ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2015 р.Справа № 922/3080/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суслової В.В.

при секретарі судового засідання Помпі К.І.

розглянувши справу

за позовом Харківського міжрайонного прокурора Харківської області, м. Харків в інтересах держави в особі Бабаївської селищної ради, с. Бабаї
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська професіональна правозахисна організація "Адвокатська контора братів Веприцьких", смт. Бабаї
про стягнення 22603,09 грн.
за участю представників сторін:

прокурора - Горгуль Н.В., посвідчення № 016182 від 12.04.2013 року;

позивача - Зубчук З.С., довіреність №569 від 09.06.2015 року;

відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Харківський міжрайонний прокурор звернувся з позовом в інтересах держави в особі Бабаївської селищної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська професійна правозахисна організація "Адвокатська контора братів Веприцьких" про стягнення 20014, 64 грн, а саме: заборгованість з орендної плати - 14862,63 грн., пеня - 4408,88 грн. та штраф - 743, 13 грн. Вказана заборгованість виникла на підставі невиконання умов договору оренди № 18 від 01.02.2009 року, укладеного між Позивачем та Відповідачем. Витрати по веденню справи прокурор просить покласти на відповідача.

22 червня 2015 року прокурором були надані уточнення до позовної заяви за вх. № 25365, відповідно до яких останній просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором оренди № 18 від 01.02.2009 року в загальній сумі 22603,09 грн., з яких: 14862,63 грн. - заборгованість з орендної плати, 6997,33 грн. пеня, 743,13 грн. - штраф.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23 червня 2015 року збільшення позовних вимог прокурором були прийняті до провадження та розгляд справи продовжений з їх урахуванням.

У судовому засіданні 14 липня 2015 року були присутні прокурор та представник позивача, які підтримують позовні вимоги в повному обсязі та просять суд задовольнити позов.

Відповідач свого представника у судове засідання не направив, про причину неявки суд не повідомив, витребуваних судом документів не надав, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України, статтею 4-3 та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами у відповідності до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

01 лютого 2009 року між Бабаївською селищною радою (орендодавцем, позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю Українська професійна правозахисна організація "Адвокатська контора братів Веприцьких" (орендарем, відповідачем) був укладений договір оренди № 18, відповідно до умов якого, орендодавець передає, а орендар (відповідач) приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення площею 16,6 кв. м., розміщене за адресою: Харківський район, смт. Бабаї, майдан Карла Маркса № 2-а, на першому поверсі будівлі будинку культури, що перебуває на балансі Бабаївської селищної ради.

Крім того, протягом дії договору сторонами були укладені додаткові угоди: № 1 від 01.06.2009 року, № 2 від 01.01.2010 року, № 3 від 01.01.2011 року, № 4 від 01.01.2012 року, № 5 від 01.01.2013 року та № 6 від 01.01.2014 року.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до п. 2.1. Договору, орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами договору та акту приймання-передавання майна.

Факт передачі майна відповідачу в оренду підтверджується актом прийому-передачі орендованого майна від 01.02.2009 року, підписаного позивачем та відповідачем.

Відповідно до п. 3.1. Договору, орендна плата становить 25 грн. за 1 кв. м., всього 415 грн. згідно рішення ХІХ сесії Бабаївської селищної ради V скликання від 14.01.2015 року.

Відповідно до ст. 286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно з п. 4.2. Договору, орендар зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Пунктом 3.6 Договору передбачено, що орендна плата перераховується щомісяця не пізніше 15-го числа місяця, наступного за звітнім.

Крім того, відповідно до п. 4.10. Договору в редакції Додаткової угоди № 1 від 01.06.2009 року, орендар зобов'язаний здійснювати витрати пов'язані з утриманням орендованого майна (опалення, утримання робітників охорони, вивіз побутових відходів) пропорційно орендованій площі, на підставі поведених розрахунків на оплату (опалювальна площа - 12,8 м2). оплата за електроенергію в розмір орендної плати не враховується, а сплачується орендарем самостійно, згідно встановлених лічильників. Здійснювати витрати за фактично надані послуги електрозв'язку на підставі наданих орендодавцем рахунків на оплату та копій рахунків ВАТ "Укртелеком".

Відповідно до п. 3.11. Договору, у разі припинення (розірвання) договору оренди, орендар сплачує орендну плату до повернення майна за актом приймання-передавання включно.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.10.2014 року відповідно до акту приймання-передавання відповідачем орендоване приміщення було повернуто орендодавцю, проте, внаслідок невиконання відповідачем зобов'язань за договором, за останнім утворилась заборгованість за період з червня 2012 року по вересень 2014 року у розмірі 14862,63 грн., яка сплачена не була.

Також матеріали справи свідчать, що позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою погасити заборгованість за оренду приміщення, однак відповіді від відповідача отримано не було, що змусило прокурора звернутись з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію вказаній вимозі, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи сума заборгованості нарахована позивачем відповідачем не сплачена, доказів в підтвердження зворотнього відповідачем до суду не надано.

За таких обставин, враховуючи доведеність факту порушення відповідачем діючого законодавства, суд вважає позовну вимогу прокурора в частині стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 14862,63 грн. - обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Розглядаючи питання щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 6997,33 грн. та штрафу у розмірі 743,13 грн., а також даючи правову оцінку вказаній вимозі, суд виходить з наступного.

Частиною першою ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарську-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченим кодексом, іншими законами та договором.

За змістом ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно статям 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Водночас ч. 6 ст. 232 ГК України визначено порядок застосування штрафних санкцій та обмеження щодо періоду їх нарахування. Також цією ж статтею передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 3.7 Договору передбачено, що орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету Балансоутримувача з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Згідно п. 3.8 Договору, у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менш ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 5% від суми заборгованості.

Перерахувавши суми пені та штрафу заявлені до стягнення відповідно до діючого законодавства, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині стягнення пені у розмірі 1353,62 грн. та штрафу у розмірі 743,13 грн. В частині стягнення пені у розмірі 5643,71 грн. суд вважає за необхідне відмовити, оскільки нарахування вказаної суми було здійснено поза межами встановленими ст. 232 ГК України.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи подання позову прокурором, судові витрати покладаються на відповідача, оскільки спір виник з його вини та стягуються до державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 216, 217, 230, 232, 233 Господарського кодексу України, ст. 526, ч.1 ст.530, 549, 610, 611 ЦК України, ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33-34, 38, 43, 47-49, 75, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська професійна правозахисна організація "Адвокатська контора братів Веприцьких" ( 62403, Харківська область, Харківський район, сел. Бабаї, пл. Карла Маркса, буд. 2-А, ) на користь Бабаївської селищної ради (62403, Харківська область, Харківський район, сел. Бабаї, пл. Карла Маркса, буд. 2, , р/р 0432 в ГУДКСУ Харківського району, МФО 851011, код 37999633, вид платежу 22080402) - 14862,63 грн. заборгованості з орендної плати, 1353,62 грн. пені, 743,13 грн. штрафу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська професійна правозахисна організація "Адвокатська контора братів Веприцьких" ( 62403, Харківська область, Харківський район, сел. Бабаї, пл. Карла Маркса, буд. 2-А, ) на користь державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби у Дзержинському районі м. Харкова, вул. Бакуліна 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) 1827,00 грн. судового збору.

Видати накази суду після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення пені у розмірі 5643,71 грн. - відмовити.

Повне рішення складено 17.07.2015 р.

Суддя В.В. Суслова

справа № 9223080/15