КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2015 р. Справа№ 911/701/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Алданової С.О.

Коршун Н.М.

при секретарі: Драчук Р.А.

за участю представників:

від позивача: Мельник В.І. - дов. б/н від 12.03.2015 р.

від відповідача: не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-1»

на рішення господарського суду Київської області

від 23.04.2015 р. (суддя Рябцева О.О.)

у справі №911/701/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аміго и С»

(далі - ТОВ «Аміго и С»)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-1»

(далі - ТОВ «Край-1»)

про стягнення 192 077,42 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Київської області від 23.04.2015 р. у справі №911/701/15 позов задоволено частково, стягнуто з ТОВ «Край-1» на користь ТОВ «Аміго и С» 162 279,04 грн. заборгованості, 4 731,13 грн. пені, 13 306,88 грн. інфляційних втрат, 1 486,10 грн. 3% річних та 3 636,06 грн. судового збору. В іншій частині позову - відмовлено.

Не погодившись із згаданим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати в частині стягнення основного боргу в розмірі 148 173,63 грн. та прийняти в цій частині нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зокрема, апелянт зазначав, що за умовами договору настання строку оплати поставленого товару залежить від моменту його реалізації в магазинах покупця кінцевому споживачу. За твердженнями відповідача, станом на момент звернення позивача до суду поставлений товар на загальну суму 148 173,63 грн. кінцевим споживачам реалізовано не було, тому строк оплати товару на цю суму не настав й вимоги позивача в цій частині є безпідставними тощо.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями, справу №911/701/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Алданова С.О., Коршун Н.М.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 29.05.2015 р. в зв'язку з перебуванням судді Алданової С.О. у відпустці, а судді Коршун Н.М. на лікарняному, змінено склад суду та визначено судову колегію в складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Жук Г.А., Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.05.2015 р. апеляційну скаргу ТОВ «Край-1» прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 30.06.2015 року.

Розпорядженням заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 30.06.2015 р. враховуючи вихід судді Алданової С.О. з відпустки, а судді Коршун Н.М. з лікарняного, визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Алданова С.О., Коршун Н.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.06.2015 р. апеляційну скаргу ТОВ «Край-1» прийнято до провадження у визначеному складі суду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.06.2015 р. з огляду на неявку в судове засідання представників сторін, розгляд справи відкладено на 14.07.2015 року.

В судове засідання 14.07.2015 з'явився представник позивача, представник відповідача повторно не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про неявку та її причини апеляційний господарський суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Оскільки неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню спору по суті, з огляду на вимоги ч. 1 ст. 102 ГПК України апеляційний господарський суд вважав за необхідне апеляційну скаргу розглянути за відсутності згаданого представника за наявними у справі матеріалами.

Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги заперечив, просив не брати їх до уваги, а відтак рішення місцевого суду як законне та обґрунтоване залишити без змін.

На підставі ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Так, 25.11.2011 р. між ТОВ «Аміго и С» (постачальником) та Товариством з обмежено відповідальністю «Край-2» (покупцем) укладено договір поставки №644 (далі - Договір), за умовами п. 1.1. якого постачальник постачає і передає у власність покупцеві, а покупець приймає та оплачує товари згідно з замовленнями покупця та товаросупровідною документацією, які складають невід'ємну частину цього Договору, на умовах цього Договору.

Зазначений договір підписано з протоколом розбіжностей, які врегульовано сторонами.

Положеннями п. 2.1. Договору встановлено, що постачальник повинен поставляти товар вчасно, до відповідної філії, магазину покупця, який вказаний у замовленні, у відповідній кількості та належній якості, а також у відповідності до усіх інших вимог згідно з замовленням, Договором та законодавством.

Відповідно до п. 2.13. Договору товари приймаються за кількістю та якістю у відповідному магазині, куди товари поставляються, на підставі товаросупровідних документів, які підтверджують якість то повноту товарів.

За умовами п. 3.1. Договору постачальник поставляє, а покупець оплачує товари за цінами, зазначеними у затвердженій сторонами Специфікації (додаток №2).

Відповідно до п. 3.3. Договору (в редакції протоколу розбіжностей) покупець здійснює вчасний розрахунок за товари. Оплата виконується шляхом банківського переказу на рахунок постачальника (ст. 9 Договору) протягом визначеного п. 1.1 додатку №3 „Спеціальні умови" терміну платежу за умови, що сума платежу не менше 50 грн. 00 коп. та що постачальник надасть належним чином оформлені рахунки та/чи накладні (у формі відповідно до інструкцій покупця) на вказану в статті 9 адресу покупця. Якщо постачальник не надасть рахунки та/чи накладні вчасно, покупець має право затримати розрахунок на відповідний час затримки у наданні документів. Покупець зобов'язаний попередити постачальника про недоліки у одержаних рахунках-фактурах та/чи накладних. Рахунки-фактури без номеру замовлення будуть відсилатись назад та не будуть оплачуватись покупцем.

За умовами п. 8.1. Договору, його укладено строком до 31 грудня 2012 року. Строк дії цього договору автоматично продовжується на додаткові однорічні терміни у випадку, якщо не менше ніж на 30 днів до закінчення його строку будь-яка сторона не повідомить іншу сторону у письмовій формі про свій намір припинити його дію.

25.11.2011 р. сторонами Договору підписано додаток №3 до Договору (спеціальні умови), за умовами якого покупець оплачує реалізовані товари за період один календарний тиждень у магазинах покупця протягом 10 банківських днів з дня закінчення календарного тижня за умови, що постачальник надасть належним чином оформлені рахунки та накладні (в формі відповідно до інструкцій покупця) на вказану в статті 9 Договору адресу покупця, протягом не більше ніж 7 днів з дня поставки (п. 1.1. додатку №3).

Місцевим господарським судом встановлено, що позивачем поставлено, а ТОВ «Край-2» прийнято товар на загальну суму 175 823,58 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними.

З матеріалів справи вбачається, що 31.10.2014 р. між ТОВ «Аміго и С» (постачальником), ТОВ «Край-2» (первісним покупцем), та ТОВ «Край-1» (новим покупцем), підписано додаткову угоду, за умовами якої сторони дійшли згоди про заміну сторони покупця з ТОВ «Край-2» на ТОВ «Край-1» у зобов'язаннях за Договором з дати підписання акта звірки взаєморозрахунків, який є невід'ємною частиною цієї додаткової угоди.

Відповідно до п. 3 додаткової угоди обов'язок оплатити за товар, що був поставлений постачальником первісному покупцю та не оплачений до моменту підписання акта звірки взаєморозрахунків, переходить до нового покупця.

Актами звірки взаєморозрахунків за період липень 2014 року - жовтень 2014 року, підписаними представниками ТОВ «Аміго и С», ТОВ «Край-2» та скріпленими печатками підприємств, встановлено заборгованість ТОВ «Край-2» перед позивачем станом на 31.10.2014 р. в розмірі 192 279,04 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, 18.11.2014 р. відповідач частково погасив заборгованість за Договором сплативши 30 000,00 грн., що підтверджується банківською випискою з рахунку позивача, в зв'язку з чим розмір його заборгованості становить 162 279,04 грн.

Актом звірки взаєморозрахунків за 4 квартал 2014 року, підписаним представниками ТОВ «Аміго и С» та ТОВ «Край-1» й скріпленим печатками підприємств, сторони підтвердили, що заборгованість відповідача перед позивачем станом на 31.12.2014 р. становить 162 279,04 грн.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку (ст. 173 ГК України). До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, зокрема аналогічні приписи встановлено ст. 526 ЦК України. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідачем до матеріалів справи не надано доказів погашення ним заборгованості перед позивачем за Договором у розмірі 162 279,04 грн.

В суді першої інстанції та в апеляційній скарзі відповідач не заперечував факту наявної заборгованості за поставлений товар на згадану суму, однак посилався на те, що строк оплати товару на цю суму не настав, оскільки на час звернення позивача до суду в магазинах ТОВ «Край-1» не реалізовано товару кінцевим споживачам на загальну суму 148 174,63 грн.

Такі твердження відповідача, якими він також обґрунтовував апеляційні вимоги, правомірно відхилено місцевим господарським судом.

Так, пунктом 1.1. додатку №3 до Договору (спеціальні умови) визначено, що покупець оплачує реалізовані товари за період один календарний тиждень в магазинах покупця протягом 10 банківських днів з дня закінчення календарного тижня за умови, що постачальних надасть належним чином оформлені рахунки та накладні (у формі відповідно до інструкцій покупця) на адресу, яка вказана в статті 9 договору протягом не більше ніж 7 днів з дня поставки.

Відповідно до ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

За наведених причин строк виконання зобов'язання вважається встановленим, коли чітко визначено строк (термін) виконання зобов'язання, або є вказівка на подію, яка неминуче має настати і з якою пов'язане настання такого зобов'язання.

Подія є явищем об'єктивної реальності, яка відбувається незалежно від волі людини (стихійне лихо, народження фізичної особи, її смерть тощо), а під діями розуміють обставини, що виникають за волею людини, тобто вольові акти, з якими закон пов'язує виникнення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За умовами Договору та додаткової угоди №3 до нього строк реалізації відповідачем товару не встановлено, відтак неможливо встановити момент, з якого повинен відраховуватися строк виконання зобов'язання щодо повної оплати товару відповідачем. Право власності і ризик випадкової загибелі або пошкодження товарів на підставі п. 2.7. Договору переходить від постачальника до покупця з моменту, коли товари поставлено покупцеві вивантаженим на приймальну платформу магазину і сторони підписали накладну, що засвідчує те, що товари були отримані покупцем.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Крім цього, положеннями ч. 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, згаданою нормою закону встановлено обов'язок негайного виконання зобов`язання з оплати товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Відповідач в порушення вищезгаданих приписів закону отриманий за Договором товар в повному обсязі не оплатив, відтак місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 162 279,04 грн. заборгованості підлягає задоволенню.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача 14 585,05 грн. пені на підставі п. 3.8. Договору за несвоєчасну оплату продукції суд першої інстанції задовольнив частково врахувавши обставини справи та те, що затримка платежу за товари, поставлені до будь-якого нового магазина розрахується з дати офіційного відкриття магазину, а не з дати отримання товарів за видатковою накладною тощо.

Апеляційний господарський суд погоджується із здійсненим місцевим судом згідно ч. 6 ст. 232 ГК України розрахунком пені в розмірі 4 731,13 грн. за період з 01.11.2014 р. по 18.02.2015 р. по кожній видатковій накладній окремо з урахуванням дат прострочення виконання зобов'язання з оплати отриманого товару на підставі ч. 1 ст. 692 ЦК України, вважає, що ця сума пені й підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім цього, позивач просив суд стягнути з відповідача 13 704,24 грн. інфляційних втрат та 1 509,09 грн. 3% річних.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 13 306,88 грн. та 3% річних в розмірі 1 486,10 грн., здійснений ним розрахунок є вірним, рішення про його стягнення обґрунтованим.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого суду, як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-1» залишити без задоволення, рішення господарського суду Київської області від 23.04.2015 р. у справі №911/701/15 залишити без змін.

Матеріали справи №911/701/15 повернути до господарського суду Київської області.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді С.О. Алданова

Н.М. Коршун