Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "23" липня 2015 р. Справа № 906/925/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

при секретарі Українець О.Л.

за участю представників сторін:

від позивача: Герасимов М.В. - дов. №14/20-68-15 від 07.05.2015

від відповідача: не з`явився

прокурор: Кузьменко Н.О. - посв. №033617 від 26.05.2015

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Прокурора м. Житомира в інтересах держави в особі Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СВ-Урожай"

про стягнення 344101,88грн (згідно заяви про збільшення позовних вимог)

Прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави про стягнення з відповідача на користь позивача 149582,66грн, з яких 128616,43грн - основний борг, 9196,95грн - пеня, 11061,01грн - інфляційні нарахування та 708,27грн - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань щодо сплати коштів згідно умов договору фінансового лізингу №6-13-98 стз-фл/336 від 20.06.2013.

Заявою №14/1275 від 16.07.2015 позивач збільшив розмір позовних вимог, просив стягнути з відповідача на свою користь 344101,88грн, з яких 254347,23грн - борг зі сплати лізингових платежів, 35389,84грн - пеня, 52346,89грн - інфляційні нарахування та 2017,92грн - 3% річних (а.с. 46-47).

Відповідно до ч.4 ст.22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог або зменшити розмір позовних вимог.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК України ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення (п.3.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011 №18).

Суд, надавши оцінку заяві позивача про збільшення розміру позовних вимог встановив, що позивачем збільшено розмір позовних вимог у частині стягнення основного боргу, пені, інфляційних нарахувань і 3% річних.

Отже, суд приймає заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог №14/1275 від 16.07.2015 до розгляду по суті, оскільки останню подано з дотриманням вимог Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, спір у даній справі вирішується в межах прийнятої заяви про збільшення розміру позовних вимог, тобто про стягнення з відповідача на користь позивача 254347,23грн - боргу зі сплати лізингових платежів, 35389,84грн - пені, 52346,89грн - інфляційних нарахувань та 2017,92грн - 3% річних.

Прокурор та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві та з урахуванням заяви від 16.07.2015 про збільшення розміру позовних вимог.

Відповідач відзиву на позов не подав, свого представника в судове засідання не направив. До суду повернулися ухвали суду від 25.06.2015 та 07.07.2015, які були надіслані останньому на адресу, вказану в Спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 34-36), з відміткою поштового зв`язку "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до пп.3.9.1 та 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК... За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом... У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином.

Оскільки, про час та місце розгляду справи відповідач був належним чином повідомлений, то на підставі ст.75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

20.06.2013 між Державним публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" (лізингодавець/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СВ-Урожай" (лізингоодержувач/відповідач) укладено договір фінансового лізингу №6-13-98 стз-фл/336 (а.с.11-18).

Відповідно до п.1.1. договору лізингодавець передає лізингоодержувачу в користування на визначений договором строк предмет лізингу, який набувається ним у власність у постачальника, самостійно обраного лізингоодержувачем, та визначений у додатку до договору "Найменування, кількість, ціна і вартість предмета лізингу", що є специфікацією предмета лізингу, а останній сплачує за це лізингові платежі на умовах договору.

Додатком №1 до договору фінансового лізингу №6-13-98 стз-фл/336 від 20.06.2013 визначено предмет лізингу, а саме - сівалка "HORSH АГРО-СОЮЗ" ATD 9.35 вартістю 1282500,00грн (а.с. 19).

З акту приймання-передачі сільськогосподарської техніки №1 від 09.07.2013 вбачається, що лізингодавець передав, а лізингоодержувач прийняв згідно з документами, що підтверджують відвантаження предмета лізингу та дорученням лізингодавця предмет лізингу (сільськогосподарську техніку), а саме: сівалку "HORSH АГРО-СОЮЗ" ATD 9.35, зав.№U51080217 вартістю 1282500,00грн (а.с. 21).

Відповідно до пп.2.2 договору, строк лізингу відраховується з дати підписання акту приймання-передачі між сторонами (далі-акт), що укладається у 5 (п'яти) автентичних примірниках.

Згідно п.5.1. договору предмет лізингу передається лізингоодержувачу за актом за умови перерахування платежів у розмірі та в порядку, визначеному пунктом 4.2 договору.

За змістом п.п.3.4.3. договору фінансового лізингу №6-13-98 стз-фл/336 від 20.06.2013 лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати лізингові платежі відповідно до умов договору.

Пунктом 4.3. договору встановлено, що з моменту підписання акта лізингоодержувач за користування предметом лізингу сплачує лізингодавцю чергові лізингові платежі, які включають:

- відшкодування вартості предмета лізингу рівними частками за весь термін лізингу від суми невідшкодованої попереднім платежем вартості предмета лізингу;

- комісію за супроводження договору у розмірі, визначеному пунктом 4.1 даного договору;

- комісію за організацію поставки предмета лізингу в розмірі, визначеному п.4.1 даного договору, яка сплачується разом зі сплатою чергових лізингових платежів згідно з додатком до договору "Графік сплати лізингових платежів" наступним чином: рівними частинами у терміни сплати перших семи чергових лізингових платежів.

Черговість сплати лізингових платежів в частині відшкодування вартості предмета лізингу та сплати комісії за супроводження договору кратна 6 місяцям. Термін сплати кожного лізингового платежу встановлюється числом дати підписання акту. Перший лізинговий платіж сплачується через 6 місяців з дати підписання акту, подальші платежі - через кожні шість місяців.

Розмір лізингових платежів, їх складових частин встановлюються додатком до договору "Графік сплати лізингових платежів" (п.4.4. договору).

Разом з тим, всупереч умовам договору фінансового лізингу №6-13-98 стз-фл/336 від 20.06.2013 відповідачем своєчасно не внесено чергові лізингові платежі, строк сплати яких згідно графіку лізингових платежів настав 09.01.2015 та 09.07.2015.

Таким чином, внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань, у нього утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на день прийняття рішення у справі становить 254347,23грн (128616,43грн + 125730,80грн), що підтверджується розрахунком основного боргу (а.с. 52-53), заявою позивача №14/1275 від 16.07.2015 (а.с. 46-47), довідкою позивача №16/1296 від 20.07.2015 (а.с. 58) та іншими матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про фінансовий лізинг" (з відповідними змінами і доповненнями) відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Згідно ч.1 ст.806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі) (ч.2 ст.1 Закону України "Про фінансовий лізинг").

За змістом ч.1 ст.762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч.1 ст.173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст.ст.525 і 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення 254347,23грн боргу зі сплати лізингових платежів, строк сплати яких настав 09.01.2015 та 09.07.2015.

Крім того, позивач згідно заяви про збільшення позовних вимог №14/1275 від 16.07.2015 просить суд стягнути з відповідача 35389,84грн - пені, та 2017,92грн - 3% річних за період прострочення сплати чергових лізингових платежів - з 10.01.2015 по 14.07.2015, 52346,89грн - інфляційних нарахувань за період з січня по червень 2015.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (штраф, пеня).

Згідно ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 4 ст.231 ГК України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконання частини зобов'язання, або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч.6 ст.231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюється у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачений законом або договором.

У п.п.7.1. договору фінансового лізингу №6-13-98 стз-фл/336 від 20.06.2013 сторони погодили, що за порушення строків сплати лізингових платежів лізингоодержувач за кожний календарний день прострочення від несплаченої суми сплачує лізингодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок сум пені, 3% річних та інфляційних нарахувань (а.с. 52-53), доданий до заяви про збільшення позовних вимог №14/1275 від 16.07.2015, суд вважає його правильним і таким, що здійснений згідно вимог чинного законодавства, а тому задовольняє позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 35389,84грн - пені, 52346,89грн - інфляційних нарахувань та 2017,92грн - 3% річних.

Згідно вимог ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач позов щодо підстав та предмету не оспорив, суму боргу не сплатив, у судове засідання свого представника не направив.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов, з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, обґрунтований, заявлений у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджується належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СВ-Урожай" (10002, м.Житомир, вул.Л.Толстого 24, кв.1; ідентифікаційний код 35795675) на користь Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" (01601, м.Київ, вул.Мечникова 16-а; ідентифікаційний код 30401456):

- 254347,23грн - боргу зі сплати лізингових платежів;

- 35389,84грн - пені;

- 52346,89грн - інфляційних нарахувань;

- 2017,92грн - 3% річних.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СВ-Урожай" (10002, м.Житомир, вул.Л.Толстого 24, кв.1; ідентифікаційний код 35795675) у дохід Державного бюджету 6882,04грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 27.07.15

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати:

1 - у справу

2 - позивачу (рек.)

3 - відповідачу (рек. з пов.)

4 - у Прокуратуру Житомирської області (рек.)