ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2015 р. Справа№ 914/1677/15

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашко М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова, м.Львів

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Шольц Утилізатор АГ", м.Львів

про стягнення 7 604,77 грн.

За участю представників сторін:

від позивача не з'явився;

від відповідача Щестюк О.М. - представник (довіреність б/н від 25.05.2015р.).

Права та обов'язки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви про відвід судді не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позов заявлено Квартирно-експлуатаційним відділом міста Львова до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Шольц Утилізатор АГ" про стягнення 7 604,77 грн.

Ухвалою суду від 27.05.2015р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 17.06.2015р. В судовому засіданні 17.06.2015р. оголошено перерву до 01.07.2015р. Ухвалою суду від 01.07.2015р. розгляд справи відкладено на 15.07.2015р.

Позивач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, причин неявки представника не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення, яке знаходиться в матеріалах справи.

Представник відповідача проти позову заперечив, просив застосувати строк позовної давності з підстав, викладених у клопотанні (вх.№27086/15 від 01.07.2015р.) про застосування строків позовної давності.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши представника відповідача, суд,-

встановив:

01.06.2011р. між Квартирно-експлуатаційним відділом міста Львова (надалі - зберігач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Шольц Утилізатор АГ" (надалі - поклажодавець) укладено договір зберігання №5, відповідно до умов якого зберігач зобов'язується на умовах, встановлених цим договором зберігати майно (металобрухт) передане йому поклажодавцем, на технічному майданчику загальною площею 200 кв.м за адресою: м.Камянка-Бузька, вул.Шевченка, 26-28 військового містечка №15 та повернути майно у цілості на першу вимогу поклажодавця.

Згідно із додатковим договором №8д від 28.09.2011р. до вищевказаного договору зберігання п.1.1. договору викладено в наступній редакції: «зберігач зобов'язується на умовах, встановлених цим договором зберігати майно (металобрухт) передане йому поклажодавцем, на технічному майданчику загальною площею 1200 кв.м за адресою: м.Камянка-Бузька, вул.Шевченка, 26-28 військового містечка №15 та повернути майно у цілості на першу вимогу поклажодавця.»

Відповідно до п.3.2. договору поклажодавець зобов'язаний вчасно вносити плату за зберігання майна.

Згідно із п.5.1. договору зберіганя оплата визначається за домовленістю сторін і становить за перший місяць розрахунку (червень 2011року) 1 200,00 грн.

Додатковим договором №8д від 28.09.2011р. до вищевказаного договору зберігання п.5.1. договору зберігання викладено в наступній редакції: «оплата визначається за домовленістю сторін і становить за базовий місяць (серпень 2011року) 2 082,00 грн. без ПДВ, але не нижче плати, визначеної на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, 78 Постановою КМУ від 04.10.1995 року №786 (зі змінами). Плата плата за перший місяць визначається шляхом коригування плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з базового місяця до першого місяця надання послуги».

Пунктом 5.2. договору передбачено, що зазначена сума у розмірі 100% перераховується щомісяця на спеціальний реєстраційний рахунок зберігача протягом 10 банківських днів.

Відповідно до п.5.3. договору оплата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Як стверджує позивач у позовній заяві, відповідач 01.02.2012р. забрав майно з відповідального зберігання, заборгувавши перед позивачем 7 604,77 грн.

При цьому позивач зазначає, що відповідачу були виставлені наступні рахунки: №825 від 15.06.2011р., №911 від 11.07.2011р., №1018 від 09.08.2011р., №1129 від 09.09.2011р., №1198 від 20.09.2011р., №1258 від 11.10.2011р., №1386 від 09.11.2011р., №1610 від 13.12.2011р., №1652 від 16.12.2011р. та №66 від 24.02.2012р.

Позивач стверджує, що заборгованість в розмірі 7 604,77 грн. залишилась неоплаченою, а тому він звернувся до господарського суду Львівської області та просить стягнути з відповідача вказану суму.

Відповідач не заперечив, що йому було надані послуги по зберіганню майна, однак заперечив про наявність вказаної заборгованості, подавши заяву про застосування строку позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, оцінивши зібрані докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст.901 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності (ч.1 ст.936 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.937 ЦК України договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст.938 ЦК України зберігач зобов'язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання.

Частиною 1 ст.943 ЦК України передбачено, що зберігач зобов'язаний виконувати свої обов'язки за договором зберігання особисто.

Плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання. (ч.1 ст.946 ЦК України).

Як вбачається із матеріалів справи, 01.06.2011р. між сторонами укладено договір зберігання №5, відповідно до умов якого позивач зобов'язується на умовах, встановлених цим договором зберігати майно (металобрухт) передане йому відповідачем, на технічному майданчику загальною площею 200 кв.м за адресою: м.Камянка-Бузька, вул.Шевченка, 26-28 військового містечка №15 та повернути майно у цілості на першу вимогу відповідача.

Згідно із додатковим договором №8д від 28.09.2011р. до вищевказаного договору зберігання п.1.1. договору викладено в наступній редакції: «зберігач зобов'язується на умовах, встановлених цим договором зберігати майно (металобрухт) передане йому поклажодавцем, на технічному майданчику загальною площею 1200 кв.м за адресою: м.Камянка-Бузька, вул.Шевченка, 26-28 військового містечка №15 та повернути майно у цілості на першу вимогу поклажодавця.»

Факт виконання позивачем своїх зобов'язань за договором зберігання сторонами не заперечується. В матеріалах справи містяться рахунки, які виставлялись відповідачу, а саме: №825 від 15.06.2011р., №911 від 11.07.2011р., №1018 від 09.08.2011р., №1129 від 09.09.2011р., №1198 від 20.09.2011р., №1258 від 11.10.2011р., №1386 від 09.11.2011р., №1610 від 13.12.2011р., №1652 від 16.12.2011р. та №66 від 24.01.2012р.

У відповідності із ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак відповідач заперечив про наявність заборгованості, подавши заяву про застосування строків позовної давності.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно із ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як вбачається із матеріалів справи останній рахунок, який виставлявся відповідачу містить дату 24.01.2012р.

Як вбачається із позовної заяви, вона підписана 07.05.2015р. та подана до господарського суду Львівської області 25.05.2015р.

Враховуючи те, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, суд дійшов висновку, що строк позовної давності до позовної вимоги про стягнення заборгованості в розмірі 7 604,77 грн. сплив.

Отже, у зв'язку із спливом строку позовної давності позивачу слід відмовити в задоволенні позову повністю.

Враховуючи вищенаведені норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 7 604,77 грн. не підлягає задоволенню.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Сплата судового збору підтверджується платіжним дорученням №896 від 20.05.2015р. на суму 1 827,00 грн., який відповідно до ст.49 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 43, 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повний текст рішення

виготовлено 20.07.2015р.

Суддя Петрашко М.М.