КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2015 р. справа№ 910/5555/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

при секретарі: Ковальчуку Р.Ю.

за участю представників: позивача - не з'явились

відповідача - не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія»

на рішення Господарського суду м. Києва від 27.04.2015 р.

у справі № 910/5555/15-г (суддя - Яковенко А.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна»

до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія»

про відшкодування шкоди в порядку зворотної вимоги, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 45 119,27 грн

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» (далі - позивач) звернулось з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (далі - відповідач) про відшкодування шкоди в порядку зворотної вимоги, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 45 119,27 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.04.2015 р. у справі № 910/5555/15-г позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду м. Києва у справі № 910/5555/15-г від 27.04.2015 р., Приватне акціонерне товариство «Українська охоронно-страхова компанія» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове рішення про повну відмову у задоволенні позову.

Разом з апеляційною скаргою, 18.05.2015 р. від ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» надійшли клопотання, зокрема, про витребування доказів у ПАТ «Страхова компанія «Провідна», про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, та про призначення судової автотоварознавчої експертизи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач зазначає, що оскільки позивачем не було надано звіту про оцінку транспортного засобу марки «Chevrolet Orlando», державний реєстраційний номер АА 3169 НН, тому відповідач не має можливості визначити розмір матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для стягнення з ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» матеріальної шкоди в порядку регресу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2015 р. порушено апеляційне провадження у справі № 910/5555/15-г, а розгляд справи призначено на 14.07.2015 р.

В засідання суду, призначене на 14.07.2015 р., представники сторін не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час і місце розгляду скарги, що підтверджується зворотними повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Будь-яких доказів поважності причин відсутності зазначених представників суду не надано.

Неявка в судове засідання зазначених представників не перешкоджає розгляду скарги. Подальше відкладення призведе до затягування та порушення строків розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об'єктивного розгляду. Наведене не суперечить п. п. 3.9.1, 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

11.02.2014 р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова Компанія «Провідна» (далі - страховик) та Починок Юлією Василівною (далі - страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 06/0671578/1042/14 (далі - договір страхування).

За умовами договору страхування позивач застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу «Chevrolet Orlando», державний реєстраційний номер АА 3169 НН.

05.07.2014 р. по вул. Закревського, 3 у м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю застрахованого ТЗ, під керуванням Починок Василя Миколайовича та транспортного засобу «Audi 80», державний реєстраційний номер AA 2811 KA, під керуванням Товстиженка Андрія Олександровича.

Дорожньо-транспортна пригода відбулася з вини водія автомобіля «Audi 80», державний реєстраційний номер AA 2811 KA, під керуванням Товстиженка Андрія Олександровича, що підтверджується постановою Деснянського районного суду міста Києва від 30.07.2014 р. № 754/12230/14-п.

Вартість відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля «Chevrolet Orlando», державний реєстраційний номер АА 3169 НН, становить 46 119,27 грн, що підтверджується рахунком-фактурою № СЛ-К2-1383 від 26.08.2014 р. та актом виконаних робіт № СЛ-К-07541 від 24.10.2014 р.

На підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 06/0671578/1042/14 від 11.02.2014 р., заяви про факт настання події № від 07.07.2014 р., страхового акту № від 06.11.2014 р. ПАТ «СК «Провідна» виплатило страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 46 119,27 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 0050082 від 07.11.2014 р.

Встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Audi 80», державний реєстраційний номер AA 2811 KA, за шкоду, завдану майну третіх осіб під час ДТП, згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС № 6713338 була застрахована ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія», що підтверджується витягом з бази даних Моторного (транспортного) бюро України станом на момент виникнення ДТП.

19.11.2014 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про відшкодування шкоди в порядку регресу № 03-17/17168 про сплату страхового відшкодування у розмірі 46 119,27 грн.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що Приватне акціонерне товариство «Українська охоронно-страхова компанія» не здійснило виплату суми страхового відшкодування.

Як передбачено ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до положень ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Положеннями ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП майну третьої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Як передбачено п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції станом на момент скоєння ДТП), при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Отже, виходячи з аналізу зазначених норм, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування потерпілій особі перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за цими вимогами.

Такою особою є водій автомобіля «Audi 80», державний реєстраційний номер AA 2811 KA - Товстиженко Андрій Олександрович, однак, оскільки його цивільно-правова відповідальність перед третіми особами застрахована у ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія», тому останній стає відповідальною особою, адже, внаслідок укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик в межах страхової суми несе відповідальність за шкоду, завдану застрахованою ним особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Судом враховано умови полісу добровільного страхування серії АС № 6713338, відповідно до якого встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну у розмірі 50 000,00 грн та франшизу у розмірі 1 000,00 грн.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо виникнення у позивача права вимоги до відповідача, а відтак, є правомірним задоволення позову щодо стягнення 45 119,27 грн. (46 119,27 грн - 1 000,00 грн франшизи).

Стосовно доводів скаржника про те, що оскільки позивачем не було надано звіту про оцінку транспортного засобу марки «Chevrolet Orlando», державний реєстраційний номер АА 3169 НН, тому відповідач не має можливості визначити розмір матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, колегія зазначає наступне.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизі пошкодженого майна.

Згідно з листом Верховного Суду України від 19.07.2011 р. «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування», визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди у разі виникнення спору щодо визначення розміру заподіяної шкоди, як правило, виходять із фактичної (реальної) суми, встановленої висновком судової автотоварозначної експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Отже, ні нормами законодавства про страхування, ні договором страхування, укладеним між позивачем та страхувальником, не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування з урахуванням виключно звіту суб'єкта оціночної діяльності, а тому, правомірним є визначення позивачем розміру страхового відшкодування на підставі рахунку-фактури № СЛ-К2-1383 від 26.08.2014 р. та акту виконаних робіт № СЛ-К-07541 від 24.10.2014 р.

Наведене узгоджується з правовою позицією Вищого господарського суду України, викладеною в постановах від 21.01.2014 р. у справі № 910/11450/13, від 23.08.2011 р. у справі № 42/92, від 15.01.2013 р. у справі № 5011-72/9778-2012, від 30.01.2013 р. у справі № 5011-35/11156-2012, від 13.05.2013 р. у справі № 5011-50/17051-2012, від 30.07.2013 р. у справі № 910/3655/13.

Крім того, жодних заперечень чи скарг від Починок Ю.В. стосовно розміру страхового відшкодування не надходило, отже сума, визначена ПАТ СК «Провідна», була прийнята та погоджена страхувальником.

Інші доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів.

Стосовно клопотань відповідача, поданих разом з апеляційною скаргою, судова колегія зазначає наступне.

Розглянувши в судовому засіданні клопотання відповідача про витребування від позивача додаткових доказів, зокрема, первинної довідки ДАІ про ДТП встановленої форми, акту огляду транспортного засобу та акту виконаних робіт, колегія зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 38 ГПК України у клопотанні про витребування господарським судом доказів повинно бути зазначено, зокрема, обставини, які може підтвердити цей доказ.

Колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні вказаного клопотання, оскільки відповідачем не було зазначено обставин, які можуть підтвердити вказані ним докази, а також не зазначено, як неподання даних документів може вплинути на розгляд справи по суті.

Що стосується клопотання відповідача про призначення судової автотоварознавчої експертизи, колегія зазначає наступне.

На вирішення судової автотоварознавчої експертизи, відповідач пропонує поставити питання щодо вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Chevrolet Orlando» внаслідок ДТП 05.07.2014 р.

Відповідно до ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Згідно з п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. № 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Розглянувши вказане клопотання відповідача, дослідивши питання, яке було поставлене судовому експерту для роз'яснення, колегія суддів дійшла висновку про те, що з'ясувати ці питання можливо під час розгляду справи по суті, оскільки вони мають лише правовий характер та не потребують спеціальних знань. Зокрема, як було встановлено вище, ні нормами законодавства про страхування, ні договором страхування, укладеним між позивачем та страхувальником, не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування з урахуванням виключно звіту суб'єкта оціночної діяльності.

Стосовно клопотання відповідача про залучення до участі у справі Товстиженка Андрія Олександровича у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, колегія зазначає наступне.

Згідно зі ст. 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позиваа або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права та обов'язки щодо однієї із сторін.

Враховуючи те, що відповідачем всупереч вимогам вказаної статті не було обґрунтовано, яким чином рішення з даного господарського спору може вплинути на права або обов'язки Товстиженка Андрія Олександровича, судова колегія дійшла висновку про відмову у задоволенні вказаного клопотання, як необгунтованого.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, судова колегія дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 27.04.2015 р. прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 27.04.2015 р. у справі № 910/5555/15-г - без змін.

2. Матеріали справи №№ 910/5555/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

В.В. Шапран