ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2015 року Справа № 19/109
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Карабаня В.Я. - головуючого,
Малетича М.М.,
Селіваненка В.П.,

розглянувши матеріали касаційної
скаргипублічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз"
напостанову Харківського апеляційного господарського суду від 30.03.2015
у справі№19/109 господарського суду Харківської області
за позовомДочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"
допублічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз"
простягнення 14 643 873,18грн.,
за участі представників сторін:

від позивача - не з'явилися,

від відповідача - Рум'янцев О.С.,

від ДВС - Голубець Н.М.,

У С Т А Н О В И В:

29.11.2004 рішенням господарського суду Луганської області позовні вимоги задоволено частково, присуджено до стягнення з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" на користь Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 13 095 954,48грн. - основного боргу, 382 114,84грн. - 3% річних, 1 165 539,54грн. - інфляційних втрат.

На виконання цього рішення 17.12.2004 господарським судом Луганської області видано судовий наказ №19/109.

20.01.2015 ухвалою господарського суду Харківської області (суддя Буракова А.М.), залишеною без змін 30.03.2015 постановою Харківського апеляційного господарського суду (судді Слободін М.М., Гончар Т.В., Гребенюк Н.В.) відмовлено в задоволенні клопотання ПАТ по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" вжити передбачених ст.67 ГПК України заходів, а саме зупинити виконавче провадження ВП №11847324, відкритого на підставі наказу господарського суду Луганської області від 17.12.2004 №19/109, та клопотання вжити передбачених ст.67 ГПК України заходів, а саме: заборонити ДВС України здійснювати заходи примусового виконання у вигляді накладення арешту на кошти та майно боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору від 29.05.2014 ВП №11847324 у розмірі 154 931,97грн.

Зазначені постанова та ухвала з посиланням на положення Закону України "Про виконавче провадження" мотивовані тим, що судові рішення є обов'язкові до виконання на усій території України, відтак зупинення чи припинення виконавчих дій є заходом, який застосовується у виключних випадках.

У касаційній скарзі публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" посилалися на неправильне застосування попередніми судовими інстанціями норм процесуального права, тому просили скасувати судові рішення та ухвалити нове про задоволення скарги.

Проаналізувавши касаційну скаргу на предмет її обґрунтованості у сукупності з іншими матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення вимог скарги виходячи з наступного.

23.08.2005 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 439/3 на підставі наказу Господарського суду Луганської області від 17.12.2004 року №19/109 про стягнення з Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" (Боржник) на користь ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" (далі - Стягувач) заборгованість у сумі 13 095 954,48 грн., 3% річних у сумі 382 114,84 грн., інфляційні витрати у сумі 1 165 539,94 грн., витрати на державне мито у сумі 155,86 грн., судові витрати у сумі 108,06 грн., всього: 14 643 873,18 грн.

Суди установили, що боржника було внесено до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості згідно з Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

14.12.2005 постановою №439/3 було зупинено виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Луганської області № 19/109 виданого 17.12.2004 року - до закінчення терміну дії процедури погашення заборгованості підприємством паливно-енергетичного комплексу, визначеного вказаним законом.

31.01.2014 державним виконавцем відділу виконання рішень Державної виконавчої служби України було винесено постанову про поновлення виконавчого провадження ВП №11847324 у зв'язку із закінченням 01.01.2014 терміну дії процедури погашення заборгованості підприємством паливно-енергетичного комплексу.

03.02.2014 боржнику була надіслана вимога державного виконавця, відповідно до якої боржника зобов'язано протягом 3-х днів з моменту отримання вказаної вимоги надати відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України інформацію, в тому числі про розмір сплачених коштів та зобов'язано боржника провести взаєморозрахунок із стягувачем за вищезазначеним судовим рішенням з наданням належним чином засвідчених копій відповідних документів.

13.02.2014 листом №01-02-54/852 боржник повідомив Державну виконавчу службу України про те, що станом на 31.12.2013р., відповідно до акту звіряння розрахунків від 31.12.2013, який складений між ПАТ "Луганськгаз" та ПАТ "УКРТРАНСГАЗ", суму заборгованості за рішенням Господарського суду Луганської області від 29.11.2004 по справі №19/109 сплачено частково та залишається не сплаченою сума заборгованості в розмірі 1 549 319,70 грн.

З 03.04.2014 по 12.05.14 постановами відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України виконавче провадження зупинялось та поновлювалось у зв'язку з розглядом господарським судом Луганської області заяви боржника про розстрочку виконання рішення, у задоволенні якої ухвалою від 05.05.2014 було відмовлено.

12.05.2014 постановою відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було замінено назву сторони у виконавчому провадженні - Дочірню компанію "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на його правонаступника - ПАТ "Укртрансгаз".

29.05.2014 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору.

29.05.2014 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було винесено постанову про накладення арешту на кошти боржника.

04.07.2014 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було винесено постанову про закриття виконавчого провадження та виділення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме провадження.

Відмовляючи постановою від 30.03.2015 у задоволенні клопотань ПАТ по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" про вжиття передбачених ст.67 ГПК заходів, а саме: зупинення виконавчого провадження та заборону ДВС здійснювати заходи примусового виконання у вигляді накладення арешту на кошти та майно боржника, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідно до положень ст.4-5 ГПК України судові рішення є обов'язковими до виконання, а зупинення виконавчого провадження є виключним заходом, що застосовується лише у випадках дійсної загрози порушення прав одного з учасників спору, а порушення виконавчого органу носять очевидний характер.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Положеннями ст.11 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону (протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, у якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови) для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Положеннями ст.50 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено, що арешт з коштів боржника не знімається у разі не стягнення з останнього виконавчого збору.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.49 цього Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Статтею 67 ГПК України визначено, що господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відтак інститут забезпечення позову, який може бути застосований і на стадії виконавчого провадження, є правом, а не обов'язком суду. При вирішенні питання про забезпечення позову суд повинен враховувати співмірність заходів забезпечення заявленим вимогам, їх адекватність та забезпечувати додержання балансу інтересів кредитора і боржника.

Надавши правову оцінку обставинам справи та діям державного виконавця, врахувавши основну властивість судового рішення - його обов'язковість, суд апеляційної інстанції, не установивши як фактів порушень ДВС закону, так і свідчень про те, що виконання рішення про стягнення боргу може потягти невиправні негативні наслідки, правомірно відмовив у задоволенні заявлених відповідачем клопотань.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, належних обґрунтувань, з посиланням на норми права, які б їх спростовували, заявником не наведено, у зв'язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваної постанови, при ухваленні якої здійснено всебічний, повний та об'єктивний розгляд у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, надано належну правову оцінку всім наявним у матеріалах справи доказам й твердженням сторін, правильно застосовано норми процесуального права.

Доводи заявника, викладені у касаційній скарзі не заслуговують на увагу, зводяться до переоцінки доказів, що в силу положень ст. 111-7 ГПК України не відноситься до компетенції касаційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 -11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного господарського суду від 30.03.2015 у справі №19/109 господарського суду Харківської області - без змін.

Головуючий суддяВ.Я. Карабань
СуддяМ.М. Малетич
СуддяВ.П. Селіваненко