РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2015Справа №910/14338/15

За позовомДержавної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав»
доПублічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь»
простягнення 4417400,00 грн. та про зобов'язання вчинити дії

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивача Широка С.І., Дитинюк Я.Л. - представники;
від відповідача Поклад А.О. - представник;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна організація «Українське агентство з авторських та суміжних прав» звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» про стягнення 4417400,00 грн. та про зобов'язання виконати платіжні доручення позивача про перерахування коштів на загальну суму 414813,63 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.01.2014 року між Державною організацією «Українське агентство з авторських та суміжних прав» та Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» було укладено договір банківського рахунку №12836-18-13845, відповідно до умов якого банк відкриває клієнту поточний/ні рахунок/нки у національній та іноземній валютах, в банківських металах та інші рахунки зі спеціальним режимом використання та здійснює його/їх розрахунково-касове обслуговування відповідно до чинного законодавства України, нормативно-правових актів НБУ та умов цього договору та зобов'язався приймати та зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта щодо перерахування і видачі відповідних сум з рахунку та здійснювати інші операції за рахунком/ками у порядку та на умовах, передбачених цим договором та чинним законодавством України. Позивачем в період з 12.03.2015 по 19.03.2015, тобто до моменту запровадження в банку тимчасової адміністрації, були направлені відповідачу платіжні доручення по платіжній системі «Клієнт-Банк» на перерахування грошових коштів на загальну суму у розмірі 4832213,63 грн., проте відповідачем всупереч умов укладеного між сторонами договору вказані платіжні доручення залишені без виконання. Таким чином, позивач просить суд зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь»» виконати платіжні доручення позивача про перерахування грошових коштів на загальну суму 414813,63 грн. Крім цього, позивач просить суд стягнути з відповідача 4417400,00 грн. на рахунок, який відкритий позивачем в ПАТ «Український інноваційний банк». Позивач посилається на ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» де визначено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку, зокрема, щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю працівників банку, а позивач в силу ч. 1 ст. 49 Закону України «Про авторське право і суміжні права» зобов'язаний як юридична особа публічного права здійснювати колективне управління майновими авторськими правами, в тому числі здійснювати збір, розподіл і виплату авторської винагороди (п. «в» ч. 1 ст. 49 Закону України «Про авторське право і суміжні права»), такі його функції закріплені у статуті, затвердженому Державною службою інтелектуальної власності України, іншої діяльності позивач не здійснює в силу обмежень, встановлених Податковим кодексом України для неприбуткових організацій, а також ст. 1, 48 Закону України «Про авторське право і суміжні права», а отже на рахунках позивача міститься виключно авторська винагорода.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.2015 порушено провадження у справі №910/14338/15 та призначено розгляд справи на 01.07.2015.

01.07.2015 в судовому засіданні оголошено перерву до 15.07.2015.

Представники позивача в судове засідання 15.07.2015 з'явились, позов підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 15.07.2015 з'явився, надав суду відзив на позов, в якому проти заявлених позовних вимог заперечив. Зазначив, що вимоги позивача порушують порядок, встановлений для заявлення та задоволення вимог кредиторів, визначений ст.ст. 45, 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», і на вимоги позивача розповсюджуються обмеження згідно ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», т.я. в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Київська Русь» з 20.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію строком на 3 місяці. Крім цього, відповідач зазначає, що позивач є посередником між особами, які повинні отримати авторську винагороду, та банком, а тому його твердження про те, що на позивача не розповсюджується обмеження, встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», є хибними.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.01.2014 року між Державною організацією «Українське агентство з авторських та суміжних прав» (клієнт, позивач) та Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» (банк, відповідач) було укладено договір банківського рахунку №12836-18-13845 (далі - договір), відповідно до умов якого банк відкриває клієнту поточний/ні рахунок/нки у національній та іноземній валютах, в банківських металах та інші рахунки зі спеціальним режимом використання та здійснює його/їх розрахунково-касове обслуговування відповідно до чинного законодавства України, нормативно-правових актів НБУ та умов цього договору, а клієнт зобов'язується оплачувати послуги банку в розмірі, встановленому цим договором (п.1.1), за договором банківського рахунку банк зобов'язався приймати та зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта щодо перерахування і видачі відповідних сум з рахунку та здійснювати інші операції за рахунком/ками у порядку та на умовах, передбачених цим договором та чинним законодавством України (п.1.2), банк бере на себе зобов'язання зокрема виконувати платіжні доручення та інші розрахункові документи клієнта в національній валюті у строки: якщо розрахунковий документ надійшов до банку протягом операційного часу - у день його надходження, якщо розрахунковий документ надійшов у післяопераційний час - не пізніше наступного робочого дня або, за бажанням клієнта та за наявності технічної можливості банку, - у день надходження розрахункового документа зв сплатою цієї послуги згідно з тарифами (п. 2.1.5), клієнт має право розпоряджатися коштами на рахунку/ках, за винятком випадків, передбачених чинним законодавством України (п.2.3.1), договір набуває чинності з дати його підписання і укладається строком на один рік, якщо за один місяць до закінчення строку дії договору одна зі сторін письмово не попередить іншу сторону про своє бажання розірвати договір, його дія подовжується на тих же умовах на кожний наступний календарний рік (п.8.1.).

В період з 12.03.2015 по 19.03.2015 позивачем було направлено відповідачу по платіжній системі «Клієнт - Банк» платіжні доручення на загальну суму 4832213,63 грн.

Оскільки відповідач не здійснив перерахування коштів за платіжними дорученнями позивача на загальну суму 4832213,63 грн., позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» про виконання платіжних доручень позивача №№821, 823-840, 842, 843, 845-852, 854-863, 865, 866, 868, 870-872, 874-889, 892, 893-897, 899, 900, 902 про перерахування грошових коштів на загальну суму 414813,63 грн. та про стягнення з відповідача 4417400,00 грн. на рахунок, який відкритий позивачем в ПАТ «Український інноваційний банк».

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка, зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом, за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом (ст. 1068 Цивільного кодексу України).

Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом (ст. 1074 Цивільного кодексу України ).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі. Банк отримувача в разі надходження суми переказу протягом операційного дня зобов'язаний її зарахувати на рахунок отримувача або виплатити йому в готівковій формі в той самий день або в день (дата валютування), зазначений платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки (ст. 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).

Зупинення власних видаткових операцій банку за його рахунками, а також видаткових операцій за рахунками юридичних або фізичних осіб здійснюється лише в разі накладення арешту відповідно до частини першої цієї статті, крім випадків, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму». Зупинення видаткових операцій здійснюється в межах суми, на яку накладено арешт, крім випадків, коли арешт накладено без встановлення такої суми (ч. 2 ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Судом встановлено, що станом на час звернення до суду з позовною заявою, подані позивачем на виконання до банку у період з 12.03.2015 по 19.03.2015 розрахункові документи (платіжні доручення загалом на суму 4832213,63 грн.), залишилися невиконаними банком.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 №190 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних» Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 19.03.2015 прийнято рішення №61 про запровадження з 20.03.2015 по 19.06.2015 включно тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію, а рішенням № 116 від 15.06.2015 Виконавча дирекція Фонду продовжила строки здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» до 19.07.2015 включно.

Як вказується у ч.ч. 1 та 2 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», цим законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Зазначений закон є спеціальним нормативним актом, який підлягає обов'язковому застосуванню у даних правовідносинах. Всі інші акти законодавства України можуть застосовуватись до правовідносин сторін лише в тій частині, що не суперечить вказаному Закону.

Частинами 1, 5 ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Фонд розпочинає виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Згідно з п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю працівників банку (п. 3 ч. 6 ст.36 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які надають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

Верховний Суд України в постанові від 25.03.2015 у справі №3-24гс15 зазначив, що зобов'язальні правовідносини на підставі договору банківського рахунка носять майново-грошовий характер, а відтак, позивач виступає кредитором за майновою вимогою з розпорядження належними йому коштами, на якого поширюється обмеження, встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Отже, задоволення вимог позивача має здійснюватися виключно у порядку, строки та у черговості, встановленій Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно, заявлена позивачем вимога про зобов'язання виконати платіжні доручення та про стягнення грошових коштів під час тимчасової адміністрації порушує порядок, встановлений для заявлення та задоволення вимог кредиторів, визначений ст.ст. 45, 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Тому вимоги позивача в силу ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не можуть бути виконані відповідачем.

При цьому, майнова вимога позивача з розпорядження належними йому коштами відноситься саме до вимог інших кредиторів, на які розповсюджуються обмеження, встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки за змістом п. 3 ч. 6 ст.36 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю працівників банку, тобто на власні зобов'язання банку.

Враховуючи викладене, а також те, що правовідносини сторін по договору банківського рахунку носять майново-грошовий характер, і на такі правовідносини поширюється обмеження, встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку з відмовою в позові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 20.07.2015

Суддя Ю.М. Смирнова