ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20.07.15р. Справа № 904/6124/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛІОН", м. Запоріжжя

до відповідача-1: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Беста", м. Київ

про стягнення 603 630,96 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КЛІОН" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до відповідача-1: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Беста", яким просить суд:

- стягнути з відповідача-2 суму заборгованості за договором поставки № 120/11 від 14.03.2011 у розмірі 602 630,96 грн., з яких: 272 000,00 грн. основний борг, 104 054,56 грн. пеня, 3 173,64 грн. штраф, 26 227,55 грн. 3% річних, 197 175,21 грн. інфляційні втрати;

- стягнути солідарно з відповідача-1 та відповідача-2 суму заборгованості за договором поруки від 14.03.2011 у розмірі 1 000,00 грн.

Позивач посилається на невиконання відповідачем-2 свого зобов'язання за договором поставки № 120/11 від 14.03.2011, в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлений товар. Також позивач вважає, що відповідач-1, відповідно до умов договору поруки від 14.03.2011, укладеного між позивачем (кредитор) та відповідачем-1 (поручитель), несе солідарну відповідальність перед позивачем за виконання відповідачем-2 зобов'язання за договором поставки № 120/11 від 14.03.2011.

Разом з позовною заявою позивачем було надано заяву про забезпечення позову, в якій просить суд:

- накласти арешт, в межах суми позовних вимог, на грошові кошти відповідача-2, що знаходяться на поточних рахунках;

- накласти арешт, в межах суми позовних вимог, на рухоме майно, а саме транспорті засоби, що належать відповідачу-2, шляхом заборони укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження.

Заява обґрунтована тим, що існуюча заборгованість відповідача-2 перед позивачем є значною та позивач вважає, що грошові кошти відповідача-2 на момент винесення рішення можуть значно зменшитись, що унеможливить виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити, передбачених статтею 67 цього Кодексу, заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно зі статтею 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Про забезпечення позову виноситься ухвала.

Як зазначено у пункті 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати її. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Позивач не надав доказів реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду, а також доказів того, що відповідач-2 вчиняє дії, спрямовані на ухилення від виконання судового рішення у випадку задоволення позову. Сама по собі значна заборгованість відповідача-2 перед позивачем не є підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 66 - 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛІОН" про забезпечення позову.

Суддя Я.С. Золотарьова