ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2015 р. Справа№ 914/1521/15

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом: до відповідача:Публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк", м. Львів Публічного акціонерного товариства "Львівське автотранспортне підприємство - 14630", м.Львів
третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Хосаро", м. Львів
про:стягнення 1128640,39 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 23707338,56 грн. та 142834,32 грн.

Суддя Кітаєва С.Б.

Представники:

від позивача: Федорюк І.І. - представник (довіреність в матеріалах справи), Ходань О.М. - представник (довіреність в матеріалах справи);

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

Права та обов'язки згідно ст. ст. 20, 22 ГПК України суд роз'яснив представникам сторін. Заяви про відвід судді не надходили. Клопотань про технічну фіксацію від сторін не надходило.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області поступив позов Публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк" до Публічного акціонерного товариства "Львівське автотранспортне підприємство - 14630" про стягнення 1103899,56 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 24872030,53 грн. та 492714,05 грн.

Ухвалою суду від 15.05.2015р. за даним позовом порушено провадження справі, залучено до участі у справі в якості третьої особи що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Хосаро" та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 08.06.2015р. Вимоги до сторін по підготовці справи до розгляду в судовому засіданні висвітлені в ухвалі.

З підстав, наведених в ухвалі суду від 08.06.2015р., розгляд справи відкладено на 24.06.2015р., а з підстав наведених в ухвалі суду від 24.06.2015р. на 06.07.2015р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між позивачем та ТзОВ «ХоСаРо» було укладено 28.12.2012р. кредитний договір №KU019115, на виконання умов якого відповідачу надано кошти в сумі 1173798,00 доларів США. Відповідач зобов'язувався протягом дії договору сплачувати проценти за користування коштами та повернути суму кредиту у визначений в договорі строк, а в разі неналежного виконання обов'язків по договору - на вимогу позивача повернути суму кредиту достроково.В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 28 грудня 2012 року між Банком і відповідачем у справі укладено договір поруки №КU 019115/S-2. Відповідно до п.1.2 договору поруки поручитель зобов»язується відповідати перед кредитором солідарно із боржником в повному обсязі за своєчасне виконання боржником його зобов»язань за договором основного зобов»язання. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань по кредитному договору, позивач звернувся з вимогою про дострокове повернення суми кредиту та нарахованих процентів. Однак, відповідач свої зобов'язання щодо сплати процентів та повернення суми кредиту виконав частково, на дату подання позову до суду заборгованість становила 1 103 899,56 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 24 872 030,53 грн. (курс НБУ станом на 24.04.2015 року становить : 1 долар США -22,531063 грн.) та 492 714,05 грн., з яких: 1040312,66 доларів США (23 439 350,08 грн.) заборгованість по кредиту, 63586,90 доларів США (1432680,45 грн.) - заборгованість по відсотках, 64528,70 грн. нарахованої комісії, 428185,35 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань по кредитному договору. У зв'язку з цим, просив стягнути з відповідача на користь позивача вказану у позові суму заборгованості. Позов поданий на підставі ст..ст. 525,526,554,589,610,611,1050,1054 ЦК України.

03.07.2015 р. за вх.№2814/15 представником позивача через канцелярію суду подано заяву про уточнення позовних вимог ( яка фактично є заявою про збільшення розміру позовних вимог), в якій просив стягнути з відповідача суму заборгованості, яка становить 1128640,39 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 23 707 338,56 грн. (курс НБУ станом на 01.07.2015р. : 1 дол.США = 21,005219 грн.) та 142 834,32 грн., в тому числі 1040312,66 доларів США ( що еквівалентно 21 851 995,25 грн.) заборгованість по кредиту, 88327,73 доларів США ( що еквівалентно 1 855 343,31 грн.) заборгованість по відсотках, 70369,70 грн. заборгованість по комісії, 72464,62 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань по кредитному договору. Окрім того, просив стягнути з відповідача судові витрати в сумі 74 907,00 грн. ( з яких : 73080,00 грн. за подання позовної заяви та 1827,00 грн. за подання заяви про забезпечення позову).

Судом встановлено, що заява відповідає вимогам ст. 22 ГПК України, а отже подальший розгляд справи здійснюється щодо вимог позивача, зазначених у заяві про зменшення позовних вимог.

В судових засіданнях представник відповідача підтвердив наявність заборгованості відповідача перед позивачем, однак ствердив, що сума заборгованості є меншою, ніж заявлено позивачем ( а саме, по нарахованих відсотках).

Позивачем разом із позовною заявою було подано клопотання від 12.05.2015р. №10-3/9766 (вх.№1989/15 від 13.05.2015р.) про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 08.06.2015р. клопотання ПАТ "ВіЕс Банк" від 12.05.2015р. №10-3/9766 про забезпечення позову відхилено.

03.07.2015 р. за вх..№2815/15 відповідачем через канцелярію суду подано клопотання про призначення у справі судової фінансово-кредитної експертизи.

Згідно абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. №4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Розглянувши вказане клопотання, проаналізувавши зміст поставлених питань, що пропонуються на вирішення експертизи, виходячи із наявних у справі станом на час прийняття рішення у справі документів, зокрема які подані позивачем в обґрунтування заявлених до стягнення сум і за результатами перевірки розрахунку відповідача, пояснення та обґрунтування причин, які обумовили виникнення розбіжностей у розрахунках між позивачем та відповідачем по нарахованих відсотках, а саме лише стосовно суми нарахованих відсотків відповідач заперечує позов, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні зазначеного клопотання відповідача. При цьому, суд також врахував, що жодного обґрунтування сум, які фігурують у розрахунку заборгованості по відсотках, наданому відповідачем до справи та у додаток до відзиву, останній не надав суду. Між тим , позивачем виявлено у розрахунку, на який посилається відповідач, помилки в сумах, у зв»язку із застосуванням у ньому процентної ставки, яка не відповідає фактичній, відповідно до умов кредитного договору.

14.07.2015р. за вх..№29089/15 позивач подав при супровідному листі від 13.07.2015р. №10-3/14358 довідку про часткове погашення заборгованості по пені та комісії, виписки, що підтверджують часткове погашення пені та комісії, за перечення на клопотання про проведення експертизи, висновок про причини розходження сум нарахованих процентів за кредитом, лист проведення звірки взаєморозрахунків та опис вкладення до конверту, які судом прийнято і приєднано до матеріалів справи.

14.07.2015р. за вх..№29351/15 позивач в доповнення до заперечення на проведення експертизи та на підтвердження правильності розрахунку подав висновок спеціаліста незалежної аудиторської фірми «Аудит-сервіс ІНК» з додатками, який судом прийнято і приєднано до матеріалів справи.

16.07.2015р. за вх..№ 29715/15 позивач подав довідку про стан заборгованості в якій повідомив, що 15.07.2015р. відповідачем по кредитному договору від 28.12.2012р. №KU019115 здійснено оплату по пені в сумі 72464,62 грн. та заборгованості по комісії в сумі 68972,27 грн. Враховуючи дані погашення розмір заборгованості станом на 16 липня 2015 року за кредитним договором становить :

1 040 312,66 дол США- заборгованість по тілу кредиту;

88 327,73 дол.США - заборгованість по відсотках;

1 397,43 грн. заборгованість за комісією.

В судове засідання 16.07.2015р. позивач явку представників в судове засідання забезпечив, якій позовні вимоги з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, та Довідки про стан заборгованості станом на 16.07.2015 року, підтримали.

В судове засідання 16.07.2015р. відповідач явки представника не забезпечив, причин неявки не повідомив.

Третя особа явки представника в судове засідання 16.07.2015р. не забезпечила.

Враховуючи те, що позивачем надано достатньо матеріалів для розгляду спору по суті, відповідач відзив на позов не представив, проти позову у встановленому чинним законодавством України порядку не заперечив, не забезпечив явку свого повноважного представника в судове засідання, не надав доказів сплати заборгованості, не скористався наданим йому правом на участь у судовому процесі, із заявами (клопотаннями) до суду не звертався, - суд дійшов висновку про можливість розгляду справи, відповідно до ст. 75 ГПК України, за відсутності представника відповідача та третьої особи, за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

28 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством "ВіЕс Банк" (правонаступник ПАТ «ФОЛЬКСБАНК») та Товариством з обмеженою відповідальністю «ХоСаРо» укладено Кредитний договір №КU 019115 (надалі - Кредитний договір), згідно якого Позивачем було надано Позичальнику кредит в розмірі 1 173 798,00 доларів США (один мільйон сто сімдесят три тисячі сімсот дев'яносто вісім доларів США, 00 центів), з кінцевим строком погашення не пізніше 28 грудня 2018 року.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 28 грудня 2012 року" між Банком та Публічним акціонерним товариством «ЛЬВІВСЬКЕ АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО-14630» укладено договір поруки № КU 019115.

Відповідно до п.1.2 договору поруки поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором солідарно із боржником в повному обсязі за своєчасне виконання боржником його зобов'язань за договором основного зобов'язання.

Згідно п. 12.1.8. кредитного договору в новій редакції, банк має право незалежно від інших положень кредитного договору вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині за умови настання будь-якої з викладених обставин, зокрема, утворення у позичальника простроченої заборгованості за борговими зобов'язаннями.

Згідно п. 17.2 Кредитного договору, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання Боргових зобов'язань в частині повернення кредиту /Траншу та/або сплати Процентів, Комісій, згідно з умовами Кредитного договору, Позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми несвоєчасно виконаних Боргових зобов'язань Позичальником за кожен календарний день прострочення. При цьому, сторони дійшли згоди, що нарахування пені за прострочення виконання Боргових зобов»язань , вказаних в цьому пункті здійснюються протягом всього терміну прострочки.

Відповідно до п.17.6 Кредитного договору, строки позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, процентів, комісій, пені, штрафів, штрафних санкцій за Кредитним договором встановлюються сторонами тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до п.2.4 Договору поруки, поручитель зобов'язується в повному обсязі виконати зобов'язання боржника, визначені у п.п.1.1., 1.2., договору впродовж 5(п'яти) банківських днів з моменту отримання вимоги від кредитора.

Позивачем було направлено Відповідачу повідомлення-вимогу №09-2/822 від 19 січня 2015 року.

Однак, дане повідомлення-вимога, яка була одержана адресатом, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, залишена без належного реагування, повне чи часткове погашення заборгованості за Кредитним договором не проведено.

Як вбачається з матеріалів справи, пояснень представників сторін, відповідач свої зобов'язання перед позивачем щодо повернення суми кредиту по кредитному договору виконав частково, заборгованість відповідача перед позивачем становить станом на час прийняття рішення у справі 1 128 640,39 дол. СШа ( що еквівалентно 23 707 338,56 грн. станом на 01.07.2015р. ) : 1 040 312,66 дол.США =21 851 995,25 грн. заборгованість заборгованість по тілу кредиту;88 327,73 дол.США (що еквівалентно 1 855 343,31 грн)- заборгованість по відсотках;1 397,43 грн. заборгованість за комісією.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов'язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1048 ЦК України передбачено, що розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

За таких обставин, суд дійшов висновку про прострочення виконання зобов'язання боржником, що в свою чергу є підставою для стягнення з нього суми боргу, оскільки, відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України, одностороння відмова від виконання договору не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 4 ст. 231 ГК України встановлено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до п. 17.2. кредитного договору в новій редакції, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання боргових зобов'язань в частині повернення кредиту/траншу та/або сплати процентів, комісій, згідно з умовами кредитного договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань позичальником за кожен календарний день прострочення.

Враховуючи, що відповідачем здійснено оплату по пені в сумі 72464,62 грн. та заборгованості по комісії в сумі 68972,27 грн., то в цій частині позовні вимоги підлягають припиненню на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України.

Проте, заборгованість у розмірі 1397,43 грн. по комісії залишилась непогашеною, і підлягає до стягнення.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані поданими доказами, а загальна сума заборгованості, яка підтверджена матеріалами справи та підлягає до задоволення, складає 1128640,39 доларів США, з яких: 1040312,66 доларів США заборгованості по кредиту, 88327,73 доларів США заборгованість по відсотках, 1397,43 грн. по пені та комісії.

Оскільки спір виник з вини відповідача, судові витрати по розгляду справи відповідно до ст. 49 ГПК України необхідно покласти на відповідача.

У сзадоволенні заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення позову суд відмовив. Чинним законодавством не передбачено відшкодування позивачу понесених судових витрат в розмірі 1827,00 грн. за подання на розгляд до суду заяви про забезпечення позову.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 530, 543, 553, 554, 572, 575, 589, 599, 610, 612, 625, 626, 1048, 1054 ЦК України, ст. 193, 230, 231, 232 ГК України та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 75, 80, 82, 83, 84, 85, 115, 116 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Львівське автотранспортне підприємство-14630» (79019, м.Львів, вул.Городницька, 47, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк" (79000, м. Львів, вул. Грабовського, 11 код ЄДРПОУ 19358,39 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 23707338,56 грн.: 1 040 312,66 дол.США (що еквівалентно 21 851 995,25 грн.) заборгованість по тілу кредиту; 88 327,73 дол.США (що еквівалентно 1 855 343,31 грн.) - заборгованість по відсотках;1 397,43 грн. заборгованість за комісією, а також стягнути 73 080 грн. 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

4. Провадження у справі в частині позову про стягнення 72 464,64 грн. пені та 68 972,27 грн. комісії - припинити.

В судовому засіданні 16.07.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 17.07.2015 р.

Суддя Кітаєва С.Б.