингодавець має право на свій власний розсуд, зокрема вилучити предмет лізингу, у порядку, передбаченому договором та/або законодавством України.

30.01.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О. було вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за № 533, яким запропоновано вилучити та повернути від лізингоодержувача - ТОВ "Шляхове будівництво "Альтком" на користь лізингодавця - ТОВ "ОТА Лізинг" об'єкт фінансового лізингу - Toyota Highlander 3,5L Wagon, кузов JTEES42A002181713, рік випуску 2011, державний номерний знак АА 2444 КР вартістю 435 384,19 грн., що був переданий в користування на підставі договору фінансового лізингу № 263-L від 01.09.2011 та підлягає поверненню за невиплачену до 25.10.2014 заборгованість за користування об'єктом лізингу в сумі 100 807,24 грн.

03.02.2015 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції м. Києва було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 46354253 з виконання виконавчого напису №533 від 30.01.2015.

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що договором фінансового лізингу не передбачено можливості повернення предмету лізингу за виконавчим написом нотаріуса; лізингоодержувач (позивач) не отримував повідомлень від лізингодавця (відповідача) про розірвання договору та повернення предмету лізингу; лізингоодержувач не отримував рахунок про сплату лізингових платежів; для вчинення виконавчого напису поданий договір, аркуші якого не були з'єднані у спосіб, що унеможливлює їх роз'єднання без порушення цілісності, не пронумеровані і не скріплені підписом відповідної посадової особи та печаткою юридичної особи, яка видала документ.

Виходячи з приписів частини другої статті 50 Закону "Про нотаріат", право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 15 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню відповідача або за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса за вибором позивача.

Предметом доказування у спорах зазначеної категорії є наявність обставин, які свідчать про порушення нотаріусом при вчиненні спірного виконавчого напису встановлених чинним законодавством правил вчинення нотаріальної дії.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 статті 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" встановлено, що за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Аналогічне положення закріплене в ч. 1 ст. 806 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що лізингоодержувач має право відмовитися від договору лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингодавця, у разі якщо прострочення передачі предмета лізингу становить більше 30 днів, за умови, що договором лізингу не передбачено іншого строку.

Частиною 2 статті 7 Закону України "Про фінансовий лізинг" встановлено, що лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів.

З огляду на положення п.п. 6.3 та 6.2 договору та ч. 2 ст. 7 Закону України "Про фінансовий лізинг" відповідач правомірно скористався своїм правом щодо можливості повернення предмету лізингу за виконавчим написом нотаріуса.

Порядок вчинення нотаріусом виконавчого напису визначається Законом України "Про нотаріат" відповідно до п. 19 ст. 34 якого нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як вчинення виконавчого напису.

Статтею 87 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно частини 1 статті 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999.

Відповідно до п. 8 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999, для одержання виконавчого напису про повернення об'єкту лізингу за договорами лізингу, що передбачають у безспірному порядку повернення об'єкта лізингу, необхідно подати:

1) оригінал договору лізингу; 2) засвідчену лізингодавцем копію рахунку, направленого лізингоодержувачу, з відміткою про несплату платежів після вручення письмового повідомлення.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи пояснень третьої особи, лізингодавцем було надано нотаріусу всі передбачені постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 документи.

Також, відповідачем дотримано вимоги пункту 11.2 договору та ч. 1 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» при вчиненні виконавчого напису щодо повідомлення позивача в письмовій формі про наявну прострочену заборгованість строком понад 30 днів по лізинговим платежам про що зазначалось вище.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки спірний виконавчий напис нотаріуса здійснено відповідно до вимог законодавства України.

При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції, посилання позивача на те, що 16.06.2014 року будівлі та споруди позивача за юридичною адресою були захоплені невідомими озброєними особами і тому позивач жодним чином не міг довідатись про надіслані з боку відповідача повідомлення та вимоги є - безпідставними. Так, незважаючи на те, що як стверджує позивач ця подія мала місце в червні 2014 року, в матеріалах справи відсутні докази на підтверження того, що позивач вчиняв якісь дії з приводу вжиття заходів для збереження майна чи відтворення звичайної господарської діяльності, а саме юридичну адресу в зв'язку з неможливістю використання попередньої, він не змінив, вимоги договору (п.7.3), які передбачають, що лізингоодержувач зобовязаний надати лізингодавцю в письмовій формі протягом 3 робочих днів інформацію про наступні події, зокрема якщо лізингоодержувачу стали відомі дані, що містять небезпеку знищення, втрати чи пошкодження предмета лізингу, не виконав.

Заперечення позивача викладені в поданій апеляційній скарзі щодо спірності заборгованості не підтверджені належними доказами.

Доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги. Рішення суду першої інстанції ґрунтується на фактичних обставинах та матеріалах справи, прийняте відповідно до норм чинного законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Києва від 20.05.2015 у справі №910/3922/15-г залишити без змін, а апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» - без задоволення.

2. Справу №910/3922/15-г повернути господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя О.Ф. Синиця

Судді В.О. Зеленін

Б.О. Ткаченко