ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

0,2

24.07.15 № 910/18817/15

Суддя Селівон А.М., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом Публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК"

до 1. Дарницької районної державної адміністрації в місті Києві

2. Комунального підприємства "Дирекція по обслуговуванню нежитлового фонду Дарницького району міста Києва"

про стягнення 358,41 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський акціонерний банк" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Дарницької районної державної адміністрації в місті Києві та Комунального підприємства "Дирекція по обслуговуванню нежитлового фонду Дарницького району міста Києва" про стягнення 358,41 грн..

У відповідності до ст. 56 Господарського процесуального кодексу України на позивача, прокурора покладено обов'язок при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

При цьому, вказана правова норма не ставить обов'язок позивача направити відповідачу копії доданих до позовної заяви документів в залежність від того чи є у відповідача в наявності ці документи, а містить імперативну норму щодо обов'язковості надіслання сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Судом встановлено, що позивачем в якості доказів на підтвердження відправлення відповідачам 1 та 2 копій позовної заяви 03-19862 від 16.07.15 р. і доданих до неї документів надані фіскальні чеки № 2699 та № 2698 від 17.07.15 р., а також описи вкладення в цінні листи від 117.07.15 р., в кожному з яких зазначено перелік вкладень до цінного листа "Позовна заява про стягнення заборгованості (вих. 03-18862)", кількість предметів - 1, загальний підсумок предметів 1 на 2 арк..

При цьому, у вказаних описах від 17.07.15 р. зазначена позовна заява, номер якої не відповідає номеру позовної заяви, поданої до суду, кількість аркушів вкладення - 2, тоді як загальна кількість доданих позивачем до позовної заяви документів, що подані до суду, без врахування доказів надсилання копії позовної заяви та додатних до неї документів відповідачам на 4 аркушах (фіскальних чеків та описів вкладення) складає 29 аркушів, що разом з позовною заявою на 2 аркушах становить 31 аркуш, тобто перевищує кількість предметів, зазначених в описах вкладення в цінні листи від 17.07.15 р..

Суд звертає увагу, що одним з елементів поняття справедливого судового розгляду є принцип рівності сторін, який також включає принцип змагальності процесу, що полягає у наданні рівних процесуальних можливостей сторонам у захисті їхніх прав і законних інтересів.

Отже, виходячи зі змісту вказаних описів вкладення в цінні листи від 17.07.15 р. суд позбавлений можливості дійти беззаперечного висновку про надсилання на адресу відповідачів копій позовної заяви № 03-19862 від 16.07.15 р. та всіх доданих до неї матеріалів, що в свою чергу порушує визначені засади змагальності, рівності учасників процесу перед законом і судом, а також позбавляє відповідача можливості ознайомитись з відповідними позовними матеріалами, надати свої доводи і заперечення.

Враховуючи вищевикладене, зазначені фіскальні чеки № 2698 та № 2699 від 17.07.15 р., а також описи вкладення в цінні листи від 17.07.15 р. не можуть бути прийняті судом як належні докази на підтвердження відправлення відповідачам копій позовної заяви № 03-19862 від 16.07.15 р. і всіх доданих до неї документів.

Інших доказів, які свідчать про надсилання відповідачам 1 та 2 копій позовної заяви та доданих до неї документів, позивачем не надано.

Крім того суд зазначає, що згідно п. 5 ч.2 ст.54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Суд звертає увагу, що обґрунтованим є такий розрахунок, з якого би вбачалося: коли (дата), на підставі яких документів (реквізити) та на яку суму виникали у відповідача грошові зобов`язання; коли (дата), на підставі яких документів (реквізити) та на яку суму здійснювалися відповідачем погашення даних грошових зобов`язань; остаточна суму боргу та строк, в який вона мала бути сплачена.

Окрім того, обґрунтованим є такий розрахунок, до якого додані первинні бухгалтерські документи про господарські операції, які засвідчують суми, вказані в розрахунку щодо оплати і суми фактично отриманої оплати, з наданням підтверджуючих документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

В матеріалах позовної заяви № 03-19862 від 16.07.15 р. позивачем зазначено про укладення між сторонами Договору № 118/2013 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 09.10.13 р. та про наявність заборгованості за вказаним договором в сумі 358,41 грн..

Акт звірки розрахунків станом на 28.02.15 р., підписаний сторонами по справі, копія якого наявна в позовних матеріалах, не є первинним документом в розумінні ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Крім того, в позовній заяві не міститься посилання на підстави та період виникнення заборгованості відповідача з орендної плати.

Отже, визначити точний розмір заявленої до стягнення заборгованості за вказаним у позовній заяві договором, невиконання відповідачем зобов'язань за яким стало підставою для звернення позивача до суду, з метою правильного вирішення господарського спору за наявними матеріалами не виявляється можливим.

У відповідності до п. 3.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.11 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

Згідно п.п. 3, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми; не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає поверненню без розгляду на підставі п.п. 3, 6 ч. 1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України.

Позивачу роз'яснюється, що відповідно до ч.3 ст.63 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись п.п. 3, 6 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву і додані до неї документи повернути позивачу без розгляду.

Додаток: на 31 арк..

Суддя А.М. Селівон