ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2015 року Справа № 915/2176/14

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi Мавродієвої М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Долгової А.О.,

представника позивача: не з'явився,

представника відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

(АДРЕСА_1)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» (54003, м.Миколаїв, вул.Чигрина, 159),

про: визнання договору оренди укладеним в редакції позивача, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати договір оренди об'єктів системи газопостачання укладеним в редакції позивача.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що у відповідності до рішення Господарського суду Миколаївської області від 26.02.2009 у справі у №6/86/09, за ним визнано право власності на газопровід високого, середнього та низького тиску, загальною протяжністю 51852 м в смт.Арбузинка Миколаївської області. На даний час, відповідач використовує належний позивачу газопровід для розподілу газу споживачам у смт.Арбузинка, тобто, фактично користується газопроводом для здійснення господарської діяльності та отримання прибутку, без укладання з ФОП ОСОБА_2 договору оренди або набуття права власності на газопровід, що є порушенням ліцензійних умов. Вказані обставини підтверджені низкою судових рішень та розпорядженнями НКРЕ України, в який йдеться про необхідність усунення порушень. Рішенням господарського суду Миколаївської області від 30.10.2014 у справі у №5016/2461/2012 (3/115) взагалі заборонено ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» бездоговірне користування та експлуатація належних ФОП ОСОБА_2 газопроводів. Позивач, в свою чергу не є ані газопостачальним, а ні газорозподільним підприємством, не здійснює діяльність з постачання газу та не є споживачем, оскільки не отримує та не використовує газ як паливо або сировину і в нього відсутні на праві власності або в користуванні об'єкти газоспоживання.

З метою встановити у відповідності з діючим законодавством право відповідача на володіння та користування майном, та з метою реалізації прав позивача на отримання плати за користування своїм майном, 08.11.2014 позивач направив відповідачу пропозицію укласти договір оренди майна додавши до пропозиції 2 підписаних позивачем екземпляра договору оренди. 06.12.2014 позивач отримав від відповідача відповідь на свою пропозицію від 03.12.2014. До відповіді було надано підписаний відповідачем договір оренди, два примірника протоколу розбіжностей від 24.11.2014 та два примірника додатків №1 і №2. Виходячи з тексту протоколу розбіжностей, відповідач не узгодив жодного пункту запропонованого позивачем договору та навів текст зовсім іншого договору, а саме - «договору на експлуатацію». 15.12.2014 позивач надіслав відповідачу відповідь в якій зазначив про те, що жодний пункт його протоколу розбіжностей до договору оренди не узгоджується позивачем. До відповіді був наданий «протокол узгодження розбіжностей» до «протоколу розбіжностей», в якому зазначалось про відсутності згоди з кожним пунктом, які запропоновані відповідачем.

Оскільки відповідач, відповідно до вимог діючого законодавства, а саме приписів ст.ст.1,9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», п.7 ст.1 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», пп..2.1.1 п.2.1 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, затверджених постановою НКРЕ №12 від 13.01.2010, зобов'язаний укласти договір, що надає йому право на користування майном позивача, переддоговірний спір щодо його укладання має вирішуватись судом.

Відповідач у відзиві та додаткових поясненнях (т.2 а.с.19-21, 26, 27) проти позовних вимог заперечує, вказуючи на те, що згідно ч.3 ст.179 ГК України укладання господарського договору е обов'язковим для сторін, якщо існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору. Відповідно до ст.187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладання яких е обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Оскільки позивач е власником складових Єдиної газотранспортної системи України та при цьому не є газотранспортним або газорозподільним підприємством, не має можливості забезпечити дотримання Правил безпеки систем газопостачання України, він за положеннями чч.4, 5 ст.71 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» зобов'язаний укласти з газотранспортним або газорозподільним підприємством договір про експлуатацію складових газотранспортної системи. Постановою НКРЕ України, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, №288 від 07.03.2013 затверджено Типовий договір на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами). Викладений відповідачем у протоколі розбіжностей договір на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України відповідає умовам Типового договору, затвердженого Постановою НКРЕ України №288 від 07.03.2013.

Під час розгляду справи, представники сторін підтримали доводи, викладені у позові та запереченнях проти позову.

09.07.2015 від відповідача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю явки представників через їх зайнятість у інших судових засіданнях.

Судом клопотання Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» про відкладення розгляду справи відхиляється, оскільки у клопотанні не зазначені причини, з яких відповідач має потребу у відкладенні розгляду справи (надання додаткових доказів, заперечень тощо), та які могли б вважатись об'єктивною підставою для відкладення розгляду справи, за умови, що явка представників відповідача у судове засідання 09.07.2015 не була визнана обов'язковою; у попередніх засіданнях представники відповідача були присутні; під час розгляду справи відповідачем надані суду відзив та пояснення по суті позовних вимог, які він вважав за необхідне надати.

Крім того, відповідач є юридичною особою, яка відповідно до ст.92 ЦК України та ч.1 ст.28 ГПК України наділена відповідною процесуальною дієздатністю, у тому числі здатністю доручати ведення справи представникові. У разі неможливості участі у розгляду справи певних представників підприємства, керівник останньої не був позбавлений права та можливості надати довіреність на участі у справі іншим представникам.

Враховуючи викладене, суд розцінює подання представником відповідача клопотання про відкладення розгляду справи, як зловживання своїми процесуальними правами та намагання затягти розгляд справи, при тому, що за клопотання позивача він вже був продовжений судом на 15 днів.

У судових засіданнях 24.06.2015 та 08.07.2015, у відповідності до ст.77 ГПК України, судом оголошувались перерви.

Під час розгляду справи, представники сторін підтримали доводи, викладені у позові та запереченнях проти позову.

У судовому засіданні 10.07.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

При прийнятті рішення судом взято до уваги наступне.

08.11.2014 позивачем за супровідним листом №76 від 07.11.2014 було направлено на адресу відповідача проект Договору оренди майна - об'єкту системи газопостачання, яке призначено для розподілу природного газу від газорозподільних станцій безпосередньо споживачам (а.с.47-55), а саме:

- газопровід середнього тиску загальною протяжністю - 5047 м по пров.Котовського, вул.40 років Перемоги, пров.Красний партизан, пров.Широкий, вул.Гоголя, пров.Крайній, пров.Кузнечний, пров.Безіменний, вул.Чапаєва, вул.Шевченко, прийнятого в експлуатацію актом державної приймальної комісії №1 від 13.07.2007 року;

- газопровід середнього тиску загальною протяжністю - 4683 м та вартістю 371724,0 грн. по пров.Далекому, пров.Рибному, вул.Леніна, вул.40 років Жовтня, пров.Вишневому, пров.Комарова, вул.Степовій до пров.Сонячного, прийнятий в експлуатацію актом державної приймальної комісії №2 від 13.07.2007року;

- газопровід середнього тиску загальною протяжністю -3 053м від пров.Торгового по вул.40 років Жовтня, вул.Молодіжній, вул.Східній, вул.Будівельній, пров.Новому, пров.Гагаріна, прийнятий в експлуатацію актом державної приймальної комісії №3 від 18.02.2008 року;

- газопровід середнього тиску загальною протяжністю - 5910 м по вул.Шевченко, вул.Зарічній, вул.Леніна, вул.Садовій, пров.Матросова, пров.Вишневому, пров.Майському, пров.Комарова, пров.Артилерійському, пров.Короткому, прийнятий в експлуатацію актом державної приймальної комісії №4 від 15.02.2008 року;

- газопровід середнього тиску загальною протяжністю - 5792 м по пров.Новокраснівському, вул.40 років Жовтня, вул.І.Франка, вул.Степовій, вул.Садовій, пров.Дружби, пров.Тихому, вул.Миру, вул.Шевченко, вул.Мостовій, ШП-2 №6 по вул.І.Франка, ШП-2 №7 по вул.Мостовій, прийнятий в експлуатацію актом державної приймальної комісії №5 від 05.05.2008 року;

- газопровід низького тиску загальною протяжністю - 5232 м. від ШП - 2 № 6 по вул. І.Франка, вул.40 років Жовтня, вул. Степовій, пров. Кірова, від ШП-2 № 7 по вул. Мостовій, вул. Луговій, вул. Б.Хмельницького, по вул. Леніна, від ШП- 2 № 1 до пров. Торгового, прийнятий в експлуатацію актом державної приймальної комісії №6-8 від 05.05.2008 року;

- газопровід середнього тиску загальною протяжністю - 11020 м від вул.Шевченко, по дамбі - вул.Набережній по вул.Пушкіна - по пр.Травневому - по вул.Бондаренка по пр.Констянтинівському по вул.Живанова - по пр.Виноградному - по вул.Колодязній - по вул.Верхній й ШРП№3, прийнятий в експлуатацію актом державної приймальної комісії №10 від 10.10.2008 року;

- газопровід високого тиску загальною протяжністю - 687 м від пров.Шевченко - до пров.Піщаному до вул.Учительська, ГШРП №1 та ГШРП №2, прийнятий в експлуатацію актом державної приймальної комісії №11 від 20.10.2008 року;

- газопровід середнього тиску загальною протяжністю - 8519 м від вул.Леніна по пр.Майському, вул.Садовій, від вул.Леніна по пр.Вишневому від вул.Зарічній по пр.Торговому, від вул.Садової по пр.Дружби (дев'ята черга), від вул.Шевченко по пр. іщаному до ГШРП №1, від ГШРП №2 по вул.Учительській, вул.Коцюбинського, вул.Щорса, вул.50 років Жовтня, вул.Низовій (12 черга), прийнятий в експлуатацію актом державної приймальної комісії №9 від 07.11.2008 року;

- газопровід низького тиску загальною протяжністю - 539 м від ШП №2 вул.Живанова до житлових будинків №109, №107, №105, №101, прийнятий в експлуатацію актом державної приймальної комісії №13 від 10.11.2008 року;

- газопровід середнього тиску загальною протяжністю - труба Д63 - 231 м, Д40 - 1139 м від пр.Новокраснівського по вул.Леніна по пр.Дружби, від пр.Нового по вул.Садовій, від вул.Леніна по пр.Новому до вул.Шевченко, від вул.Степової по пр.Матросова, від вул.Леніна по пр.Комарова, від вул.Шевченко по пр.Комарова, та крани Д40 - 2шт., зазначений в акті державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкта до експлуатації №14 від 30.12.2008.

Відповідач за супровідним листом №04-01/4357 від 03.12.2015 повернув позивачу підписаний та скріплений печаткою Договір оренди з двома примірниками протоколу розбіжностей від 24.11.2014 та двома примірниками додатків №1 та №2. При цьому, виходячи з тексту протоколу розбіжностей, відповідач не узгодив жодного пункту запропонованого позивачем договору та навів текст зовсім іншого договору, а саме: «Договір на експлуатацію складових єдиної газотранспортної системи України (між власником та газотранспортним або газорозподільним підприємствами)» (а.с.56-69).

Листом №86 від 11.12.2014 позивач направив на адресу відповідача для розгляду та підписання Протокол узгодження розбіжностей від 12.12.2014 до Протоколу розбіжностей від 24.11.2014 до Договору оренди (а.с.70-91), в якому не узгодив жодної запропонованої відповідачем зміни до Договору оренди, які викладені у протоколі розбіжностей.

Відповіді на лист позивача №86 від 11.12.2014 відповідачем надано не було.

Позивач, посилаючись на приписи ст.ст.1,9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», п.7 ст.1 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», пп..2.1.1 п.2.1 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, затверджених постановою НКРЕ №12 від 13.01.2010, ст.ст.179, 181, 187, 275 ГК України щодо обов'язковості для ПАТ «Миколаївгаз» як газорозподільного підприємства укладання договорів на користування майном позивача для провадження діяльності з постачання та розподілу природного газу розподільними мережами, та порядку вирішення спорів при їх укладанні у судовому порядку, звернувся з позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 26.02.2009 у справі №6/86/09, залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 14.05.2014 та постановою Верховного суду України від 22.09.2014, визнано за позивачем право приватної власності на газопровід високого, середнього, низького тиску загальною протяжністю 51852 метрів, змонтовані ШП - 2 одиниці, ШРП - 1 одиниця, ГШРП - 2 одиниці, збудований по договору з Арбузинською селищною радою від 02.08.2006 в смт. Арбузинка Миколаївської області.

Статтями 317, 319, 320, 321, 397, 398 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом. Володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 20.02.2013 по справі №5016/2649/2012 (13/119), яке набрало законної сили, було відмовлено в позові ПАТ «Миколаївгаз» до ПП ОСОБА_2 про зобов'язання укласти договір на технічне обслуговування систем газопостачання.

При цьому, в рішенні суду зазначено наступне: «ПАТ «Миколаївгаз» є газопостачальним підприємством, здійснює господарську діяльність з постачання та розподілу природного газу та фактично користується газопроводами ПП ОСОБА_2 для здійснення цієї діяльності. Отже, позивач здійснюючи постачання газу своїм споживачам по газопроводам відповідача є підприємством, яке фактично експлуатує ці газопроводи».

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 01.03.2013 по справі №5016/2896/2012 (10/83), залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 30.04.2013, було відмовлено в позові ПАТ «Миколаївгаз» до ФОП ОСОБА_2 про зобов'язання відповідача укласти із позивачем договір на постачання природного газу за регульованим тарифом в редакції, яка була запропонована позивачем.

Розглядаючи спір, суд встановив, що факт використання позивачем газопроводу відповідача для поставки газу споживачам смт.Арбузинка без укладення договору оренди газопроводу із його власником або набуття права власності на газопровід підтверджується розпорядженням НКРЕ України від 27.09.2012 за №108-р про необхідність усунення порушень ліцензійних умов.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 20.08.2013 по справі №915/1031/13, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 07.11.2013 було відмовлено в позові ПАТ «Миколаївгаз» до ФОП ОСОБА_2 про зобов'язання укласти Типовий договір на користування складовими Єдиної газотранспортної системи України.

В своїй постанові від 07.11.2013 по даній справі Одеський апеляційний суд України визначив, що: «ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» є газопостачальним підприємством, здійснює господарську діяльність з постачання та розподілу природного газу та фактично користується газопроводами ПП ОСОБА_2 для здійснення цієї діяльності. Отже, позивач здійснюючи постачання газу своїм споживачам по газопроводам відповідача є підприємством, яке фактично експлуатує ці газопроводи. Позивач фактично користується газопроводами ФОП ОСОБА_2, що не спростовано позивачем».

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 03.10.2013 по справі №915/143/13-г, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 21.01.2014 встановлена відсутність у ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» прав на володіння і користування газопроводами, які належать ФОП ОСОБА_2 Постанова обґрунтована тим, що: «жодного доказу, на підтвердження того, що скаржник володіє та користується майном позивача правомірно, суду відповідачем не надано, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого суду щодо задоволення позовних вимог в частині визнання відсутності у ПАТ «Миколаївгаз» прав на володіння і користування газопроводами, які належать ФОП ОСОБА_2.».

Залишаючи постанову ОАГС від 03.10.2013 без змін, Вищий господарський суд України зазначив, що: «Із змісту розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, № 108-р від 27.09.2012 року, яким попереджено ПАТ «Миколаївгаз» про необхідність усунення порушень ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом та ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, зокрема, в частині провадження діяльності з постачання та розподілу природного газу розподільними мережами, які перебувають у власності приватного підприємця ОСОБА_2, вбачається, що відповідач володіє та користується зазначеним майном позивача, а саме - газопроводом, який відповідно до статті 1 Закону України «Про об'єкти підвищеної небезпеки» та постанови Кабінету Міністрів України №956 від 11.07.2002 року є об'єктом підвищеної небезпеки, для здійснення своєї господарської діяльності з метою отримання прибутку.

Судами зазначено про відсутність жодного доказу на підтвердження передбачених законодавством підстав для здійснення відповідачем володіння та користування майном позивача».

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 30.10.2014 по справі №5016/12461/2012 (3/115), залишеного без змін постановою ОАГС від 26.02.2015, було заборонено ПАТ по газопостачанню і газифікації «Миколаївгаз» бездоговірне користування та експлуатацію належних ФОП ОСОБА_2 наступних газопроводів, розташованих в смт.Арбузинка Миколаївської області:

- газопроводу середнього тиску загальною протяжністю 5047 м. по пров. Котовського, вул. 40 років Перемоги, провулок Красний партизан, провулок Широкий, вул. Гоголя, провулок Крайній, провулок Кузнечний, пров. Безіменний, вул. Чапаєва, вул. Шевченко, прийнятого в експлуатацію за актом державної приймальної комісії від 13.07.2007 року;

- газопроводу середнього тиску загальною протяжністю 4683 м. та вартістю 371724,00 грн. по пров. Далекому, пров. Рибному, вул. Леніна, вул. 40 років Жовтня, пров. Вишневому, пров. Комарова, вул. Степовій до пров. Сонячного, прийнятого в експлуатацію за актом державної приймальної комісії від 13.07.2007 року;

- газопроводу середнього тиску загальною протяжністю 3053 м. від пров. Торгового по вул. 40 років Жовтня, вул. Молодіжній, вул. Східній, вул. Будівельній, пров. Новому, пров. Гагаріна, прийнятого в експлуатацію актом державної приймальної комісії від 18.02.2008 року;

- газопроводу середнього тиску загальною протяжністю 5910 м. по вул. Шевченко, вул. Зарічній, вул. Леніна, вул. Садовій, пров. Матросова. пров. Вишневому, пров. Майському, пров. Комарова, пров. Артилерійському, пров. Короткому, прийнятого в експлуатацію актом державної приймальної комісії від 15.02.2008 року;

- газопроводу середнього тиску загальною протяжністю 5792 м. по пров. Новокраснівському, вул. 40 років Жовтня, вул. І. Франка, вул. Степовій, вул. Садовій, пров. Дружби, пров. Тихому, вул. Миру, вул. Шевченко, вул. Мостовій, ШП-2 № 6 по вул. І. Франка, ШП-2 № 7 по вул. Мостовій, прийнятого в експлуатацію актом державної приймальної комісії від 05.05.2008 року;

- газопроводу низькою тиску загальною протяжністю 5232 м, від ШП-2 № 6 по вул. І. Франка, вул. 40 років Жовтня, вул. Степовій, пров. Кірова, від ШП-2 № 7 по вул. Мостовій, вул. Луговій, вул. Б. Хмельницького, вул. Леніна, від ШП-2 № 1 до пров. Торгового, прийнятого в експлуатацію актом державної приймальної комісії від 05.05.2008 року;

- газопроводу середнього тиску загальною протяжністю 11020 м від вул. Шевченко, по дамбі - вул. Набережній - вул. Пушкіна - пр. Травневому - вул. Бондаренка - пров. Костянтинівському - вул. Живанова - пр. Виноградному - вул. Колодязній - вул. Верхній ШРП № 3, прийнятого в експлуатацію актом державної приймальної комісії від 10.10.2008 року;

- газопроводу середнього тиску загальною протяжністю 8519 м, від вул. Леніна по пр. Майському, вул. Садовій, від вул. Леніна по пр. Вишневому, від вул. Зарічній по пр. Торговому, від вул. Садової по пр. Дружби (дев'ята черга), від вул. Шевченко по пр. Піщаному до ГШРП № 1, від ГШРП № 2 по вул. Учительській, вул. Коцюбинського, вул. Щорса, вул. 50 років жовтня, вул. Низовій (12 черга), прийнятого в експлуатацію актом державної приймальної комісії від 07.11.2008 року;

- газопроводу низького тиску загальною протяжністю 539 м від ШП № 2 вул. Живанова до житлових будинків № 109, № 107, № 105, № 101, прийнятого в експлуатацію актом державної приймальної комісії від 10.11.2008 року;

- газопроводу середнього тиску загальною протяжністю - труба Д 63 -231 м., Д40 - 1139 м, по вул. Леніна, пр. Дружби, від пр. Нового по вул. Садовій, від вул. Леніна по пр. Новому до вул. Шевченко, від вул. Степової по пр. Матросова, від вул. Леніна по пр. Комарова, від вул. Шевченко по пр. Комарова та крани Д 40 - 2 шт., зазначеного в акті державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкта до експлуатації від 30.12.2008.

Відповідно до ст.35 ГПК України, обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, судами встановлено, що на даний час, не врегульованими є підстави користування відповідачем газовими мережами позивача, умови і спосіб їх використання . При цьому, ліцензійні умови провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, містять вимогу, щодо обов'язкового перебування газорозподільних мереж у користуванні чи власності ПАТ «Миколаївгаз».

Так, відповідно до положень п.7 ст.1, п.1 ст.7 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» відповідач, має право здійснювати розподіл природного газу лише у випадку, якщо газопроводи перебувають у його власності чи користуванні на законних підставах.

Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс і т.і.). Правовомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості.

До речових прав на чуже майно за ст.395 ЦК віднесено: право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); інші речові права, встановлені законом, наприклад: право господарського відання, оперативного управління; довірче управління майном, право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами тощо. Речове право на чуже майно може виникати на підставі договору, закону, а також з інших підстав, встановлених законом, наприклад за рішенням суду.

Частиною 2 статті 4 ГК України встановлено, що особливості регулювання майнових відносин суб'єктів господарювання визначаються цим Кодексом.

Відповідно до приписів ч.ч.2, 3 ст.283 ГК України у користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). Об'єктом оренди, зокрема, може бути нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб'єктам господарювання.

Таким чином, передача належного суб'єктам господарювання індивідуально визначеного майна виробничо-технічного призначення, що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості, у користування для здійснення господарської діяльності - є орендою майна у сфері господарювання і здійснюється за договором оренди.

Як встановлено вищевикладеними рішеннями судів та не заперечувалось відповідачем в судових засіданнях, відповідач протягом тривалого часу фактично користується газопроводами позивача для здійснення своєї господарської діяльності. Рішенням суду у справі №915/143/13-г, встановлено відсутність у відповідача прав на володіння і користування газопроводами, які належать позивачу.

Таким чином, у відповідача відсутні майнові права, а отже законні підстави на користування майном позивача.

Оскільки відповідач відповідно до ст.ст.1,7 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» повинен мати в користуванні газопроводи на законних підставах, то фактично користуючись майном позивача відповідач зобов'язаний в даному випадку укласти договір, який надає йому ці законні підстави для користування чужим майном.

Враховуючи приписи ст.283 ГК України таким договором може бути лише договір оренди.

При цьому, посилання відповідача на те, що укладання договору оренди виключатиме можливість укладання між позивачем та відповідачем договору на експлуатацію складових Єдиної транспортної системи України, що перебувають у власності позивача, суд вважає хибним, оскільки вказані договори містять різні предмети та різні умови і регулюють різні правовідносини.

Однак, слід зазначити, що укладання сторонами договору на експлуатацію складових Єдиної транспортної системи України без укладення договору оренди газопроводу із його власником не може вважатись усуненням порушень ліцензійних умов, оскільки розпорядження НКРЕ України від 27.09.2012 за №108-р прямо вказує на необхідність дотримання ПАТ «Миколаївгаз» підпункту 2.1.1 Ліцензійних умов в частині провадження ліцензіатом господарської діяльності лише за умови перебування розподільчих мереж у його користуванні чи власності.

З аналізу статті 7-1 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» також вбачається, що договір про експлуатацію складових газотранспортної системи не може підмінювати собою передання розподільчих мереж у власність, господарське відання чи користування.

Згідно п.3 ст.179 ГК України, укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.ч.2-7 ст.181 ГК України, проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду. У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо). Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Як вбачається з матеріалів справи, порядок укладання договору, визначений ст.181 ГК України, позивачем дотриманий.

Згідно ст.638 ЦК України та ч.2 ст.180 ГПК України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ст.641 ЦК України, пропозиція укласти договір (оферта) має містити істотні умови майбутнього договору, тобто такі, які є істотними згідно із законом або є необхідними для договорів даного виду, або ж в узгодженні яких заінтересований оферент, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

У відповідності до ч.1 ст.284 ГК України, істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Запропонований ФОП ОСОБА_2 проект договору оренди містить всі істотні умови, які передбачені ст.284 ГК України.

Так, пункти 1.1, 1.2 Договору визначають об'єкт оренди, а саме: об'єкт системи газопостачання призначений для розподілу природного газу від газорозподільних станцій безпосередньо споживачам за відповідними адресами; пункт 1.3 Договору визначає вартість майна, визначену відповідно до експертної оцінки; пункти 7.1, 7.2 Договору містять відомості щодо строку дії договору, а також порядку його продовження та розірвання; пункт 7.5 визначає розмір орендної плати за користування майном та порядок її оплати; пункти 1.3, 1.4, 2.1-2.9 та 3.1.2, 3.2.1 визначають правовий режим орендованого майна, відновлення його стану, умови його передачі орендарю та повернення.

Згідно ст.642 ЦК України акцептом визнається повна і безумовна згода з отриманою пропозицією. Якщо ж особа, якій була зроблена пропозиція щодо укладення договору, дала згоду укласти запропонований договір, але на інших, ніж були запропоновані, умовах, то вважається, що вона відмовилася від раніше зробленої пропозиції і водночас звернулася з новою пропозицією до первісного оферента.

Відповідачем у протоколі розбіжностей фактично не заперечено жодної з умов Договору оренди. При цьому, запропонований ФОП ОСОБА_2 проект договору оренди підписаний уповноваженою особою ПАТ «Миколаївобленерго» та скріплений печаткою підприємства, що свідчить про намір укласти з позивачем саме договір оренди, а не будь-який інший договір.

В процесі розгляду справи відповідач наполягав на тому, що позивач повинен укласти з ним договір на умовах, запропонованих у протоколі розбіжностей, в якому відповідачем був запропонований типовий договір на експлуатацію, затверджений Постановою НКРЕ №228 від 07.03.2013. При цьому, відповідач не заперечуючи необхідності укладання договору, який надає йому право на користування майном позивача, наполягав на тому, що таким договором, відповідно до ст.7-1 Закону «Про засади функціонування ринку природного газу», має бути договір на експлуатацію.

Підпунктом 3.1.1 п.3 договору в редакції відповідача передбачається що «Виконавець має право експлуатувати об'єкт використовуючи його для провадження своєї господарської діяльності з розподілу природного газу».

Надаючи оцінку позиції відповідача та вирішуючи питання стосовно обов'язковості для позивача укладення саме цього договору суд виходить з такого.

Відповідно до п.4 ст.7-1 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» власники складових Єдиної газотранспортної системи України зобов'язані забезпечити надійну та безпечну експлуатацію Єдиної газотранспортної системи України згідно з вимогами законодавства та правилами технічної експлуатації. У разі невиконання зазначених вимог власники складових Єдиної газотранспортної системи України зобов'язані передати належні їм складові Єдиної газотранспортної системи України у власність, господарське відання чи користування газотранспортному або газорозподільному підприємству чи укласти з газотранспортним або газорозподільним підприємством договір про експлуатацію таких складових.

Вказаною нормою Закон встановлює виникнення обов'язку у власника складової газотранспортної системи передати належні йому складові газотранспортної системи у власність, господарське відання чи користування або укласти з газотранспортним підприємством договір про експлуатацію таких складових, лише у випадку невиконання вимог по надійної та безпечної експлуатації згідно з вимога законодавства та правилами технічної експлуатації.

Рішеннями судів по справам №915/143/13-г та №915/1031/13 встановлено що позивач не є, а ні газопостачальним, а ні газорозподільним підприємством, не здійснює діяльність з постачання газу та не є споживачем, а відповідач фактично володіє та користується газопроводами позивача протягом тривалого часу і є підприємством яке фактично експлуатує ці газопроводи.

Відповідачем не надано суду належних доказів невиконання або порушення позивачем вимог законодавства щодо надійної та безпечної експлуатації або правил технічної експлуатації систем газопостачання.

Виходячи з обставин встановлених іншими судовими рішеннями та обставин встановлених при розгляді справи, суд дійшов висновку про відсутність обставин, за яких п.4 ст.7-1 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» передбачає виникнення обов'язку у позивача укласти з відповідачем договір на експлуатацію.

Відтак твердження відповідача про наявність у позивача встановленого Законом обов'язку на укладання з відповідачем договору на експлуатацію складових єдиної газотранспортної системи (запропонований відповідачем в протоколі розбіжностей до договору оренди від 24.11.2014) замість договора оренди, є необґрунтованими та недоведеними.

Слід також зауважити, що відповідно до ст.319 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

У правовому висновку Верховного Суду України, зробленому в постанові від 18.09.2013 у справі №6-92цс13 зазначено, що основною метою ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», від 11.03.2003 у справі «Новоселецький проти України», від 01.06.2006 у справі «Федоренко проти України»). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст.1 Першого протоколу.

Суд вважає, що укладання між ПАТ «Миколаївгаз» та ФОП ОСОБА_2 договору оренди об'єкту системи газопостачання, що перебувають у власності ФОП ОСОБА_2 сприятиме досягненню справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1218,0 грн. слід відшкодувати позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 821, 84, 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Вважати договір оренди об'єктів системи газопостачання укладеним на умовах поданого Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, АДРЕСА_1 (п/р НОМЕР_3 в АКІБ «Укрсиббанк» в м.Харків, МФО 351005, ІПН НОМЕР_1) проекту цього договору, а саме:

ДОГОВІР ОРЕНДИ

м. Миколаїв «__»_____________2014р.

Фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_2 (надалі Орендодавець)який діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію серія ВОО №879712 від 25.11.1997р., з однієї сторони, та Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» (надалі - Орендар) в особі голови Правління ОСОБА_6, який діє на підставі Статуту,з другої сторони, керуючись главою 58 ЦК України, ст.ст.283-291 ГК України, усвідомлюючи природу цього правочину, наслідки його укладення, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам'яті, діючи вільно на власний розсуд, при відсутності будь якого примусу як фізичного, так і психічного, укладаючи цей правочин з метою настання реальних правових наслідків, не знаходячись під впливом тяжких обставин, уклали цей договір (далі - Договір) про таке:

I. Предмет Договору

1.1. Орендодавець надає, а Орендар приймає у строкове платне користування належне Орендодавцю майно - об'єкт системи газопостачання, яке призначено для розподілу природного газу від газорозподільних станцій безпосередньо споживачам.

1.2. За цим Договором Орендодавцем передається в користування Орендарю для здійснення господарської діяльності наступне майно:

- газопровід середнього тиску загальною протяжністю - 5047 м по пров.Котовського, вул.40 років Перемоги, пров.Красний партизан, пров.Широкий, вул.Гоголя, пров.Крайній, пров.Кузнечний, пров.Безіменний, вул.Чапаєва, вул.Шевченко, прийнятого в експлуатацію актом державної приймальної комісії №1 від 13.07.2007 року;

- газопровід середнього тиску загальною протяжністю - 4683 м та вартістю 371724,0 грн. по пров.Далекому, пров.Рибному, вул.Леніна, вул.40 років Жовтня, пров.Вишневому, пров.Комарова, вул.Степовій до пров.Сонячного, прийнятий в експлуатацію актом державної приймальної комісії №2 від 13.07.2007року;

- газопровід середнього тиску загальною протяжністю -3 053м від пров.Торгового по вул.40 років Жовтня, вул.Молодіжній, вул.Східній, вул.Будівельній, пров.Новому, пров.Гагаріна, прийнятий в експлуатацію актом державної приймальної комісії №3 від 18.02.2008 року;

- газопровід середнього тиску загальною протяжністю - 5910 м по вул.Шевченко, вул.Зарічній, вул.Леніна, вул.Садовій, пров.Матросова, пров.Вишневому, пров.Майському, пров.Комарова, пров.Артилерійському, пров.Короткому, прийнятий в експлуатацію актом державної приймальної комісії №4 від 15.02.2008 року;

- газопровід середнього тиску загальною протяжністю - 5792 м по пров.Новокраснівському, вул.40 років Жовтня, вул.І.Франка, вул.Степовій, вул.Садовій, пров.Дружби, пров.Тихому, вул.Миру, вул.Шевченко, вул.Мостовій, ШП-2 №6 по вул.І.Франка, ШП-2 №7 по вул.Мостовій, прийнятий в експлуатацію актом державної приймальної комісії №5 від 05.05.2008 року;

- газопровід низького тиску загальною протяжністю - 5232 м. від ШП - 2 № 6 по вул. І.Франка, вул.40 років Жовтня, вул. Степовій, пров. Кірова, від ШП-2 № 7 по вул. Мостовій, вул. Луговій, вул. Б.Хмельницького, по вул. Леніна, від ШП- 2 № 1 до пров. Торгового, прийнятий в експлуатацію актом державної приймальної комісії №6-8 від 05.05.2008 року;

- газопровід середнього тиску загальною протяжністю - 11020 м від вул.Шевченко, по дамбі - вул.Набережній по вул.Пушкіна - по пр.Травневому - по вул.Бондаренка по пр.Констянтинівському по вул.Живанова - по пр.Виноградному - по вул.Колодязній - по вул.Верхній й ШРП№3, прийнятий в експлуатацію актом державної приймальної комісії №10 від 10.10.2008 року;

- газопровід високого тиску загальною протяжністю - 687 м від пров.Шевченко - до пров.Піщаному до вул.Учительська, ГШРП №1 та ГШРП №2, прийнятий в експлуатацію актом державної приймальної комісії №11 від 20.10.2008 року;

- газопровід середнього тиску загальною протяжністю - 8519 м від вул.Леніна по пр.Майському, вул.Садовій, від вул.Леніна по пр.Вишневому від вул.Зарічній по пр.Торговому, від вул.Садової по пр.Дружби (дев'ята черга), від вул.Шевченко по пр. іщаному до ГШРП №1, від ГШРП №2 по вул.Учительській, вул.Коцюбинського, вул.Щорса, вул.50 років Жовтня, вул.Низовій (12 черга), прийнятий в експлуатацію актом державної приймальної комісії №9 від 07.11.2008 року;

- газопровід низького тиску загальною протяжністю - 539 м від ШП №2 вул.Живанова до житлових будинків №109, №107, №105, №101, прийнятий в експлуатацію актом державної приймальної комісії №13 від 10.11.2008 року;

- газопровід середнього тиску загальною протяжністю - труба Д63 - 231 м, Д40 - 1139 м від пр.Новокраснівського по вул.Леніна по пр.Дружби, від пр.Нового по вул.Садовій, від вул.Леніна по пр.Новому до вул.Шевченко, від вул.Степової по пр.Матросова, від вул.Леніна по пр.Комарова, від вул.Шевченко по пр.Комарова, та крани Д40 - 2шт., зазначений в акті державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкта до експлуатації №14 від 30.12.2008 року.

1.3. Вартість майна, визначена відповідно до експертної оцінки складає 8627096,00 (вісім мільйонів шістсот двадцять сім тисяч дев'яносто шість) грн. 00 коп. Майно передається в оренду на один рік. Перебіг строку оренди починається з дати підписання Сторонами акту прийому-передачі майна.

1.4. Право користування майном у Орендаря виникає з дати підписання Сторонами цього Договору та акта приймання - передачі майна та припиняється закінченням строку дії цього договору.

ІІ. Правовий режим майна

2.1. Право власності на майно, передане за цим Договором, належить Орендодавцю.

2.2. Укладення цього Договору не змінює права власності на майно, надане Орендодавцю на праві користування.

2.3. Передане Орендарю майно зараховується на баланс Орендаря як орендоване майно відповідно до стандартів бухгалтерського обліку.

2.4. Орендарю забороняється відчужувати майно, а також здавати його в суборенду, надавати в оперативний або фінансовий лізинг, концесію, передавати речові права щодо нього, передавати його у заставу, в управління та вчиняти будь-які дії, що пов'язані із зміною його цільового призначення без згоди Орендодавця.

2.5. Будь-які дії щодо майна можуть здійснюватися в порядку та спосіб, що передбачені нормами чинного законодавства та умовами цього Договору. Майно не може бути використане на інші, не передбачені цим Договором цілі.

2.6. На майно, надане у користування за цим Договором, не може бути звернене стягнення за вимогами кредиторів Орендаря.

2.7. Будь-які поліпшення, які можна відокремити від майна, здійснені за рахунок Орендаря під час дії цього Договору, є власністю Орендаря.

2.8. Поліпшення, які не можуть бути відокремлені від майна, здійснені Орендарем, є власністю Орендодавця та не підлягають компенсації.

Не є поліпшенням майна Орендодавця в розумінні цього Договору приєднання такого майна до магістральних або розподільних газопроводів, а також приєднання до майна газових мереж третіх осіб.

2.9. Відповідальність за втрату, пошкодження чи знищення майна несе Орендар з дати підписання Сторонами цього Договору та акта приймання-передачі майна, до дати повернення майна Орендодавцю.

ІІІ. Права та обов'язки Сторін

3.1. Орендодавець має право:

3.1.1. Контролювати технічний та експлуатаційний стан майна, ефективність його використання, дотримання Орендарем вимог нормативно-правових актів та цільового призначення під час використання майна. З цією метою Орендодавець має право здійснювати огляд майна в присутності представників Орендаря в погоджений Сторонами час. У випадку відсутності відповіді Орендаря на пропозицію Орендодавця щодо огляду майна, або відсутності представників Орендаря в погодженому місті та час, Орендар має право, залучити до огляду майна фахівців (експертів) і випадку виявлення порушень умов використання майна складати акти про ці порушення.

3.1.2. У випадку втрати (пошкодження, знищення), неналежної експлуатації майна з вини Орендаря, вимагати від Орендаря відшкодування заподіяних втратою (пошкодженням, знищенням) майна збитків у повному обсязі та вжиття заходів до відновлення майна.

3.1.3. Брати участь у роботі комісій для розслідування обставин і причин аварій які сталися внаслідок користування та експлуатації Орендарем майна та при інвентаризації майна.

3.1.4. Отримувати за користування майном орендну плату в обсягах та розмірі встановленому цим договором.

3.2. Орендодавець зобов'язаний:

3.2.1. Передати майно відповідно до акта приймання-передачі.

3.2.2. Не вчиняти дій, що перешкоджають Орендодавцю виконувати свої договірні зобов'язання.

3.2.3. Не втручатись в господарську діяльність Орендодавця.

3.3. Орендар має право:

3.3.1. Використовувати майно у власних господарських цілях.

3.3.2. Самостійно приймати рішення з питань організації діяльності щодо безаварійної експлуатації майна.

3.3.3. Залучати спеціалізовані організації для виконання будівельних, монтажних, ремонтних чи інших робіт з майном, які необхідні для здійснення належного виконання цього Договору.

3.4. Орендар зобов'язаний:

3.4.1. Прийняти майно та використовувати його з метою забезпечення надійності розподілу (транспортування) природного газу, ефективного використання майна, його збереження та відновлення.

3.4.2. Забезпечувати умови безпечної та безаварійної експлуатації майна.

3.4.3. Відшкодовувати Орендодавцю збитки, заподіяні втратою (пошкодженням, знищенням) майна.

3.4.4. Здійснювати технічне обслуговування майна за власний рахунок.

3.4.5. Проводити щорічну інвентаризацію майна в порядку, визначеному чинним законодавством.

3.4.6. На письмовий запит Орендодавця протягом 10 днів з дня його отримання, надавати інформацію Орендодавцю про стан майна та/або наслідки його інвентаризації.

3.4.7. В заздалегідь узгоджений Сторонами час допускати Орендодавця чи його уповноважених представників до огляду майна.

3.4.8. У двадцятиденний строк у випадкупорушення провадження у справі про банкрутство Орендаря, письмово повідомляти про це Орендодавця.

3.4.9. Приєднувати до майна об'єкти системи газопостачання третіх осіб та споживачів виключно за погодженням - безстроковим дозволом наданим Орендодавцем.

3.4.10. Повернути майно Орендодавцю протягом 14 днів після закінчення строку дії цього Договору з підписанням відповідного акта приймання-передачі.

3.4.11. Сплачувати за користування майном орендну плату в строки та розмірі встановленими цим договором.

3.4.12. У випадку порушення зобов'язань за цим договором, сплатити неустойку в розмірі встановленому цим договором.

ІV. Відповідальність Сторін

4.1. За невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань Сторони несуть відповідальність у розмірі та у порядку, передбаченому чинним законодавством та цим Договором.

4.2. Орендар несе відповідальність за втрату, пошкодження, або знищеннямайна в тому числі внаслідок аварії, або дій третіх осіб.

4.3. Орендар несе відповідальність за виконання всіх вимог та правил які стосуються експлуатації майна та його безпеки, а також майнову відповідальність перед третіми особами у випадку нанесення їм шкоди пов'язаної з користуванням та експлуатацією майна.

V. Форс-мажор

5.1.У разі виникнення форс-мажорних обставин Сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань, передбачених цим Договором.

5.2. Під форс-мажорними обставинами сторони вважають обставини, що виникли внаслідок не передбачених Сторонами подій надзвичайного і невідворотного характеру, а саме: землетруси, повені, оповзні, інші стихійні лиха, війну або військові дії. Строк виконання зобов'язань відкладається на строк дії форс-мажорних обставин.

VI. Вирішення спорів

6.1. Усі спірні питання, пов'язані з виконанням умов цього Договору, вирішуються шляхом переговорів між Сторонами.

6.2. У разі недосягнення згоди шляхом переговорів спір вирішується в судовому порядку.

VII. Строк дії Договору та орендна плата

7.1. Цей Договір є укладеним і набирає чинності з дати підписання Сторонами.

7.2. Цей Договір укладається строком на один рік. Після закінчення строку дії договору Орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 (тридцять) днів, до закінчення строку дії договору, повідомити письмово Орендодавця шляхом направлення рекомендованого письма з описом вкладення про намір продовжити його дію.

7.3. Одностороння зміна чи розірвання цього Договору не допускається, крім випадку, передбаченого підпунктом «б» пункту 7.4 цього розділу. Розірвання цього Договору у випадках, не передбачених пунктом 7.4 цього розділу, здійснюється у випадках передбачений цивільним законодавством в судовому порядку на вимогу однієї із Сторін.

7.4. Цей Договір може бути достроково розірваний:

а) за взаємною згодою Сторін;

б) на вимогу Орендодавця у випадку порушення справи про банкрутство Орендаря.

7.5.Орендна плата.

7.5.1 Орендна плата за користування майном складає 85 (вісімдесят п'ять) тисяч гривень в місяць.

7.5.2 Орендна плата сплачується Орендарем Орендодавцю регулярними платежами, до 25 числа розрахункового місяця, шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Орендодавця, або іншим не забороненим законодавством шляхом за письмовою домовленістю сторін.

7.5.3 У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, Орендар повинен сплатити Орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки та за весь час прострочки.

7.5.4 В разі прострочки сплати орендної плати, Орендар повинен сплатити Орендодавцю штраф в розмірі однієї тисячі гривень за кожний випадок.

VIII. Прикінцеві положення

8.1. Цей Договір укладений у двох примірниках, кожний з яких має однакову юридичну силу, один з яких зберігається у Орендодавця, другий у Орендаря.

8.2. Усі зміни та доповнення до цього Договору оформляються додатковими угодами до цього Договору.

8.3. Додатки до цього Договору є його невід'ємною частиною. Додаткові угоди до цього Договору мають юридичну силу, якщо вони укладені з дотриманням вимог законодавства та підписані уповноваженими представниками Сторін.

8.4. Сторони зобов'язуються вчасно повідомляти одна одну про зміни свого місцезнаходження (місця проживання), банківських реквізитів, номерів телефонів, факсів, установчих документів шляхом направлення рекомендованого листа з описом вкладення.

Додатки до договору:

1.Копія свідоцтва про державну реєстрацію ФОП ОСОБА_2;

2. Копія свідоцтва платника єдиного податку ОСОБА_2;

3. Копія висновку експерта про вартість майна;

4. Копія рішення суду про вправо власності.

IX. Місцезнаходження банківські реквізити та підписи сторін

Орендодавець: Фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_1, п/р НОМЕР_3 в АКІБ«Укрсиббанк» в м.Харків, МФО 351005. _______________ ____________ ________________ Посада Підпис ПІБ М.П.Орендар: Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз». 54003, м.Миколаїв, вул.Чигрина,159, п/р в АБ «Клирінговий дім» МФО 300647, . _______________ ____________ ________________ Посада Підпис ПІБ М.П.»

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз», 54003, м.Миколаїв, вул.Чигрина,159 (п/р в АБ «Клирінговий дім» МФО 300647, ) в дохід Державного бюджету України (р/р 3002 в ГУ ДКСУ у Миколаївській області, МФО 826013, , код класифікації доходів бюджету 22030001, ) 1218,0 грн. судового збору.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду, у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом

Згідно ст.ст.91, 93 Господарського процесуального кодексу України, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення оформлено у відповідності до ст.85 ГПК України

та підписана суддею 15 липня 2015 року.

Суддя М.В. Мавродієва