ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.07.15р. Справа № 904/5388/15
За позовом Міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі", м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю підприємства "Машинобудівник", м. Дніпропетровськ

про стягнення 65 315 грн. 55 коп.

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Представники:

від позивача: Іщенко Ю.С. - представник, дов. від 04.11.2014р. №2007;

від відповідача: не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з відповідача 69 315 грн. 55 коп., що складає 48 675 грн. 65 коп. - заборгованості за теплову енергію, спожиту відповідно до умов Договору від 28.12.2011р. №020119 про постачання теплової енергії, 6 067 грн. 40 коп. - пені, 10 212 грн. 98 коп. - інфляційних втрат та 359 грн. 52 коп. - 3% річних.

Відповідач відзиву на позов та інших витребуваних господарським судом документів не надав, його представник у судове засідання не з'явився, поштове повідомлення суду про час і місце судового засідання, спрямоване на адресу відповідача, було отримано представником відповідача Кальченко 10.07.2015р. (а.с. 46).

Позивач у Довідці (супр. лист вх. №47696/15 від 22.07.2015р.) повідомляє, що заборгованість відповідача перед позивачем за період з 01.10.2014р. по 01.05.2015р. складає 48 675 грн. 65 коп.

Приймаючи до уваги, що:

- відповідно до пункту 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору;

- суд вважає, що неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню спору; до того ж суд не обмежує кола осіб, які можуть бути представниками у суді;

- відповідно до частини 3 статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи;

- в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку;

- обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі „Смирнова проти України").

- тому суд доходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу за допомогою технічних засобів представником позивача заявлено не було.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.12.2011р. між позивачем - Міським комунальним підприємством "Дніпропетровські міські теплові мережі", як енергопостачальною організацією, та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Машинобудівник", як споживачем, було укладено Договір №020119 про постачання теплової енергії (надалі - Договір), відповідно до пункту 1.1 якого енергопостачальна організація бере на себе зобов'язання постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов'язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Згідно с пунктом 2.1 Договору теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно з додатком 1 до цього договору у вигляді гарячої води на такі потреби: - опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону (175 діб); - гаряче водопостачання - протягом 350 діб; - технологічні потреби - відповідно з виробничою програмою; - кондиціювання повітря - по мірі необхідності.

Відповідно до пункту 5.2 Договору облік споживання теплової енергії здійснюється за показниками приладів обліку, встановлених на вводах опалення та гвп за адресою: вул. Шолохова, 19.

Відповідно до пункту 6.1 Договору тарифи на теплову енергію, що споживається згідно з цим договором, встановлюються Дніпропетровською міською радою.

Тариф для розрахунків за цим договором складає: теплова енергія 1 Гкал - 1 008 грн. 34 коп. (пункт 6.2 Договору).

Пунктами 7.1, 7.2 Договору передбачено, що розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів або, за згодою сторін, будь-яким іншим шляхом, не забороненим чинним законодавством України; розрахунковим періодом є календарний місяць, по результатам якого підписується акт (в 2-х примірниках) на відпуск - отримання теплової енергії по формі додатку 4.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем протягом жовтня 2014р.- квітня 2015р. було надано відповідачу послуги з теплопостачання на загальну суму 48 675 грн. 65 коп., про що свідчать акти прийому-передачі виконаних робіт:

- за жовтень 2014 року на суму 1 710 грн. 36 коп.;

- за листопад 2014 року на суму 6 526 грн. 25 коп.;

- за грудень 2014 року на суму 9 514 грн. 61 коп.;

- за січень 2015 року на суму 10 118 грн. 26 коп.;

- за лютий 2015 року на суму 9 155 грн. 29 коп.;

- за березень 2015 року на суму 9 272 грн. 34 коп.;

- за квітень 2015 року на суму 2 378 грн. 54 коп.

Відповідно до пункту 7.4 Договору остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію проводиться споживачем впродовж 5 діб після одержання рахунку енергопостачальної організації, яка зобов'язана направити його споживачу не пізніше 10-го числа місяця слідуючого за розрахунковим; у випадку утворення переплати, вона зараховується в рахунок наступних платежів.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем були виставлено відповідачу відповідні рахунки, у тому числі:

- від 31.10.2014р. №020119 на суму 1 425 грн. 30 коп., який згідно реєстру вручення рахунків було отримано відповідачем 06.11.2015р.;

- від 30.11.2014р. №020119 на суму 6 526 грн. 25 коп., який згідно реєстру вручення рахунків було отримано відповідачем 08.12.2014р.;

- від 31.12.2014р. №020119 на суму 9 514 грн. 61 коп., який згідно реєстру вручення рахунків було отримано відповідачем 14.01.2015р.;

- від 31.01.2015р. №020119 на суму 10 118 грн. 26 коп., який згідно реєстру вручення рахунків було отримано відповідачем 05.02.2015р.;

- від 28.02.2015р. №020119 на суму 9 155 грн. 29 коп., який згідно реєстру вручення рахунків було отримано відповідачем 05.03.2015р.;

- від 31.03.2015р. №020119 на суму 9 272 грн. 34 коп., який згідно реєстру вручення рахунків було отримано відповідачем 06.04.2015р.;

- від 30.04.2015р. №020119 на суму 2 378 грн. 54 коп., який згідно реєстру вручення рахунків було отримано відповідачем 07.05.2015р.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Таким чином, відповідач, враховуючи пункт 7.4 Договору, повинен був оплатити за спожиту відповідно до умов Договору теплову енергію згідно рахунку від

від 31.10.2014р. №020119 на суму 1 425 грн. 30 коп. до 12.11.2014р., від 30.11.2014р. до 14.12.2014р., від 31.12.2014р. 20.01.2015р., від 31.01.2015р. до 11.02.2015р., від 28.02.2015р. до 11.03.2015р., від 31.03.2015р. 12.04.2015р. та від 30.04.2015р. до 13.05.2015р.

Таким чином, строк оплати за Договором за поставлену теплову енергію вважається таким, що настав.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем становить 48 675 грн. 65 коп.

На момент розгляду справи доказів погашення заборгованості перед позивачем відповідачем не надано.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У пункті 8.2.3 Договору сторони погодили, що в разі несвоєчасної оплати за спожиту теплову енергію нараховується пеня в розмірі 1%, але не більше подвійної облікової ставки від суми простроченого платежу, за кожний день прострочки.

Отже, згідно розрахунку пеня становить 6 067 грн. 40 коп. (з 12.11.2014р. по 17.05.2015р.).

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, згідно розрахунку інфляційні нарахування становлять 10 212 грн. 98 коп. (з грудня 2014р. по квітень 2015р.), а річні - 359 грн. 52 коп. (з 12.11.2014р. по 17.05.2015р.).

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно із статтею 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Машинобудівник" (49064, м. Дніпропетровськ, вул. Гомельська, 59; ідентифікаційний код 21857992) на користь Міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі" (49044, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 37; ідентифікаційний код 32082770) 48 675 грн. 65 коп. - заборгованості, 6 067 грн. 40 коп. - пені, 10 212 грн. 98 коп. - інфляційних втрат, 359 грн. 52 коп. - 3% річних. та 1 827 грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

СУДДЯ Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК України,

„24„ липня 2015р.