РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2015Справа №910/10879/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-виробниче підприємство «Зодіак»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «РМ - Інвест»

Про стягнення 706 839,60 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача Солдаткін С.Г., довіреність № 218 від 10.06.2015р.

від відповідача Куркова А.В., довіреність № б/н від 31.12.2014

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгово-виробниче підприємство «Зодіак» (далі -позивач) подало на розгляд господарського суду міста Києва позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «РМ - Інвест» (далі - відповідач) про стягнення 706 839,60 грн.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що відповідачем не виконуються умови договору № 37 від 01.08.2012р.

Ухвалою суду від 28.04.2015р. порушено провадження у справі № 910/10879/15 та призначено розгляд на 12.06.2015 р.

08.06.2015р. позивач подав через канцелярію суду документи по справі, 12.06.2015р. заяву про зменшення позовних вимог.

10.06.2015р. відповідач подав через канцелярію суду клопотання про відкладення розгляду справи.

12.06.2015р. представник позивача надав пояснення по справі, підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав.

Суд задовольнив клопотання відповідача та відклав розгляд справи на 20.07.2015р.

14.07.2015р. позивач подав через канцелярію суду заяву про зменшення позовних вимог, якою зменшив суму основного боргу та фактично збільшив штрафні санкції.

20.07.2015р. представник позивача у судовому засіданні надав пояснення по суті спору, підтримав позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Представник відповідача надав пояснення по справі, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав, заявив клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду пов'язаних справ про визнання недійсним договору поставки товару.

Представник позивача проти зупинення провадження у справі заперечив.

Суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, оскільки матеріалами справи доведено факт поставки товару за договорами та визнання поставок, шляхом часткової сплати вартості поставленого товару.

Представник відповідача заявив клопотання про витребування додаткових доказів по справі.

Представник позивача надав пояснення по справі та повідомив суд про наявність всіх документів у матеріалах справи.

Суд відмовив у задоволенні такого клопотання, оскільки відповідачем не надано доказів того, що він намагався отримати документи у позивача, але останнім було відмовлено відповідачу у наданні таких документів, згідно ст.38 ЦК України.

Представник відповідача повідомив суд про те, що позивачем поставлено неякісний товар, внаслідок чого просив суд призначити експертизу по якості.

Судом відмовлено у задоволенні клопотання про призначення експертизи по якості поставленого товару, оскільки встановлення факту поставки не якісного товару є зовсім іншим предметом спору і у даному позовному провадженні дане питання не підлягає вирішенню.

Суд вирішив задовольнити позовні вимоги позивача, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, подану позивачем через канцелярію суду.

Згідно ст.87 Господарського процесуального кодексу України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.08.2012р. між ТОВ «ТВП «Зодіак» (далі - позивач) та ТОВ «РМ - Інвест» (далі - відповідач) укладено договір про поставку товару № 37, відповідно до якого позивач зобов'язався поставити та передати у власність покупцю гофротару у визначеній замовленням кількості, якості та за погодженою вартістю, на підставі письмової заявки, а відповідач зобов'язався прийняти товар та оплатити його на умовах договору (п.п.1.1, 1.2 договору).

Пунктом 3.1 договору поставки передбачено, що оплата за поставлений товар здійснюється протягом тридцяти календарних дні з дати поставки товару відповідачу.

На виконання умов договору в період з 13.01.2015р. по 27.02.2015р. позивачем на виконання умов договору поставки було поставлено товару на загальну суму 428 917,15 грн., що підтверджується, наявними в матеріалах справи копіями рахунків-фаткур, видаткових накладних, товаро-транспортних накладних, довіреностями на отримання товару та податковими накладними, оригінали яких були оглянуті судом у судових засіданнях.

Крім того, в період з 06.03.2015р. по 11.03.2015р. на виконання умов договору № 12/1 від 12.01.2015р., який також було укладено між позивачем та відповідачем, позивачем було поставлено відповідачу товару на загальну суму 210 778,38 грн., поставки яких також підтверджується наявними в матеріалах справи копіями рахунків-фаткур, видаткових накладних, товаро-транспортних накладних, довіреностями на отримання товару та податковими накладними, оригінали яких також були оглянуті судом у судових засіданнях.

Тобто, по вказаним договорам позивачем відповідачу було поставлено товару на загальну суму 639 695,53 грн.

Пунктом 5.1 договору поставки № 12/01 від 12.01.2015р. визначено, що відповідач здійснює 100% оплату вартості товару, протягом 30 календарних дні з моменту поставки товару, банківським переказом на розрахунковий рахунок покупця, на підставі рахунку, наданого позивачем.

В порушення умов договору, не дивлячись на те, що з моменту кожної поставки сплинуло 30 календарних днів, відповідач в порушення умов договору, за отриманий товар перерахував на рахунок позивача лише 4877,27 грн., чим спричинив виникнення заборгованості у розмірі 634 818,26 грн.

Вказаними договорами поставки передбачено, що у випадку прострочення строків оплати поставленого товару, покупець зобов'язується сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на дату поставки товару, за кожен день прострочення платежу.

Враховуючи наявну заборгованість. позивач неодноразово направляв на адресу відповідача вимоги, в яких просив відповідача погасити наявну заборгованість, докази звернень позивача наявні в матеріалах справи, проте відповідач на них не відреагував та не погасив наявну заборгованість у розмірі 634 818,26 грн.

Внаслідок не врегулювання спору у досудовому порядку, позивач подав на розгляд суду позов, в якому просив суд стягнути з відповідача 706 839,60 грн., з яких: 634 818,26 грн. - основного боргу, 33060,51 грн. - пені, 1668,80 грн. - 3% річних, 37292,02 грн. - інфляційних втрат та 14 136,80 грн. - судового збору.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.

Укладений між сторонами договір за своєю юридичною природою є договором поставки.

Відповідно до п.1 ст.712 ЦК України, за договором поставки постачальник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п.2 ст.712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст.193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 173 ГК України, один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Під час розгляду судової справи № 910/10879/15, представник позивача двічі повідомляв суд про те, що відповідачем частково погашено заборгованість, внаслідок чого згідно останньої заяви про зменшення позовних вимог, поданої 14.07.2015р., просив суд стягнути з відповідача 791 481,14 грн., з яких: 550 818,26 грн. - основного боргу, 99278, 07 грн. - пені, 4963,91 грн. - 3% річних, 136420,90 грн. - інфляційних втрат, 15829,63 грн. - судового збору.

Згідно останньої заяви позивача про зменшення позовних вимог, останній повідомив суд про те, що відповідачем за період розгляду справи було погашено частково основний борг на суму 84 000,00 грн., що сприйнято судом, як визнання наявної заборгованості по договорам поставки з боку відопвідача, а заявлені відповідачем клопотання про зупинення, відкладення, неякісність поставленого товару та витребування доказів було розцінено судом, як спроби з боку відповідача у затягуванні судового розгляду справи, на що також було наголошено з боку представника позивача у своїх запереченнях проти вказаних клопотань відповідача.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України визначено, що сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ст.36 ГПК України зазначає, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

На підставі викладеного, враховуючи вищенаведене, позовні вимоги підлягають задоволенню, з урахуванням поданих заяв про зменшення позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за витрати, пов'язані з розглядом справи, при задоволенні позову, покладаються на відповідача, у повному обсязі, оскільки частину боргу було погашеня вже після порушення провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 173, 193 ГК України, ст.ст. 525, 526, 530, 625, 629, 712, 714 ЦК України, ст.ст. 22, 33, 49, 81-1, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РМ-Інвест» (, 01033, м.Київ, вул. Жилянська 19) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-виробниче підприємство «Зодіак» (, 41100 Сумська область, м.Шостка, вул. 6-ї Гвардійської Дивізії 5; 41106 Сумська область, м. Шостка, а/с 6) 550 818 (п'ятсот п'ятдесят тисяч вісімсот вісімнадцять) грн. 26 коп. - основного боргу, 99278 (дев'яносто дев'ять тисяч двісті сімдесят вісім) грн. 07 коп. - пені, 4963 (чотири тисячі дев'ятсот шістдесят три) грн. 91 коп. - 3% річних, 136420 (сто тридцять шість тисяч чотириста двадцять) грн. 90 коп. - інфляційних втрат, 15829 (п'ятнадцять тисяч вісімсот двадцять дев'ять) грн. 63 коп. - судового збору.

В частині стягнення 84 000 (вісімдесят чотири тисячі) грн. боргу - провадження припинити.

Видати наказ відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

(Повний текст рішення складено 24.07.2015р.)

Суддя В.І.Мельник