ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2015 р. Справа №917/1107/15

за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго", вул. Комарова, 2а, м. Полтава, 36008

до Публічного акціонерного товариства "Полтава-Авто", вул. Великотирнівська, 1, м. Полтава, 36038

про стягнення 269 244,11 грн.

Суддя Погрібна С.В.

Представники:

від позивача: Міняйло Г.Ю. довіреність №29-14/17 від 05.01.2015р.

від відповідача: Боряк І.М. довіреність б/н від 26.05.2015р.

Суть спору: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 269 244,11 грн., з яких 191 275,06 грн. - основна заборгованість за договором № 227 від 13.03.2013р. на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води, а також 28 632,56 грн. - пеня, 1605,62грн. - 3% річних та 47 730,87 грн. - індекс інфляції.

Представник позивача повідомив суд, що відповідачем сплачено суму основного боргу. В підтвердження сплати надано довідку №29-01/4505 від 12.06.2015р.

В зв"язку з чим позивач просить припинити провадження в частині стягнення 191 275,06 грн. суми основного боргу на підставі п.1-1 ст. 80 ГПК України, а в частині стягнення 28 632,56 грн. - пені, 1605,62грн. - 3% річних та 47 730,87 грн. - індексу інфляції позовні вимоги задовольнити.

На виконання ухвали суду позивачем було надано оригінали документів долучених до матеріалів справи , які були оглянуті у судовому засіданні.

Представник відповідача в судовому засіданні та у наданому через канцелярію відзиві на позовну заяву просить суд зменшити розмір штрафних санкцій.

Представник позивача щодо зменшення розміру штрафних санкцій покладається на розсуд суду.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення, додано до справи та повідомлено про строк виготовлення повного тексту рішення згідно ст.85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Між Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (теплопостачальна організація за Договором; позивач по справі) та Публічним акціонерним товариством "Полтава-Авто" (споживач за Договором; відповідач по справі) 13.03.2013р. був укладений Договір № 227 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води (далі - Договір) (а. с. 14-16).

10.12.2014р. між Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства "Полтаватеплоенерго" та Публічним акціонерним товариством "Полтава-Авто" було укладено Додаткову угоду №1 до договору на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води №227 від13.03.2013р., якою внесено зміни до п.п.1, 19, 20 (абз. 1), 21 (абз.2). Крім того, даною Додатковою угодою змінено нумерацію пунктів розділів "Розрахунки за користування тепловою енергією", "Матеріальна відповідальність сторін" та "Терміни дії договору", а також Додаток №1 Розрахунок обсягу теплової енергії до Договору змінено відповідно на Додаток №1/1 в новій редакції.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач - це фізична або юридична особа, яка отримує або має намір отримувати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до п. 1 Договору (в редакції Додаткової угоди № 1 від 10 грудня 2014р.) теплопостачальна організація бере на себе зобов'язання постачати теплову енергію у вигляді гарячої води з метою забезпечення опалення приміщень споживача до межі розподілу балансової належності теплової мережі будівель вул. Великотирнівська, 1, вул. Фрунзе, 12 м. Полтава, нежитлове приміщення.

Згідно п. 29 Договору, договір укладений по 30.04.2014р. і вважається продовженим щорічно, якщо за місяць до закінчення його строку не надійде заяви від однієї із сторін про відмову від цього договору.

Позивач повідомив суд про те, що дії на розірвання чи припинення договору не вчинялися.

У відповідності до п.2 ч.1 ст. 5 Закону України "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг" та згідно з абз. 7 ст. 16 Закону України "Про теплопостачання" Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг встановлює тарифи на теплову енергію суб'єктам природних монополій та суб'єктам господарювання на суміжних ринках у сфері теплопостачання.

Тариф на теплову енергію, що виробляється та постачається підприємством "Полтаватеплоенерго" встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Відповідно п. 21 Договору (в редакції Додаткової угоди № 1 від 10 грудня 2014р.) визначено, що розрахунки за відпущену теплову енергію проводяться відповідно до тарифів встановлених уповноваженим органом та діючих на період постачання теплової енергії, на підставі виконаних розрахунків відповідно до теплових навантажень.

Тариф на теплову енергію з 01.12.2014р. встановлений - 1202,90 грн. /Гкал (без ПДВ) для потреб інших споживачів (крім населення).

Розрахунковим періодом є календарний місяць.

Згідно п.23 Договору (в редакції Додаткової угоди № 1 від 10 грудня 2014р.) факт отримання "Споживачем" теплової енергії фіксується щомісячно Актом приймання-передачі теплової енергії, який складається Сторонами відповідно до вимог чинного законодавства і Договору. У разі неповернення "Споживачем" Акту приймання-передачі теплової енергії в 5-денний термін, як це передбачено пунктом 12 Договору, він, підписаний "Теплопостачальною організацією" в односторонньому порядку, вважається оформленим відповідно до вимог чинного законодавства і підтверджує факт надання "Споживачу" теплової енергії.

Відповідно до п. 22 Договору (в редакції Додаткової угоди № 1 від 10 грудня 2014р.) споживач зобов'язується сплачувати вартість тепловоїенергії у визначені строки з кінцевим розрахунком до 15 числа місяця наступного за розрахунковим.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

На виконання умов Договору за період з 01.12.2014р. по 15.05.2015р. позивач поставив відповідачу теплову енергію на загальну суму 232 195,07 грн.

Даний факт підтверджується актами прийняття-передачі теплової енергії за грудень 2014 - квітень 2015 року, оформлені в порядку п. 23 Договору , та рахунки на оплату, які свідчать про відпуск теплової енергії споживачу та її вартість, а також реєстри, що підтверджують факт відправлення відповідачу актів та рахунків згідно вимог Договору .

Однак, оплату за теплову енергію було проведено відповідачем лише на суму 40 920,01 грн., внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 191 275,06грн.

В зв"язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Так позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованості в сумі 269 244,11 грн., з яких 191 275,06 грн. - основна заборгованість за договором № 227 від 13.03.2013р. на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води, а також 28 632,56 грн. - пеня, 1605,62грн. - 3% річних та 47 730,87 грн. - індекс інфляції.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, крім передбачених законом випадків.

Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Частиною 6 статті 25 Закону України "Про теплопостачання" разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з платіжних доручень, відповідачем було частково сплачено борг по Договору на суму 4 000,00грн. до пред'явлення позову (позов поданий 28.05.2015 року, а сплата була 18.05.2015р., 19.05.2015р., 20.05.2015р., 21.05.2015р., 22.05.2015р. 25.05.2015р. та 27.05.2015 року) (а.с.33-39).

Крім того, 23.06.2015р. надійшло клопотання (вхід. №9438 від 23.06.2015р.) відповідно до якого позивач повідомив суд, про сплату відповідачем суми основного боргу та просить суд припинити провадження у справі в цій частині.

У зв'язку з тим, що відповідачем в повному обсязі сплачено суму заборгованості за Договором № 227 від 13.03.2013р. на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води, суд припиняє провадження у справі на підставі п.1-1 ч. ст. 80 ГПК України в частині стягнення 187 275,06грн. В частині стягнення 4000,00 грн. суд відмовляє в задоволенні позову.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 28 632,56 грн. - пені, 1605,62грн. - 3% річних та 47 730,87 грн. - індекс інфляції за неналежне виконання зобов"язань за Договором № 227 від 13.03.2013р. на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст.ст. 547-548 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК).

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 24 Договору (в редакції Додаткової угоди № 1 від 10 грудня 2014р.) передбачено, що у випадку неоплати у вказані строки вводиться пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на момент виникнення боргу.

Згідно з наданого розрахунку суду (а.с.9-11) позивачем було нараховано пеню в розмірі 28 632,56грн. за період з 15.01.2015р. по 15.05.2015р.

Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву (вхід.№9175 від 17.06.2015р.) просить суд зменшити розмір нарахованих позивачем штрафних санкції посилаючись на з скрутне фінансовим становищем.

Відповідно до пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України приймаючи рішення у справі суд має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

За частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитор, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Враховуючи, що відповідач сплатив суму основного боргу в добровільному порядку; саме прострочення незначне (виникло за період з 01.12.2014 року - 15.05.2015р.); порушення зобов'язання не завдало негативних наслідків для позивача суд вважає за можливе зменшити розмір нарахованої пені на 40%.

В зв"язку з чим стягненню підлягає пеня в розмірі 17 179,54 грн., в частині стягнення 11 453,02грн. пені в задоволенні позову відмовити.

За приписами п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку за допомогою калькулятора ІПС "Ліга" наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача 1605,62грн. - 3% річних за період з 15.01.2015р. по 15.05.2015р. та 47 730,87 грн. індексу інфляції за лютий - квітень 2015р. (з урахуванням моменту виникнення зобов'язань щодо оплати за отриману теплову енергію за кожний окремий місяць), суд прийшов до висновку, що вимоги позивача відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України є правомірними, а тому підлягають задоволенню.

Таким чином, господарський суд, застосовуючи основні конституційні засади судочинства, принцип верховенства права, виходячи з фактичних обставин справи, з'ясування природи дійсних правовідносин між сторонами у даному спорі та чинного законодавства України, яке повинно застосовуватися до них при вирішенні спорів, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судовий збір відповідно до частини п'ятої ст. 49 ГПК України покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. ст. 32-33, 43, 44, 49, 75, п. 1-1 ст. 80, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Припинити провадження у справі на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України в частині стягнення 187 275,06грн. суми основного боргу.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Полтава-Авто" (вул. Великотирнівська, 1, м. Полтава, 36038; ; р/р 001 в АТ "Брокбізнесбанк"; МФО 300249) на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (вул. Комарова, 2а, м. Полтава, 36008, , р/р 0972 в філії Полтавського обласного управління АТ "Ощадбанк", МФО 331467) 17 179,54 грн. пені, 1605,62 грн. - 3% річних, 47730,87грн. інфляційних та 5304,88 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

4. В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено 20.07.2015р.

Суддя Погрібна С.В.