номер провадження справи 6/111/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Запоріжжя

21.07.2015 Справа № 908/3603/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „ТОРГОВИЙ ДІМ „АВТОХІМІЯ „СТАНДАРТ" (юридична адреса: вул. Академіка Весніна, буд. 17-а, офіс 11, м. Запоріжжя, 69041; поштова адреса: вул. Задніпровська, буд. 1, офіс 6, м. Запоріжжя, 69097)

До Приватного підприємства „ТЕРМІНАЛ" (юридична адреса: вул. Анрі Барбюса, буд. 3, кв. 1, м. Запоріжжя, 69015; поштова адреса: бул. Бельфорський, буд. 5, кв. 8, м. Запоріжжя, 69041)

Про зобов'язання повернути майно та повернути грошові кошти

Суддя Місюра Л.С.

За участю представників :

Від позивача: Лісовська О.С. - дов. № 12/05/15 від 12.04.2015р., Міхова Ю.О. - дов. № 12/05/15 від 12.04.2015р.

Від відповідача: Цикановський Г.Л. - директор, розпорядження № 1 від 23.01.1996р., Яма Д.М. - дов. б/н від 22.06.2015р.

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „ТОРГОВИЙ ДІМ „АВТОХІМІЯ „СТАНДАРТ", м. Запоріжжя про Приватного підприємства „ТЕРМІНАЛ", м. Запоріжжя, про зобов'язання повернути майно та повернути грошові кошти, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить зобов'язати відповідача повернути позивачу майно, а саме: дизельне паливо А80-у кількості 3 124,66л., А92 у кількості 993,09 л., А95 у кількості 844,4 л, дизельне паливо у кількості 1 608,97 л, всього на суму 171 740 грн. 27 коп. та грошові кошти, виручені відповідачем від реалізації нафтопродуктів позивача, в сумі 224 грн.

Позивач надав суду пояснення на заперечення відповідача вих. № 20/07-15 від 20.07.2015 року, в яких вказав наступне: позивач заперечує проти того, що сам припинив роботу на АЗС за адресою: м. Запоріжжя, вул. Братська. 49-а, як стверджує відповідач. По-перше, працівники позивача звільнились з ТОВ «Торговий дім «Автохімія «Стандарт» за ст. 38 КЗпП України. Наказом № 348 від 09.12.2013 року про тимчасове переведення робітників підприємства, було наказано перевести всіх працівників позивача на АЗС ТОВ «Торговий дім «Автохімія «Стандарт», розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рельєфна. 1А зі збереженням заробітної плати та умов праці з 09 грудня 2013 року по 20 грудня 2013 року. Проте, працівники самовільно відмовились виконувати наказ директора товариства та звільнились. По-друге, ті ж самі працівники відмовились виконувати розпорядження директора товариства №349 від 10.12.2013 року про припинення роботи АЗС. В наслідок чого, змінний оператор не виконав 2-звіт з обнулінням на РРО, не виконав скорочений звіт фіскальної пам'яті за період з 01.01.2013р. по 10.12.2013р. включно, з 01.12.2013р. по 10.12.2013р. Не було передано змінним оператором також до кінця робочого дня 10.12.2013р. в бухгалтерію ТОВ «Торговий дім «Автохімія «Стандарт» виконаних звітів, заповнену Книгу обліку розрахункових операцій, оригінал свідоцтва про реєстрацію РРО, оригінал довідки про опломбування РРО, не було забезпечене матеріально - відповідальними особами зберігання товарно-матеріальних цінностей на АЗС. Внаслідок не виконання всіх вищевказаних дій працівниками АЗС, на теперішній час, позивач не має в наявності крім вказаних вище документів, також і журналу обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою №13-НЙ, який описується в запереченні відповідача. Після блокування АЗС вказаний журнал залишився на АЗС (як і касовий апарат) та не був повернений позивачу, бо є прямим доказом наявності нафтопродуктів на АЗС по вул. Братській. 49-а. Тож, знаючи про відсутність даного доказу, відповідач вміло маніпулює відсутністю даного документу, виставляючи не подання його до суду, як неспроможність доведення протилежного. Згідно нефіскального чеку від 10.12.2013 року на початок дня 10.12.2013р. перехідний залишок готівки в касі склав 40,00 грн. (відбивається в чеку як аванс готівкою). Денна виручка склала 274,90 грн. (відображено в чеку як сума продаж готівкою). Повернення за день готівки складало 90,90 грн. (відображено як виплата готівкою). Таким чином на кінець дня залишок готівки в касі склав: 40,00 грн. (аванс в касі) + 274,90 грн. (сума продаж) - 90,90 грн. (виплати), що в сукупності дорівнює 224,00 грн. Саме ця суму заявлена в позовних вимогах позовної заяви позивача, тож твердження відповідача, що за даними касового чеку готівки надійшло не 224 грн.. а 274,90 грн. є помилковими. Згідно Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» внутрішнє програмне забезпечення РРО верифікується податковою службою та не підлягає зміні без попередньої сертифікації підприємством-виробником. Не санкціоноване внесення змін у внутрішнє програмне забезпечення РРО категорично заборонено. Тож твердження відповідача, що той, хто програмує, може і перепрограмувати програму, яка введена до касового апарату є абсурдним, та таким, що в апріорі не може відповідати дійсності. Також хибним є твердження відповідача, що коли касовий апарат працює в нефіскальному (термінальному) режимі, він здійснює всі функції касового апарату, включаючи накопичення даних про продажі, формування та друк чеків, але не використовує функцію реєстрації звітів за зміну у фіскальній пам'яті та отримання фіскального звіту. Касовий апарат один раз при первинному вводі в експлуатацію переводиться в фіскальний режим, а зворотній перехід до не фіскального режиму технічно не можливий. Нефіскальний звітний чек не є фіскальним документом, тому що в його кінці с позначка нефіскальний чек, але інформація наведена в цьому звіті взята безпосередньо з фіскальної пам'яті РРО і повністю відповідає фіскальному денному звіту (2-звіт). Вся інформація, що внесена в пам'ять, РРО після внесення зберігається постійно і не може змінюватися. Проте касовий апарат також не був повернений відповідачем після блокування роботи АЗС, тому надати докази у вигляді звітів РРО, позивач не має можливості. Проте, всі дані про обіг грошових коштів та реалізацію (залишок) нафтопродуктів на АЗС відображаються в денних фіскальних 2, звітах, які по каналах зв'язку передаються на сервер Міністерства доходів і зборів України. Такі документи, як нефіскальний чек від 10.12.2013 року (X звіт денний) та змінний звіт АЗС за зміну з 00.00 10.12.2013р. по 24.00 10.12.2013р. є справжніми, відповідають один одному, та були передані безпосередньо працівниками АЗС вже після блокування, отже з логікою у позивача все нормально (згідно лексики заперечення відповідача) і ніякі факти одне одному не суперечать. Просто відповідач маніпулює фактами та спотворює їх на свій лад. Твердження про те, що позивач не надіслав на адресу відповідача документів, перелічених в пунктах 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 15, 16, 17, 18 переліку додатків до позовної заяви є не правдивим. Позивач при подачі позовної заяви безпосередньо до канцелярії суду надав та вказав в додатках до заяви - описи вкладення в цінний лист до ПП «ТЕРМІНАЛ», що були відправлені на дві адреси відповідача (фактичну та юридичну) та фіскальні чеки з відділення пошти, які зафіксували факт оплати послуг поштового зв'язку. В матеріалах справи є вказані документу, які підтверджують неправдивість тверджень відповідача. Відповідно до вищевказаного, позивач просить суд не приймати до уваги помилкові факти та неправдиві твердження відповідача, що були викладені в запереченні на позовну заяву.

Також, позивач надав суду клопотання про витребування доказів вих. № 20/07-15/2 від 20.07.2015 року, в якому просить витребувати з ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області інформацію стосовно позивача: дані щодо денного фіскального Z звіту про обіг грошових коштів та реалізацію (залишок) нафтопродуктів на АЗС станом на 10.12.2013 рік, РРО № 35147919, модель MINI-500.01 АЗС, заводський № ПН 54102296, модель зовнішнього модему РРО ІКС-М2 Combi заводський номер зовнішнього модему № 092930437.

Клопотання позивача приймається судом, однак не підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Згідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), обов'язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 38 ГПК України, сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів.

У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребується; обставин, що перешкоджають його наданню; підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; обставини, які може підтвердити цей доказ.

Отже, суд не збирає докази замість сторони, суд лише допомагає стороні в отриманні цих доказів у разі, якщо сторона обґрунтовано доведе, що зверталася до установ та організацій та їй було відмовлено у наданні цієї інформації.

У поданому позивачем клопотанні про витребування доказів не вказано, чи звертався він та коли саме безпосередньо до ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області за отримання цих доказів, які заходи були ним вжиті, а також відсутні докази відмови ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області в наданні цих доказів.

В судовому засіданні представники позивача підтвердили, що фактично позивач не звертався до ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області за отриманням вказаних вище доказів.

Відповідач надав суду заперечення на позовну заяву вих. б/н від 30.06.2015 року, в яких позовні вимоги не визнав у повному обсязі з наступних підстав: фактичні обставини взаємовідносин між підприємствами викладено у спотвореному вигляді, всіляко підкреслюється "недобросовісність" орендодавця, і робиться це з очевидною метою - надати відповідачеві репутації порушника зобов'язань, а відтак і порушника закону. При цьому навмисно викривляються очевидні факти, які добре відомі позивачеві. 1) Доказів так званого "блокування" роботи АЗС у грудні 2013р. не надано. Насправді, орендар (позивач у справі) сам припинив роботу, звільнив працівників (досі не виплативши їм заробітну плату) і припинив реалізацію паливно-мастильних матеріалів. Причиною цього стало банальне небажання відзвітувати орендодавцеві про причини тривалої несплати орендної плати. Зрозумівши, що далі ухилятися від виконання своїх зобов'язань буде неможливо, керівництво позивача вирішило "піти, грюкнувши дверима". На телефонні дзвінки ніхто не відповідав, а покинуті на АЗС працівники не знали, що робити. Враховуючи, що орендна плата не сплачувалася протягом 6 місяців, 10.12.2013р. на юридичну адресу позивача було надіслано листа про розірвання договору оренди на підставі ч. 2 ст. 782 ЦК України. В цьому листі відповідач також просив надіслати уповноваженого представника для підписання акту прийому-передачі орендованого майна. Лист вручений не був, бо на поштове відділення за ним ніхто не з'явився. 2) Документи, надані позивачем на обґрунтування наявності залишків палива, не відповідають вимогам Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Мінпаливенерго, Мінтрансзв'язку, Мінекономіки і Держспоживстандарту України № 281/171/578/155 від 20.05.2008 р. (надалі - Інструкція). Вказана інструкція регламентує порядок приймання нафти нафтопродуктів під час надходження, у тому числі автомобільним транспортом. відповідач аналізує кожен з документів окремо. 2.1) Змінний звіт АЗС Згідно з п. 10.2.10 Інструкції на підставі ТТН та акта приймання (у разі його наявності) оператор АЗС має оприбуткувати прийнятий нафтопродукт за марками та видами, тобто зробити необхідні записи в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою № 13-НП. Дані про оприбутковані нафтопродукти заносяться до змінного звіту АЗС за формою № 17-НП (додаток 14 до Інструкції). По-перше, незрозумілим залишається, як працівник АЗС Мартиненко змогла скласти цей звіт, та ще й працювати на станції аж до 24 години (так в акті) - адже за твердженням самого позивача 10.12.2013р. АЗС вже було "заблоковано" відповідачем? Здається, що тут негаразди з логікою. По-друге, неозброєним оком видно, що колонка під назвою "на початок зміни" (мається на увазі наступна зміна) заповнена іншим почерком, проте - хто саме приймав цю зміну, з тексту звіту зрозуміти неможливо, про це нічого не зазначено. Отже, працівник Мартиненко не має до заповнення цієї колонки ніякого відношення. В кінці акту відображено, що надійшло 224 грн., з них за готівку - нічого (стоїть прочерк). Проте, в колонці під назвою "готівка, грн." стоїть цифра "184". Звіт не прийнято бухгалтером, як це передбачається Інструкцією. 2.2) Товарно-матеріальна відомість. Складання такого документу Інструкція не передбачає. Це фактично довільно складена на комп'ютері довідка, яка не може мати ніякого доказового значення. 2.3) Товарно-транспортні накладні (ТТН). Обидві ТТН складені однією і тією самою особою, яка і відпускає, і приймає товар. Таких паперів, маючи печатку, можна виготовити безліч - на будь-яку кількість бензину і на будь-яку суму. Подорожні листи не оформлялися, відповідних записів немає. Обидві ТТН датовані 02.12.2013р., і згідно з цими ТТН на АЗС цього дня надійшло 2300 літрів бензину А-80 і 1000 літрів бензину А-95. Що надалі відбувалося з цими ПММ в період з 02 по 10 грудня - нікому не відомо. Постачання нібито відбувалося з нафтосховища в с. Петрівське Запорізького району. Відповідач зауважує, що це нафтосховище належить ТОВ "Торговий дім "Енергетичні технології", яке є спорідненою з позивачем структурою (одні і ті самі власники). Тому оформлення "потрібних" накладних для цих осіб є лише справою часу, і це не обов'язково робити у грудні 2013 року, це легко можна зробити перед поданням позову. 2.4) Касовий чек. За даними касового чеку готівки надійшло не 224 грн. (як зазначено у звіті), а 274,90 грн. Чек вибито за програмою, яка введена до касового апарату позивачем. Зрозуміло, що той, хто програмує, може і перепрограмувати. Потрібно також звернути увагу, що надано "нефіскальний" чек. Коли касовий апарат працює в нефіскальному (термінальному) режимі, він здійснює всі функції касового апарату, включаючи накопичення даних про продажі, формування та друк чеків, але не використовує функцію реєстрації звітів за зміну у фіскальній пам'яті та отримання фіскального звіту. Цей режим використовується для навчання персоналу або для ведення власного обліку продажів на підприємствах, де законодавчо дозволено працювати без застосування фіскальних касових апаратів. Позивач до таких підприємств не відноситься. При реєстрації продажу в нефіскальному режимі в чеку окремим рядком друкується напис "Нефіскальний чек" або "Недійсний чек" (залежно від моделі РРО). Чек вибито о 23 год. 47 хв. що, знову ж таки суперечить раніше викладеній позивачем версії про "блокування" роботи АЗС. 3) Матеріали інвентаризації та інші документи. На жаль, позивач не надіслав на адресу відповідача документів, перелічених в пунктах 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9,15,16,17,18 переліку додатків до позовної заяви, тому відповідач позбавлений можливості прокоментувати ці документи. Ані у березні 2014 р., ані у будь-який інший час ніякі інвентаризаційні комісії чи інші представники позивача на території підприємства не з'являлися, а тому ніякого "недопуску" не могло бути в принципі. З наданих документів вбачається, що всі вони без винятку складені самостійно позивачем, без будь-якої участі представників відповідача, а тому не можуть бути належними доказами обставин, викладених у позові. На підставі наведеного, відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні оголошувалась перерва.

21.07.2015 року розгляд справи продовжений і прийнято рішення.

Розглянувши та оцінивши всі матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав:

13.07.2012 року між відповідачем (орендодавець за договором) та позивачем (орендар за договором) був укладений договір оренди № ТДАСТ-1307 (надалі - договір).

Відповідно до умов п. 1.1 договору позивач передає, а відповідач приймає в строкове користування АЗС, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Братська, буд. 49-а, (надалі - об'єкт оренди).

За умовами п. 1.2 договору. об'єкт оренди надається позивачу для здійснення ним підприємницької діяльності, пов'язаної з реалізацією нафтопродуктів із АЗС, та не може використовуватися ним в інших цілях.

Згідно з п. 2.1 договору, об'єкт оренди має бути переданий відповідачем та прийнятий позивачем із складанням акту приймання - передачі. Акт приймання - передачі являється невід'ємною частиною даного договору.

В п. 2.2 договору сторони передбачили, що одночасно із складанням акту приймання - передачі відповідач забезпечує безперешкодний доступ працівникам позивача до об'єкту оренди.

На виконання умов договору відповідач надав, а позивач прийняв в строкове платне користування об'єкт оренди - АЗС, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Братська, буд. 49-а, та наявне на АЗС обладнання, що підтверджується двосторонньо підписаним актом приймання - передачі від 13.07.2012 року.

Згідно з п. 6.1 договору, він укладений строком до 01.03.2013 року. Початок строку дії договору встановлюється з моменту підписання даного договору сторонами. Фактичне припинення дії договору визначається календарною датою складання акту приймання - передачі об'єкту оренди, у відповідності з п. 2.3 даного договору.

За умовами п. 6.2 договору, після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на наступний календарний рік у випадку, якщо за 10 днів до закінчення строку дії договору зі сторони не надійде пропозиція про його розірвання.

Оскільки жодна із сторін за 10 днів до закінчення строку дії договору не звернулася до іншої з пропозицією щодо розірвання договору, то цей договір, в силу п. 6.2, продовжив свою дію на наступний календарний рік.

Договір оренди у встановленому законом порядку не був розірваний.

Позивач вказує, що з 10.12.2013 року у зв'язку із заблокуванням відповідачем роботи АЗС, була припинена реалізація нафтопродуктів та супутніх товарів на АЗС.

Позивач не надав суду доказів блокування роботи позивача, в тому числі відповідачем. Більш того, в розпорядженні директора ТОВ ТД „АВТОХІМІЯ „СТАНДАРТ" №349 від 10.12.2013р. "Про припинення роботи" причиною припинення роботи АЗС вказана виробнича необхідність. В тексті розпорядження не йде мова про здійснення блокування АЗС, у т.ч. зі сторони відповідача.

Згідно п. 10.2.10 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Мінпаливенерго України, Мінекономіки, Мінтрансзв'язку України, Держспоживстандарт від 20.05.2008р. № 281/171/578/155 (далі - Інструкція), на підставі ТТН та акта приймання (у разі його наявності) оператор АЗС має оприбуткувати прийнятий нафтопродукт за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки), тобто зробити необхідні записи в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою №13-НП. Дані про оприбутковані нафтопродукти заносяться до змінного звіту АЗС за формою 17-НАП (додаток 14).

На підтвердження наявності на АЗС палива, позивач посилається на товарно - транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів (нафти) № ПА-0000742/3 від 02.12.2013р. щодо поставки бензину А-95 у кількості 1000 дм3, та № ПА-0000741/2 від 02.12.2013р. щодо поставки бензину А-80 у кількості 2300 дм3.

Слід відмітити, що в товарно - транспортних накладних вказано, що бензин відпустила та прийняла одна і та ж особа. Як пояснили представники позивача та відповідача, цією особою являється колишній директор ТОВ ТД „АВТОХІМІЯ „СТАНДАРТ" - Підварський О.М. Також, в товарно - транспортних накладних вказано, що бензин позивачу відпустило ТОВ ТД "Енергохітех". У вказаного товариства та ТОВ ТД „АВТОХІМІЯ „СТАНДАРТ" одні і ті самі власники, що підтверджується Спеціальними витягами з ЄДР, які знаходяться в матеріалах справи.

При цьому, в позовній заяві позивач просить суд зобов'язати відповідача повернути позивачу майно, а саме: дизельне паливо А80-у кількості 3 124,66л., А92 у кількості 993,09 л., А95 у кількості 844,4 л, дизельне паливо у кількості 1 608,97 л, всього на суму 171 740 грн. 27 коп.

Доказів поставки позивачу або наявність у позивача бензину А-92 та дизпалива позивач суду не надав взагалі.

У період з 02.12.2013р. по 10.12.2013р. повинна була проводиться реалізація бензину. Але, позивачем не були надані суду первинні документи на підтвердження не проведення (або проведення) ним реалізації бензину А-95 та А-80 у період з 02.12.2013р. по 10.12.2013р.

Позивач вказує, що згідно розпорядження керівника товариства № 349 від 10.12.2013 року, було вирішено у зв'язку з виробничою необхідністю припинити реалізацію нафтопродуктів та супутніх товарів на АЗС, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Братська, буд. 49-А, з 14.00 годин 10.12.2013 р.

У той же час, позивачем надано змінний звіт АЗС від 10.12.2013 року, який свідчить, що протягом зміни (оператор Мартиненко Н.А.) з 00.00 год. 10.12.2013р. по 24.00 год. того ж дня - 10.12.2013р. відбувалась реалізація нафтопродуктів на АЗС, тобто АЗС фактично працювала повний день.

Вказане також підтверджується і наданим суду Х-звітом денним, роздрукованим з касового апарату, зареєстрованого за позивачем, 10.12.2013 року о 23 годині 47 хвилин, з АЗС на вул. Братська, 49-А, м. Запоріжжя.

Тобто, незважаючи на розпорядження керівника № 349 від 10.12.2013р. про припинення з 14.00 год. 10.12.2013р. реалізації нафтопродуктів та супутніх товарів на АЗС, фактично АЗС працювала, бо в іншому випадку робота зміни закінчилася б не в 24.00 год., а в 14.00 год.

При цьому, позивачем наданий суду наказ №948 від 09.12.2013р. "Про тимчасове переведення робітників підприємства", згідно якому з 09.12.2013р. по 20.12.2013р. оператори, в тому числі оператор Мартиненко Н.А., були переведені на іншу АЗС, яка знаходиться по вул. Рельєфній, 1а в м. Запоріжжі. Оскільки оператор Мартиненко Н.А. ще 09.12.2013р. була переведена на іншу АЗС, то вона не могла та не мала права 10.12.2013р. складати будь - які документи на АЗС, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Братська, 49а, в тому числі вона не мала права складати змінний звіт та Х-звіт денний.

Крім цього, у змінному звіті колонка під назвою "на початок зміни" заповнена іншим почерком, з чого слідує, що цей запис міг бути внесений пізніше, і іншою особою.

В кінці змінного акту вказано, що виручка складає 224 грн., з них за готівку стоїть прочерк, проте в колонці "здано готівки (інкасовано)" вказано "184". Звіт, в порушення Інструкції, не був прийнятий бухгалтером (графа "прийняв бухгалтер" не заповнена).

За даними касового чеку готівки надійшло не 224 грн, як зазначено у змінному звіті, а 274 грн. 90 коп. Чек вибито за програмою, яка введена до касового апарату позивачем, більш того, позивачем наданий "не фіскальний" чек. Коли касовий апарат працює в "не фіскальному" режимі, він здійснює всі функції касового апарату, включаючи накопичення даних про продажі, формування та друк чеків, але не використовує функцію реєстрації звітів за зміну у фіскальної пам'яті та отримання фіскального звіту. При реєстрації продажу в не фіскальному режимі в чеку окремим рядком друкується напис "не фіскальний чек" або "не дійсний чек", в залежності від моделі РРО.

Позивач тільки 10.03.2014р. склав акт про нестачу матеріальних цінностей, при цьому цей акт складений без участі представника відповідача, тобто в односторонньому порядку. При цьому, в акті не зазначено яким чином позивач встановив нестачу та якими документами це підтверджується.

У своїх поясненнях від 20.07.2015 року позивач вказує на те, що змінний оператор не виконав Z-звіт з обнулінням на РРО, не виконав скорочений звіт фіскальної пам'яті за період з 01.01.2013р. по 10.12.2013р. включно, з 01.12.2013р. по 10.12.2013р., не було передано змінним оператором також до кінця робочого дня 10.12.2013р. в бухгалтерію ТОВ «Торговий дім «Автохімія «Стандарт» виконаних звітів, заповнену Книгу обліку розрахункових операцій, оригінал свідоцтва про реєстрацію РРО, оригінал довідки про опломбування РРО, не було забезпечене матеріально - відповідальними особами зберігання товарно - матеріальних цінностей на АЗС. Внаслідок не виконання всіх вищевказаних дій працівниками АЗС, на теперішній час, позивач не має в наявності крім вказаних вище документів, також і журналу обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою №13-НЙ, який описується в запереченні відповідача. Після блокування АЗС вказаний журнал залишився на АЗС (як і касовий апарат) та не був повернений позивачу, бо є прямим доказом наявності нафтопродуктів на АЗС по вул. Братській. 49-а.

Позивач не довів суду, що вказані вище документи залишились у відповідача.

В судовому засіданні 06.07.2015р. представник позивача вказав суду, що на АЗС не вівся журнал обліку надходження нафтопродуктів.

Позивач надав суду товарно - матеріальну відомість, але Інструкція не передбачає складання такого документу.

Крім цього, ні в поясненнях, ні в тексті розпорядження № 349 від 10.12.2013р. не вказано, хто є змінним оператором, хто є матеріально - відповідальними особами щодо збереження товарно - матеріальних цінностей на АЗС, та що позивач ознайомив вказаних осіб із розпорядженням № 349 від 10.12.2013р., тобто, довів текст цього документу до відома працівників АЗС (у т.ч. під розписку на тексті самого розпорядження або ж в книзі реєстрації розпорядження товариства, або іншим способом).

Тобто, позивач не надав суду доказів повідомлення працівників АЗС про припинення реалізації нафтопродуктів та супутніх товарів на АЗС 10.12.2013 року з 14.00 годин.

З огляду на викладене, посилання позивача на те, що працівники АЗС відмовились виконувати розпорядження керівника товариства № 349 від 10.12.2013 року суд не приймає до уваги.

Крім того, суд звертає увагу на те, що позивач надав суду копію наказу № 948 від 09.12.2013 року „Про тимчасове переведення робітників", в якому у зв'язку з виробничною необхідністю, частини працівників з АЗС по вул. Братська, 49-А, на АЗС по вул. Рельєфна, буд. 1-А на період з 09.12.2013 року по 20.12.2013 року.

В п. 3 наказу № 948 від 09.12.2013 року вказано, що із даним наказом необхідно ознайомити працівників АЗС, і на наказі містяться відповідні графи для ознайомлення.

Проте, на наказі відсутні відмітки працівників позивача. про ознайомлення їх з текстом даного наказу.

Позивач не довів суду, що він ознайомив працівників АЗС по вул. Братська, буд. 49-А в м. Запоріжжя із змістом наказу № 948 від 09.12.2013 року „Про тимчасове переведення робітників".

10.12.2013р. була складена довідка про скасування реєстрації реєстратора розрахункових операції, причиною скасування була сказана "зняття з обліку" на підставі заяви від 10.12.2013р.

ПАТ регіональний сервісний центр "Славутич" листом № 1841 від 11.12.2013р. повідомив директора ТОВ ТД „АВТОХІМІЯ „СТАНДАРТ" про те, що 10.12.2013р. робітник центру був направлений на АЗС по вул. Братської, 49а для розпломбування РРО MINI 50001 зав. № ПН 54102296, фіскальний номер , але він не був допущений до РРО. При цьому, в зазначеному листі не вказано, хто саме не допустив його до РРО.

Відповідач надав суду видаткову накладну №СТ-0017247 від 25.12.2013р., яка підтверджує, що тільки 25.12.2013р. відповідачем був придбаний РРО.

30.12.2013р. було видано реєстраційне посвідчення на РРО MINI - 500.01 АЗС, заводській номер РРО ПН 54200345.

30.12.2013р. був складений Акт введення в експлуатацію реєстратора розрахункових операції , в якому вказано підсумок розрахунків за кожною податковою групою на момент введення в експлуатацію (дані фіскальної пам'яті) - нуль грн. нуль коп.

З вищевикладеного вбачається, що РРО позивача був знятий з обліку 10.12.2013р., а РРО відповідача був введений в експлуатацію 30.12.2013р.

Тобто, після 10.12.2013р. і до 30.12.2013р. ніякі розрахунково - касові операції на АЗС по вул. Братської, 49а в м. Запоріжжя не могли проводитися. Позивач не довів суду, хто саме знаходився на АЗС з 10.12.2013р. і до 30.12.2013р., позивач або відповідач.

Згідно до ст. 33 ГПК України, обов'язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не довів суду, те, що нафтопродукти та грошові кошти залишились на АЗС після 10.12.2013р., те, що ці нафтопродукти та грошові кошти на день прийняття рішення суду знаходяться саме у відповідача, не довів кількість нафтопродуктів та грошових коштів.

Позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що відповідачем були вчиненні дії спрямовані на безпідставне набуття майна позивача, не було надано доказів на підтвердження того, що робота АЗС була дійсно заблокована, і що саме відповідачем були вчиненні дії з блокування АЗС.

За таких обставин, вимоги позивача є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Судовий збір покладається на позивача, відповідно до статті 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 22, 44 - 49, ст. ст. 82 - 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову відмовити.

Повне рішення складено: 22.07.2015р.

Суддя Л.С. Місюра