ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2015 р. Справа № 911/1878/15

Розглянувши матеріали справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазбуд», с.Зазим'є, Броварського р-ну, Київської області

До Комунального підприємства теплових мереж «Бориспільтепломережа», м.Бориспіль

Про стягнення 574510,40 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

Представники:

Від позивача: Чайка Я.В.

Від відповідача: Криванчик В.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Укргазбуд» (далі - позивач) до Комунального підприємства теплових мереж «Бориспільтепломережа» (далі - відповідач ) про стягнення 574510,40 грн.

Провадження у справі №911/1878/15 порушено відповідно до ухвали суду від 28.04.2015 року та призначено справу до розгляду на 14.05.2015 року.

13.05.2015 року від відповідача у справі надійшов відзив на позову заяву, в якому відповідач проти позову заперечує та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши у судовому засіданні 14.05.2015 року пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладався на 16.06.2015 року.

12.06.2015 року до господарського суду від позивача надійшли пояснення на відзив відповідача, а також заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача 384079,30 грн. заборгованості за договором, 256267,65 грн. інфляційних, 19782,74 грн. 3% річних (всього 660129,69 грн.).

Судом було відмовлено в задоволенні клопотання позивача про об'єднання справи №911/1878/15 (суддя Кошик А.Ю.) зі справою №911/1507/15 (суддя Антонова В.М.), оскільки згідно з абз. 1 п. 3.6 Постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» суддя вправі вирішувати питання про об'єднання лише тих заяв (справ), які перебувають в його провадженні. Враховуючи, що вищевказані справи перебувають в провадженнях різних суддів, у господарського суду відсутні повноваження щодо такого об'єднання. Крім того, в наведених справах сторони виступають в різному (протилежному) процесуальному статусі.

Представник відповідача у судовому засіданні 16.06.2015 року проти заяви про збільшення розміру позовних вимог заперечив. Розгляд справи відкладався до 30.06.2015 року.

В судовому засіданні 30.06.2015 року позивач позовні вимоги підтримав, відповідач проти позову заперечував.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані сторонами докази, судом встановлено наступне.

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, 18.10.2002 року між Управлінням механізації будівництва №17 Акціонерного товариства - фірми «Укргазбуд» (рішенням Загальних Зборів від 27.06.2011 року була здійснена зміна типу організаційно-правової форми Акціонерного товариства - фірми «Укргазбуд» на Публічне акціонерне товариство «Укргазбуд», позивач, Орендодавець), Комунальним підприємством теплових мереж «БОРИСПІЛЬТЕПЛОМЕРЕЖА» (відповідач або Орендар) та Бориспільським міськвиконкомом був укладений Договір оренди б/н (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1.Договору позивач передав, а відповідач прийняв в строкове користування котельню площею 720 м2, розташовану в м. Бориспіль по вул. Тельмана, 12, з усім наявним обладнанням, тепловими мережами та лініями енергозабезпечення згідно актів розмежування та актів передачі основних фондів з метою використання за призначенням для забезпечення мікрорайону УМБ - 17 тепловою енергією.

Додатковою угодою №1 від 01.11.2008 року до Договору оренди б/н від 18.10.2002 року (далі додаткова угода) п.1.1. Договору було викладено у наступній редакції: «Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування наступне:

- котельню площею всього - 530 кв.м. (згідно додатку № 3 до додаткової угоди № 1 до Договору оренди від 18.10.2002 року) розташовану в м. Борисполі по вул. Тельмана, 12;

- теплову мережу протяжністю всього - 2284 м. (згідно додатку № 2 До додаткової угоди № 1 до Договору оренди від 18.10.2002 року);

- електролінії протяжністю всього - 700 м. (згідно додатку № 1 до додаткової угоди № 1 до Договору оренди від 18.10.2002 року;

- каналізаційні мережі протяжністю всього - 54 м. (згідно Акту прийому-передачі від 30.05.2003 року).

Відповідно до п. 8.2. Договору термін дії Договору оренди становить 10 (десять) років, починаючи з моменту підписання Акту прийому-передачі. Договір вважається щорічно поновленим, якщо за місяць до закінчення його дії не надійде заява від однієї із сторін про розірвання цього договору, чи його перегляд. Договір може бути розірвано за згодою трьох сторін згідно чинного законодавства.

Згідно з ст. 764 Цивільного кодексу України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Пунктом 3.6. Договору передбачено, що Орендар зобов'язаний своєчасно проводити розрахунки з Орендодавцем по орендній платі.

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що Орендна плата встановлюється згідно калькуляції Орендодавця, яка розраховується на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів. Додатковою угодою №1 від 01.11.2008 року Договір оренди від 18.10.2002 року доповнено пунктом 4.2. такого змісту: Розмір орендної плати за кожен місяць розраховується шляхом коригування розміру орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць, згідно з Методикою розрахунку орендної плати, затвердженої Постановою КМ України № 786 від 4 жовтня 1995 р.

Як зазначає позивач, на момент звернення до суду за відповідачем рахується заборгованість в сумі 384 079,30 грн., яка виникла внаслідок невиконання відповідачем договірних зобов'язань щодо сплати орендних платежів згідно з Договором оренди б/н від 18.10.2002 року за період з жовтня 2012 року по травень 2014 року, а саме: Жовтень 2012р. - 8294,07 грн. (рахунок фактура №СФ-0000412 від 05.10.2012 р.; Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №ОУ-0000412 від 31.10.2012 р.); Листопад 2012р. - 19778,17 грн. (рахунок фактура №СФ-0000452 від 05.11.2012р.; Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №ОУ-0000452 від 30.11.2012р.); Грудень 2012р. - 19778,17 грн. (рахунок фактура №СФ-0000499 від 05.12.2012 р.; Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №ОУ-0000499 від 31.01.2012 р.); Січень 2013р. - 19778,17 грн. (рахунок фактура №СФ-0000032 від 05.01.2013 р.; Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №ОУ-0000032 від 31.01.2013 р.); Лютий 2013р. - 19778,17 грн. (рахунок фактура №СФ-0000082 від 05.02.2013 р.; Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №ОУ-0000082 від 28.02.2013 р.); Березень 2013р. - 19778,17 грн. (рахунок фактура №СФ-0000115 від 05.03.2013 р.; Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №ОУ-0000115 від 31.03.2013 р.); Квітень 2013р. - 19778,17 грн. (рахунок фактура №СФ-0000158 від 05.04.2013 р.; Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №ОУ-0000158 від 30.04.2013 р.); Травень 2013р. - 19778,17 грн. (рахунок фактура №СФ-0000198 від 05.05.2013 р.; Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №ОУ-0000198 від 31.05.2013 р.); Червень 2013р. - 19778,17 грн. (рахунок фактура №СФ-0000231 від 05.06.2013 р.; Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №ОУ-0000231 від 30.06.2013 р.); Липень 2013р. - 19778,17 грн. (рахунок фактура №СФ-0000264 від 05.07.2013 р.; Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №ОУ-0000264 від 31.07.2013 р.); Серпень 2013р. - 19778,17 грн. (рахунок фактура №СФ-0000304 від 05.08.2013 р.; Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №ОУ-0000304 від 31.08.2013 р.); Вересень 2013р. - 19778,17 грн. (рахунок фактура №СФ-0000347 від 05.09.2013 р.; Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №ОУ-0000347 від 30.09.2013 р.); Жовтень 2013р. - 19778,17 грн. (рахунок фактура №СФ-0000352 від 05.10.2013 р.; Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №ОУ-0000352 від 31.11.2013 р.); Листопад 2013р. - 19778,17 грн. (рахунок фактура №СФ-0000411 від 05.11.2013 р.; Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №ОУ-0000411 від 30.11.2013 р.); Грудень 2013р. - 19778,17 грн. (рахунок фактура №СФ-0000483 від 05.12.2013 р.; Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №ОУ-0000483 від 31.12.2013 р.); Січень 2014р. - 19778,17 грн. (рахунок фактура №СФ-0000050 від 05.01.2014 р.; Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №ОУ-0000050 від 31.01.2014 р.); Лютий 2014р. - 19778,17 грн. (рахунок фактура №СФ-0000095 від 05.02.2014 р.; Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №ОУ-0000095 від 29.02.2014 р.); Березень 2014р. - 19778,17 грн. (рахунок фактура №СФ-0000113 від 05.03.2014 р.; Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №ОУ-0000113 від 31.03.2014 р.); Квітень 2014р. - 19778,17 грн. (рахунок фактура №СФ-0000146 від 05.04.2014 р.; Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №ОУ-0000146 від 30.04.2014 р.); Травень 2014р. - 19778,17 грн. (рахунок фактура №СФ-0000287 від 05.05.2014 р.; Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №ОУ-0000287 від 31.05.2014 р.).

У зв'язку з порушенням відповідачем виконання грошового зобов'язання зі сплати орендних платежів, позивач просить стягнути з відповідача (з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог) 256267,65 грн. інфляційних та 19782,74 грн. 3% річних станом на 12.06.2015 року.

Відповідач проти позову заперечував, зазначив, що 18.10.2012 року КПТМ «Бориспільтепломережа» отримало від позивача повідомлення від 18.10.2012 року № 62 про припинення Договору оренди від 18.10.2002 року № б/н та рахунок фактуру від 18.10.2012 року № СФ-0000412, акт № ОУ-0000363 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 18.10.2012 року та податкову накладну за період з 01.10.2012 року по 18.10.2012 року на суму 11 484,10 грн. з ПДВ. У повідомленні вказано, що Договір оренди втрачає свою чинність з 19.10.2012 року.

Також, відповідач зазначив, що не отримував від позивача рахунків та актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) після повідомлення про припинення Договору. У зв'язку з чим, відповідач вважає припиненими зобов'язання зі сплати орендних платежів у зв'язку з закінченням Договору оренди у спірний період.

Наступний договір оренди було укладено між сторонами лише 01.06.2014 року № 51, у зв'язку з чим, позивач вважає, що у спірний період між сторонами не відбувались орендні відносини, тому відсутні підстави для сплати орендних платежів.

Позивач в ході розгляду спору пояснив, що на його вимогу вих. №62 про припинення договору оренди б/н від 18.10.2002 року відповідач надавав відповідь вих. №01-08/904 від 25.10.2012 року, в якій заперечував проти припинення Договору, на претензію про повернення майна з оренди від 24.05.2013 року вих. № 86 та претензію про повернення майна з оренди від 16.07.2013 року вих. № 105 відповідач надав відповідь від 07.08.2013 року вих. №01-08/711, в якій зазначив, що передача орендованого майна призведе до зриву опалювального періоду, що потягне за собою загрозу життю та здоров'ю мешканців м. Бориспіль.

У зв'язку з чим, питання про повернення майна з оренди було призупинено (не вчинялось заходів по поверненню майна) і було укладено новий Договір оренди між сторонами №51 від 01.06.2014 року. При цьому, користування майном було безперервним і в період з 19.10.2012 року по 31.05.2014 року приміщення перебувало у фактичному користуванні відповідача.

Перебування мана в фактичному користуванні після закінчення дії договору оренди з огляду на ст. 785 Цивільного кодексу України не звільніє орендаря від плати за користування, навпаки надає наймодавцю право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Згідно зі ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Оскільки, не надано доказів повернення майна з оренди після закінчення Договору б/н від 18.10.2002 року і відповідач в ході розгляду спору не заперечував факту перебування спірного приміщення в його користуванні, відповідач зобов'язаний здійснювати плату за фактичне користування майном після закінчення договору в розмірі визначеному Договором, за яким відповідне майно передавалось в оренду і протиправно не було повернуто.

Позивачем надано суду докази надіслання на адресу відповідача рахунків для оплати, а саме описи вкладення з відбитками поштового відділення про дати надіслання. Посилання відповідача на підроблення доказів відправки не приймається судом, оскільки відповідач не заявляв про підробку в установленому чинним законодавством порядку до правоохоронних органів. При цьому, відбитки штампів поштового відділення, які не спростовані в установленому чинним законодавством порядку свідчать прийняття поштового відправлення до пересилання у відповідні дати.

Питання правильності ведення позивачем податкового обліку безпосередньо не стосується предмету спору у справі про стягнення заборгованості з орендної плати за фактичний час користування приміщенням.

Як визначено ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 770 Цивільного кодексу України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Згідно зі ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Частиною 5 ст. 762 Цивільного кодексу України визначено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, згідно вищенаведеної норми законодавства встановлено щомісячне внесення орендної плати. Оскільки, Договором оренди не встановлено іншого порядку та строків оплати, орендні платежі мали здійснюватись у відповідності до ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України щомісячно, про що також свідчать виставлені позивачем рахунки на оплату.

Враховуючи вимогу законодавства щодо щомісячної сплати орендних платежів, і оскільки інше не встановлено Договором, відповідна сплата мала відбуватись принаймні в останній день відповідного місяця і прострочення починається з першого числа наступного місяця. Таким чином, відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання по кожному платежу з першого числа наступного за звітним місяця, що правомірно відображено в наданому позивачем розрахунку позовних вимог. Враховуючи відповідні обставини, умови Договору та норму ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України, факт та строки надіслання вимог про сплату (рахунків) не впливають на зобов'язання відповідача сплачувати орендні платежі.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується заборгованість відповідача з плати за користування майном в сумі 384079,30 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з нормою ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Керуючись п. 6.1. Договору, ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України відповідачу були нараховані 256267,65 грн. інфляційних та 19782,74 грн. 3% річних за період прострочення до червня 2015 року (в тому числі за час розгляду справи в суді).

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, нарахування 3% річних та інфляційних було проведено виходячи із фактичних сум заборгованості, що існували на відповідні дати, таким чином, вимога позивача про стягнення 256267,65 грн. інфляційних та 19782,74 грн. 3% річних правомірна і підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем доведені та обґрунтовані, відповідачем не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж «БОРИСПІЛЬТЕПЛОМЕРЕЖА» (код 13712452, 08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. К. Шлях, 41-а,) на користь Публічного акціонерного товариства «УКРГАЗБУД» (код 14277604, 07415, Київська обл., Броварський р-н, с. Зазим'є, вул. Деснянська, 141) 384 079,30 грн. основного боргу, 256267,65 грн. інфляційних, 19782,74 грн. 3% річних та 13202,59 грн. витрат на сплату судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя А.Ю. Кошик

дата підписання 14.07.2015 р.