ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.07.15р. Справа № 904/3597/15

За позовом Дочірнього підприємства "Зееландія", м. Бровари Київської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК", с. Надеждівка Криворізького району Дніпропетровської області

про стягнення 1 205 020,84 грн.

Суддя Бєлік В.Г.

Представники:

від позивача: Улька С.С., - дов. № 15-681 від 25.05.2015р., юрист.

від відповідача: Федько С.А., дов. № б/н від б/д, представник

від відповідача: Руденко А.П. спец. витяг ЄДР. № 19888722 від 13.01.2015 директор

СУТЬ СПОРУ:

Дочірнє підприємство "Зееландія" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК" про стягнення суми заборгованості за Договором поставки від 01.01.2012 р. № 11312 у розмірі 1 205 020,84 грн., в тому числі 1 164 462,80 грн. - сума боргу з урахуванням індексу інфляції, 6 177, 60 грн. - пеня, 34 580,44 грн. - 3% річних.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов'язань за договором поставки № 11312 від 01.01.2012р. в частині повної та своєчасної оплати за отриманий товар.

17.06.2015р. позивачем подано заяву № 15-718 від 05.06.2015р., в якій зазначено, що в матеріалах позовної заяви № 15-648 від 20.04.2015р. міститься описка на 3-й сторінці позовної заяви та просить загальну суму заборгованості вважати 861 214,88 грн. В цілому основний борг з урахуванням індексу інфляції, пеню та 3% річних пораховано вірно.

Ухвалою від 30.06.2015р., за клопотанням позивача, суд зобов'язав Дніпропетровську Торгово-промислову палату: в строк до 13.07.2015р. надати суду обґрунтований висновок про наявність або відсутність у Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК" форс-мажорних обставин, пов'язаних з проведенням антитерористичної операції та протиправними діями третіх осіб стосовно захоплення підприємства.

02.07.2015р. від Дніпропетровської Торгово-промислової палати надійшов лист № 1112/12-15 від 02.07.2015р., з в якому зазначається, що Дніпропетровська Торгово-промислова палата не має компетенції щодо засвідчення форс-мажорних обставин, оскільки є регіональною палатою, а з розділу 8 «Форс-мажорні обставини» Договору поставки № 11312 від 01.01.2012р. вбачається, що достатнім доказом дії таких обставин та строку дії є документ, виданий Торгово-промисловою палатою країни де сталися вказані обставини.

Представник позивача в ході розгляду справи підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в ході розгляду справи проти задоволення позову заперечував.

Судові засідання проводилися з використанням засобів технічної фіксації судового процесу.

Ухвалою суду від 30.06.2015р. розгляд справи продовжено на 15 днів до 15.07.2015р.

У судовому засіданні 15.07.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ч.2 ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Дочірнім підприємством «Зееландія» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МІК» (покупець) укладений договір поставки № 11312 від 01.01.2012р.

Постачальник зобов'язується передавати (поставляти) у зумовлені строки покупцеві товар, а покупець зобов'язується приймати товар і сплачувати за нього певні грошові суми (п.1.1.договору).

Пунктом 1.2. договору встановлено, що предметом поставки є визначений товар в кількості та асортименті згідно заявок покупця.

Відповідно до п. 9.1. договору він вважається укладеним і набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення печатками сторін. Датою підписання договору вважається дата, зазначена у верхньому правому куті на першій сторінці договору. Договір діє до 31.12.2012р. і автоматично продовжує свою дію на кожен наступний календарний рік, якщо жодна із сторін не висловила бажання про вихід із нього раніше (п. 9.2. договору).

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 712 Цивільний кодекс України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до п. 3.1. Договору постачальник постачає товар відповідно до поданих покупцем заявок, а покупець зобов'язується прийняти такі товари та своєчасно сплачувати їх вартість.

Як вбачається з матеріалів справи позивач поставив відповідачу товар на підставі наступних видаткових накладних: № 12917 від 22.10.2013р. на суму 182 831,52 грн., № 12995 від 23.10.2013р. на суму 3 283,20 грн., № 13114 від 23.10.2013р. на суму 1 805,76 грн., № 13240 від 29.10.2013р. на суму 21 833,28 грн., № 13443 від 31.10.2013р. на суму 36 155,20 грн., № 13419 від 31.10.2013р. на суму 58 038,14 грн., № 13478 від 01.11.2013р. на суму 21 421,20 грн., № 15594 від 06.12.2013р. на суму 137 067,72 грн., № 13825 від 06.11.2013р. на суму 34 966,08 грн., № 13833 від 07.11.2013р. на суму 59 623,20 грн., № 13980 від 08.11.2013р. на суму 9 685,44 грн., № 13937 від 08.11.2013р. на суму 15 396,00 грн., № 14162 від 13.11.2013р. на суму 45 704,88 грн., № 14311 від 15.11.2013р. на суму 56 778,62 грн., № 14314 від 15.11.2013 р. на суму 95 984,04 грн., № 14460 від 19.11.2013р. на суму 12 312,00 грн., № 14835 від 22.11.2013р. на суму 23 094,00 грн., № 5266 від 24.04.2014р. на суму 10 136,52 грн., № 5895 від 08.05.2014р. на суму 21 996,72 грн., № 6882 від 29.05.2015р. на суму 10 472,88 грн., № 8898 від 10.07.2014р. на суму 7 324,09 грн. (а.с. 66-86).

Загальна вартість поставленого товару складає 867 372,08 грн.

Товар був прийнятий відповідачем без будь-яких зауважень в повному обсязі, без претензій, що підтверджено засвідченим печаткою товариства підписом повноважного представника відповідача у видаткових накладних. Оригінали зазначених накладних були оглянуті в судовому засіданні.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 3.10. договору встановлено, що датою переходу права власності на товар вважається дата виписки видаткової накладної.

Відповідно до п.6.2. договору покупець повинен сплатити за поставлений товар не пізніше 30 календарних днів з дати поставки товару не пізніше 30 календарних днів з дати поставки товару постачальником.

У встановлений договором термін відповідач за поставлений позивачем товар в повному обсязі не розрахувався, в наслідок чого, у нього утворилась заборгованість у сумі 681 214,88 грн.

Позивачем на адресу відповідача направлено претензію № 14-125 від 08.04.2014р. з вимогою оплатити суму боргу в добровільному порядку.

Направлення претензії підтверджується фіскальним чеком, поштовим повідомленням та описом вкладення в цінний лист (а.с. 62-64).

Вказана претензія отримана відповідачем 17.04.2014р., що підтверджується підписом представника відповідача у поштовому повідомленні № 895 (а.с. 63).

Відповідач відповіді на претензію не надав, суму боргу не оплатив.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення суми основного боргу в розмірі 861 214,88 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Наслідком порушення зобов'язання є, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантiєю, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно п. 7.3. договору у разі несплати вартості товару покупцем у строк, установлений п. 6.2. договору, постачальник має право стягнути з покупця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченої партії товару за кожен день прострочення.

Таке визначення розміру пені в договорі відповідає вимогам п.6 ст. 231 Господарського кодексу України, яким встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюється у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими грошовими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Позивачем нарахована пеня за несвоєчасне виконання договірних зобов'язань в період з 22.11.2013 по 10.01.2015р. по 03.04.2015р. у загальній сумі 6 177,60 грн.

Перевіривши правильність розрахунку пені, суд дійшов висновку про можливість задоволення цієї позовної вимоги у сумі визначеної позивачем.

Статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

Позивач просить на підставі ст. 625 ЦК України стягнути з відповідача за період прострочення з 22.11.2013р. по 20.04.2015р. 3% річних у розмірі 34 380,44 грн. та за період прострочення з грудня 2013р. по квітень 2015р. інфляційні збитки у розмірі 303 247,92 грн.

Перевіривши правильність розрахунку 3% річних, суд знайшов його вірним, у зв'язку з чим задовольняє цю вимогу позивача у розмірі визначеному позивачем.

При перевірці правильності розрахунку інфляційних збитків, суд знайшов його вірним, виконаним з урахуванням порядку встановленого "Рекомендаціями відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ", які викладені в листі Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.1997р. Враховуючи зазначене, вказана вимога підлягає задоволенню у розмірі визначеному позивачем.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового доказу.

Відповідачем не надано доказів оплати отриманого товару в повному обсязі період з моменту його отримання до дати слухання справи.

Доводи відповідача про наявність форс-мажорних обставин, що зумовили несплату отриманого товару в ході розгляду справи свого підтвердження не знайшли.

Відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Отже, обов'язок доведення наявності обставин непереборної сили лежить саме на відповідачі.

Згідно з п. 8.1.договору поставки № 11312 від 01.01.2012р., сторони погодилися, що в разі виникнення обставин непереборної сили, а саме, війни, військових дій, блокади, ембарго, валютних обмежень, змін у законодавстві сторони, яка повинна виконати господарське зобов'язання, які унеможливлюють виконання Стороною своїх зобов'язань за договором, пожеж, повеней, іншого стихійного лиха чи природних явищ, та безпосередньої дії таких обставин на сторону, яка повинна виконати господарське зобов'язання, Сторона звільняється від виконання своїх зобов'язань на час дії зазначених обставин. У разі, коли дія зазначених обставин триває більш як 60 днів, кожна із сторін має право на розірвання договору і не несе відповідальності за таке розірвання за умови, що вона повідомить про це іншу сторону не пізніше ніж за 20 днів до розірвання. Достатнім доказом дії таких обставин та строку дії є документ, виданий Торгово-промисловою палатою тієї країни, де сталися вказані обставини.

Відповідачем не надано до матеріалів справи висновку Торгово-промислової палати України про наявність обставин непереборної сили.

Таким чином, позовні вимоги позивача матеріалами справи повністю підтверджені та підлягають задоволенню у загальному розмірі 1 205 020,84 грн., що складається з сум: 1 164 462,80 грн. - сума основного боргу з урахуванням індексу інфляції, 6 177,60 грн. - пеня, 34 580,44 грн. - 3% річних.

Згідно ст.49 ГПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» (53000, Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Надеждівка, вул. Шевченка, буд. 36, ) на користь Дочірнього підприємства «Зееландія» (07400, Київська область, м. Бровари, вул. Виробнича, 8, ) 1 164 462,80 грн. - сума основного боргу з урахуванням індексу інфляції, 6 177,60 грн. - пеня, 34 580,44 грн. - 3% річних, 24 100,42 грн. - судового збору, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено

17.07.2015р.

Суддя В.Г. Бєлік