ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2015 р. Справа № 922/68/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гончар Т. В. , суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Томіній І.В.

за участю представників сторін:

позивача - Романенко Т.М., дов. №08-11/4688/2-14 від 24.12.2014 року

відповідача - Мануйло С.М., дов. №2836 від 23.09.2011 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх.№ 2770 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від "12" березня 2015 р. у справі № 922/68/15

за позовом Харківської міської ради, м. Харків,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельний дім "Олексіївський", м. Харків,

про стягнення 716 797,30 грн.

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року позивач - Харківська міська рада звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельний дім "Олексіївський", відповідача, про стягнення 716797,30 грн. збитків у вигляді упущеної вигоди (неодержаного доходу) згідно з розрахунком величини пайового внеску, виконаного за показниками опосередкованої вартості будівництва.

Згідно із заявою від 11.03.2015 року, яка була прийнята господарським судом Харківської області до провадження, позивач зменшив позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача 572900,83 грн. збитків у вигляді упущеної вигоди (неодержаного доходу) згідно з розрахунком величини пайового внеску, виконаного за показниками опосередкованої вартості будівництва.

Рішенням господарського суду Харківської області від 12.03.2015 року у справі № 922/68/15 (суддя Хотенець П.В.) у задоволенні позову було відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням місцевого господарського суду, подав до Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати це рішення та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» саме на ТОВ «ТД «Олексіївський» було покладено обов'язок звернутись до виконавчих органів міської ради до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію для укладення договору про пайову участь, однак зазначений обов'язок відповідачем не був виконаний.

Також вказує на те, що положеннями статті 174 Господарського кодексу України та статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Разом з цим, статтею 14 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні обов'язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, положення Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у розумінні положень статті 4 Цивільного кодексу України, статті 174 Господарського кодексу України є законом (актом цивільного законодавства), яким встановлено обов'язок сплати коштів пайової участі, у зв'язку з чим, за твердженням позивача, є помилковим висновок суду першої інстанції, що спірні правовідносини не є цивільними.

Окрім цього, вказує на те, що відповідачем здійснено оплату в розмірі 143 896,47 грн. по запропонованому ним проекту договору пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова, який не відповідає правилам укладання господарських договорів та не був підписаний позивачем.

При цьому, як зазначає позивач, судом не досліджено великої розбіжності у сумах проведених розрахунків. Зокрема, розмір пайової участі у договорі, запропонованому відповідачем від 17.09.2013 року, становить 143 896, 47 грн., і є значно меншим ніж той, який визначений відповідно до розрахунку, проведеного Департаментом економіки та комунального майна і становить 716 797,30 грн. Різниця між проведеними розрахунками - 572 900,83 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 12.05.2015 року апеляційну скаргу позивача було прийнято до провадження та призначено її до розгляду на 10.06.2015 року на 09:30 год.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 10.06.2015 року розгляд справи було відкладено на 13.07.2015 року на 11:00 год.

Представник позивача в судовому засіданні 13.07.2015 року підтримав апеляційну скаргу.

Представник відповідача в судовому засіданні 13.07.2015 року проти доводів апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржуване рішення законним та обгрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи позивача, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали, згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №10399232 від 14.04.2006 року відповідачу на праві власності належить нежитлова будівля літ. «А-2» за адресою: м. Харків, проспект Перемоги, 62

Відповідачем було здійснено реконструкцію частини нежитлової будівлі літ. «А-2» за адресою: м. Харків, проспект Перемоги, 62.

24.09.2013 року відповідачу видано декларацією про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстровану Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області 24.09.2013 року за № ВН 14, в якій зазначено, що підприємство відповідача здійснило реконструкцію частини нежитлової будівлі літ. «А" під торговельний зал непродовольчих товарів, пральню і будівництво прибудови по пр. Перемоги, 62 у м. Харкові. Об'єкт III категорії складності.

08 жовтня 2013 року на адресу відповідача Управлінням соціально-економічного розвитку, планування та обліку Департаменту економіки та комунального майна було надіслано лист за № 905/0/124-13 від 08 жовтня 2013 року та № 1007/0/124-13 від 12 листопада 2013 року, в яких відповідачу було повідомлено про необхідність виконання вимог закону та направлено на підписання проект договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова.

У відповідь на вказаний лист відповідач 04.12.2013 року рекомендованим листом направив на адресу Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради два екземпляри договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова від 17.09.2013 року, підписаний керівником підприємства відповідача, та розрахунок величини пайової участі, який є невід'ємною частиною договору, на загальну суму 143896,47 грн. (а.с. 67).

Позивач отримав зазначені екземпляри договору 20.12.2013 року, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення поштової кореспонденції №6 9. (а.с. 69), проте докази підписання цих проектів в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до пунктів 5.1.-5.4. Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 року №804 (далі Порядок №804), у разі встановлення факту будівництва та введення об'єкта до експлуатації без укладення договору про пайову участь забудовника у розвитку інфраструктури м. Харкова Департамент економіки та комунального майна у десятиденний термін з дня встановлення такого факту, надсилає замовнику будівництва рекомендованим поштовим відправленням лист-повідомлення про необхідність укладення відповідного договору.

У листі-повідомленні Департамент економіки та комунального майна повідомляє про порядок укладення договору про пайову участь, про строк, у який замовник має вжити передбачених Порядком заходів щодо добровільного укладення договору, та про передбачену цим Порядком та чинним законодавством України відповідальність за ухилення від укладання такого договору.

У разі ухилення замовника від виконання вимог, вказаних у листі-повідомленні щодо укладання договору пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова у добровільному порядку, Департамент економіки та комунального майна вчиняє наступні дії:

- на підставі наявної інформації та у відповідності до цього Порядку проводить розрахунок величини пайової участі замовника у розвитку інфраструктури;

- готує два примірники договору пайової участі у розвитку інфраструктури з додатками;

- надсилає підписані два примірники договору з додатками замовнику будівництва рекомендованим поштовим відправленням.

Розрахунок величини пайової участі здійснюється на підставі загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта згідно зведеного кошторисного розрахунку, а у разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами та правилами, вона визначається виходячи із затверджених Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України показників опосередкованої вартості.

Оскільки відповідач не надав позивачеві документи, передбачені вказаним Порядком, у тому числі зведений кошторисний розрахунок вартості реконструкції об'єкта, Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради було здійснено розрахунок вартості пайової участі на підставі загальної кошторисної документації вартості будівництва об"єкта згідно із зведеним кошторисним розрахунком на підставі наявних в декларації показників загальної площі завершеного забудовою об"єкта містобудування, виходячи із затверджених Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України показників опосередкованої вартості, розмір внеску склав 716797,30 грн. (а.с 23).

Відповідачем з грудня 2013 року по жовтень 2014 року було здійснено перерахування на рахунок позивача коштів пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова на загальну суму 143896,47 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями №326 від 18.12.2013 року, №339 від 14.01.2014 року, №41 від 12.02.2014 року, №62 від 12.03.2014 року, №80 від 09.04.2014 року, №120 від 13.05.2014 року, №149 від 11.06.2014 року, №162 від 10.07.2014 року, №200 від 11.08.2014 року, №225 від 12.09.2014 року, №278 від 12.11.2014 року, №250 від 13.10.2014 року (а.с.74-85) згідно з договором від 17.09.2013 року.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач в обґрунтування позову посилається на те, що відповідачем не було підписано запропоновані позивачем 2 екземпляри договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова.

При цьому, відповідно до проведеного Департаментом економіки та комунального майна розрахунку кошторисна вартість реконструкції частини нежитлової будівлі літ. "А-2" (універсаму "Олексіївський") під торговельний зал непродовольчих товарів, пральню з будівництвом прибудови по пр. Перемоги, 62 в м. Харкові, які були прийняті в експлуатацію на підставі декларації про готовність об"єкта до експлуатацію від 24 вересня 2013 року за № ХК 14, становить 6516339,10 грн. Розмір пайової участі, що підлягала б перерахуванню до місцевого бюджету становить 10% від розміру кошторисної вартості будівництва, тобто 572900,83 грн., оскільки сума заборгованості у розмірі 143896,47 грн. відповідачем була сплачена.

Таким чином, за висновком позивача, неукладання замовником будівництва в порушення вимог Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Порядку № 804 договору пайової участі до прийняття об"єкта містобудування до експлуатації та несплата коштів пайового внеску до місцевого бюджету спричинили заподіяння Харківській міській раді збитків у вигляді упущеної вигоди (неодержаного доходу) на суму 572900,83 грн..

Місцевий господарський суд, відмовляючи в позові, виходив з того, що спірні правовідносини не є цивільними, оскільки засновані не на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, а на владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, що виключає застосування до цих правовідносин норм Цивільного кодексу України та можливість притягнення відповідача до цивільної відповідальності у вигляді стягнення збитків за невиконання цивільного зобов'язання.

Також господарський суд першої інстанції зазначив, що міська рада не є суб'єктом господарювання, який може одержувати прибуток, а тому у даного суб'єкта правовідносин немає правових підстав для звернення з позовом до суду, предметом якого є стягнення упущеної вигоди (неодержаного доходу).

Крім того, за висновком господарського суду першої інстанції, Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності", за невиконання норм якого позивач просить стягнути з відповідача збитки, такий вид відповідальності, як сплата упущеної вигоди (неодержаного доходу), також не передбачений.

Колегія суддів погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про відсутність достатніх правових підстав для задоволення позову з мотивів, наведених нижче.

12.03.2011 року набрав чинності Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності", на який посилається позивач у позовній заяві.

Згідно з нормами пункту 1 розділу V Прикінцевих положень Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" стаття 40 цього Закону, набрала чинності одночасно з набранням чинності цим Законом (з 12.03.2011 р.), за виключенням норми, встановленої частиною третьою та абзацом сьомим частини дев'ятої статті 40, яка набрала чинності з 01.01.2013 р.

Відповідно до вимог ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" між замовником та міською радою повинен укладатися договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Частинами 2 та 3 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

Відповідно до абзацу першого ч. 9 ст. 40 вказаного Закону договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

01.01.2013 року набрав чинності абзац сьомий частини дев'ятої статті 40 Закону, в якому визначено, що кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Відповідно до вказаної статті порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування

Так, рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 року №804 затверджено Порядок пайової участі замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Харкова.

Рішенням Харківської міської ради №319 від 22.05.2013 року внесено зміни до вищевказаного рішення та викладено Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м.Харкова у новій редакції (а.с. 33).

Згідно з п. 1.3. Порядку №804 замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у м.Харкові, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста.

Відповідно до п.2.5 Порядку №804 не пізніше ніж за 30 календарних днів до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію замовник будівництва зобов'язаний звернутися з заявою до Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради для укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Харкова.

Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Харкова укладається не пізніше 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію (п.2.8 Порядку).

Кошти пайової участі сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначаються договором (п.4.1 Порядку №804).

Аналогічне положення міститься в 7 абзаці ч.9 статті 40 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності".

Листом №23-11/6294/6-11 від 22.07.2011 року "Про пайову участь забудовників у створенні та розвитку інфраструктури населених пунктів" Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України надало роз'яснення, відповідно до яких нормами абзацу першого частини дев'ятої статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" також роз'яснено, що договір по пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту має укладатися до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Отже, на даний час діючим законодавством чітко встановлено, що договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту повинен укладатись із замовником будівництва до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Договір є підставою для сплати замовниками будівництва коштів пайової участі у розвитку інфраструктури на території м.Харкова.

Факт прийняття об'єкта будівництва відповідача в експлуатацію підтверджується Декларацією про готовність об'єкта до експлуатації "Реконструкція частини нежитлової будівлі літ. "А-2" (універсаму "Олексіївський) під торговельний зал непродовольчих товарів, пральню з будівництвом прибудови по пр. Перемоги, 62 у м. Харкові", зареєстрованою 24.09.2013 р. інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області за №ХК - 14 (а.с.24).

Зазначена дата, в силу приписів п. 11 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого Постановою КМУ від 13.04.2011р. № 461, є датою прийняття об'єкту в експлуатацію.

До вищевказаної дати договір пайової участі з відповідачем укладено не було.

Разом з цим, матеріали справи не містять доказів звернення позивача до суду з приводу укладення договору.

Враховуючи, що норми ч. 9 ст. 40 Закону України ,,Про регулювання містобудівної діяльності", носять імперативний характер, на даний час, тобто після введення об'єкта будівництва в експлуатацію, укладення договору є неможливим.

Позивач, посилаючись на норми ст.ст. 224, 225 ГК України, ст.ст. 22, 623 ЦК України, просить стягнути з відповідача на користь місцевого бюджету м. Харкова 572900,83 грн.. збитків у вигляді упущеної вигоди (неодержаного доходу).

Колегія суддів враховує, що статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно пункту 4 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Господарське зобов'язання виникає, в тому числі із господарського договору та інших угод, передбачених законодавством (ст. 174 ГК України).

Відповідно до вимог ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" між замовником та міською радою повинен укладатися договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) порушення боржником зобов'язання, що випливає з договору; 2) збитків та їх розміру; 3) причинного зв'язку між порушенням стороною зобов'язання, що випливає з договору, та збитками; 4) вини порушника зобов'язання. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Таким чином, враховуючи відсутність між сторонами укладеного договору, немає підстав вважати, що відповідач своїми винними діями порушив зобов'язання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки до прийняття об'єкта в експлуатацію договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту між сторонами укладений не був, а граничний термін на його укладання, тобто до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію, сплинув, позовні вимоги в частині стягнення 572900,83 грн. збитків є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Крім того, матеріали справи не містять належних доказів вжиття позивачем усіх заходів одержання доходів у вигляді розміру пайової участі шляхом укладення відповідного договору, а також заходів щодо уникнення збитків, зокрема, відсутні докази своєчасного звернення позивача з позовом до суду про спонукання відповідача до укладення договору про пайову участь.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що він не позбавлений права звернутися до суду із позовом про відшкодування шкоди, завданої ухиленням відповідача від укладення договору, передбаченого ч. 9 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Вказана правова позиція відповідає правовій позиції, викладеній в постановах Вищого господарського суду України від 26.02.2014 року у справі №922/039/13 та від 28.01.2015 року у справі №909/605/14.

Позивач апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що: обов'язок звернутись до виконавчих органів міської ради до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію для укладення договору про пайову участь відповідачем не був виконаний; відповідачем здійснено оплату в розмірі 143 896,47 грн. по запропонованому ним проекту договору який не відповідає правилам укладання господарських договорів та не був підписаний позивачем; розмір пайової участі у договорі від 17.09.2013 становить 143 896, 47 грн., і є значно меншим ніж той, який визначений відповідно до розрахунку, проведеного Департаментом економіки та комунального майна і становить 716 797,30 грн.

Проте, колегія суддів вважає такі твердженнями безпідставними, оскільки, як зазначалося, до прийняття об'єкта в експлуатацію договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту між сторонами не укладався, а позивачем в порушення вимог статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" запропоновано відповідачу підписати проект договору про пайову участь вже після спливу граничного термін на його укладання - до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію, що свідчить про відсутність підстав для стягнення збитків.

Також заявник апеляційної скарги вказує на те, що положеннями статті 174 Господарського кодексу України та статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. При цьому, статтею 14 Цивільного кодексу УкраїниУкраїни встановлено, що цивільні обов'язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Обов'язок відповідача у спірних правовідносинах взяти участь у створенні і розвитку інфраструктури населеного пункту, встановлений частиною 2 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", реалізується шляхом укладання договору з органом місцевого самоврядування (частина 5 статті 40 цього Закону).

Таким чином, положення Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у розумінні положень ст. 4 Цивільного кодексу України, статті 174 Господарського кодексу України є законом (актом цивільного законодавства), яким встановлено обов'язок сплати коштів пайової участі, у зв'язку з чим, за твердженням позивача, є помилковим висновок суду першої інстанції про те, що спірні правовідносини не є цивільними.

Колегія суддів погоджується із таким твердженням позивача, оскільки позивач у спірних правовідносинах не виступає як суб"єкт владних повноважень, сторони не знаходяться у відносинах влади та підпорядкування і даний спір є спором про право цивільне.

Господарський суд стверджує, що орган місцевого самоврядування не є суб'єктом господарювання, який може одержувати прибуток.

Проте таке твердження є помилковим, так як і прибуткові юридичні особи і неприбуткові мають право на отримання прибутку, різниця між ними полягає в тому, що прибуткові юридичні особи розподіляють прибуток між учасниками, тоді як неприбуткові організації, зокрема, органи місцевого самоврядування, такий розподіл не здійснюють.

Разом з цим у абзаці 6 пункту 12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 07.05.2011 N 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" зазначено про те, що не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з'ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча б відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення. Водночас апеляційний господарський суд у мотивувальній частині своєї постанови не лише вправі, а й повинен зазначити власну правову кваліфікацію спірних відносин та правову оцінку обставин справи.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, повністю дослідив обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування або зміни вказаного рішення відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 33, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від "12" березня 2015 р. у справі № 922/68/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 20.07.2015 року.

Головуючий суддя Слободін М.М.

Суддя Гончар Т. В.

Суддя Гребенюк Н. В.