ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2015 р. Справа № 917/875/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В. , суддя Білецька А.М.

при секретарі Кохан Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з"явився

відповідача - Юрченко В.С. (дов. № 01/2919 від 02.07.2015р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Колективного підприємства "Полтавська бавовнопрядильна фабрика", м. Полтава (вх. №3475 П/3) на рішення господарського суду Полтавської області від 09.06.2015р. у справі № 917/875/15

за позовом Колективного підприємства "Полтавська бавовнопрядильна фабрика", м. Полтава

до Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Полтава

про визнання недійсним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року Колективне підприємство "Полтавська бавовнопрядильна фабрика", м. Полтава звернулось до господарського суду Полтавської області із позовною заявою про визнання недійсним та скасування рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.02.2015р. № 01/29-рш по справі № 01-02-50/165-2014.

Заявою про зміну підстав позову (вх. № 7271 від 18.05.2015р.), поданою позивачем до початку розгляду господарським судом справи по суті, позивач змінив підстави позову і подальший розгляд справи проводився господарським судом Полтавської області із врахуванням змінених позовних вимог в редакції заяви від 18.05.2015р.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 09.06.2015р. по справі № 917/875/15 (суддя Безрук Т.М.) у позові відмовлено повністю.

Позивач з даним рішенням суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що висновки, викладені у рішенні не відповідають обставинам справи, а рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким визнати недійсним та скасувати рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.02.2015р. № 01/29-рш по справі № 01-02-50/165-2014.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач послався на те, що судом при відмові в позові порушено норми чинного законодавства, зокрема статтю 31 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік", пункт 8 Закону України від 28.12.2014 № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 13.08.2014р. № 408 "Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами", пункт 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", статтю 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції", Методику визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 р. № 49-р, оскільки позивач не займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, пункт 1 статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції закону до 19.01.2013 року) та абзац 4, 5 частини 1 статті 38 цього Закону в новій редакції.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому повністю заперечує проти вимог позивача, які викладені в апеляційній скарзі, вважає рішення суду першої інстанції у даній справі законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу позивача просить залишити без задоволення, як безпідставну.

06.07.2015р. на адресу суду апеляційної інстанції від арбітражного керуючого, ліквідатора КП "Полтавська бавовнопрядильна фабрика" - С.М. Болтіка надійшла заява вих. № 02-01/234 від 01.07.2015р. (вх. № 10257 від 06.07.2015р.), в якій позивач просить проводити судове засідання, призначене на 14.07.2015р., без участі його представника, оскільки представник КП "Полтавська бавовнопрядильна фабрика" не зможе взяти участь в судовому засіданні, у зв'язку з відсутністю коштів на відрядження, пов'язаних із явкою до суду.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції належним чином створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, зокрема вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, а також з огляду на те, що явку представників сторін у дане судове засідання не визнано обов'язковою, правову позицію сторін підтверджено письмовими доказами, позивач просить розглянути апеляційну скаргу без участі його представника, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача за наявними у ній матеріалами.

Згідно з частинами 1, 2 статті 101 та пункту 7 частини 2 статті 105 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. У постанові мають бути зазначені: обставини справи, встановлені апеляційною інстанцією, доводи, за якими апеляційна інстанція відхиляє ті чи інші докази, мотиви застосування законів та інших нормативно-правових актів.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при винесенні оскарженого рішення, заслухавши у судовому засіданні 14.07.2015р. уповноваженого представника відповідача, який просить рішення господарського суду у даній справі залишити без змін, а доводи апеляційної скарги відхилити, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, з огляду на нижченаведене.

Із матеріалів справи вбачається, що до Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України надійшла направлена для розгляду прокуратурою Полтавської області листом від 21.10.14 № 07/1-1203-14 (вх. № 01/146 від 24.10.14р.) колективна заява мешканців гуртожитків в м. Полтава по вул. Пушкіна, на дії КП "Полтавська бавовнопрядильна фабрика" в частині установлення плати за житлово-комунальні послуги у гуртожитках № 108 та 110 в розмірі 278 грн. за ліжко-місце щомісячно.

Копія даної заяви та листа прокуратури знаходяться в матеріалах справи (аркуші 57-59).

З метою розгляду вказаної колективної заяви Полтавським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України було направлено вимоги про надання відповідної інформації (аркуші справи 61, 66, 68, 70):

- Полтавській обласній державній адміністрації - вимогу від 11.11.2014р. № 01/5638;

- КП "Полтавська бавовнопрядильна фабрика" (копія арбітражному керуючому Болтіку С.М.) - вимогу від 11.11.14р. № 01/5639 про надання інформації та документів для проведення перевірки щодо встановлення позивачем тарифів на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 278 грн. за одне ліжко-місце щомісячно, сплати мешканцями на протязі року за проживання на рахунок підприємства, знаходження на балансі КП «Полтавська бавовнопрядильна фабрика» гуртожитків по вул. Пушкіна, 108, 110;

- заявникам - мешканцям гуртожитків в м. Полтава по вул. Пушкіна, 108 та 110 - лист від 11.11.14р. № 01/5640;

- Полтавській міській раді - вимогу від 20.11.14р. №01/5809

У своїй відповіді Полтавська обласна державна адміністрація повідомила, що за розпорядженням голови Адміністрації встановлено граничний розмір плати за проживання в гуртожитках в розмірі 180,00 грн. за одне ліжко-місце в місяць (аркуші справи 62-65).

На вимогу відповідача заявники - мешканці гуртожитків в м. Полтава по вул. Пушкіна, 108 та 110 надали квитанції на сплату 278,00 грн. плати за проживання (аркуш справи 69).

У відповідь на лист-вимогу відповідача від 11.11.2014р. № 01/5639 про надання інформації та документів для проведення перевірки ліквідатор КП «Полтавська бавовнопрядильна фабрика» - Болтік С.М. повідомив про те, що підстави для перевірки Підприємства - відсутні. Витребуваної Полтавським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України інформації не надав, повідомивши про це листом від 18.11.2014р. № 02-01/277 (аркуш справи 67).

За результатами аналізу отриманої інформації на засіданні адміністративної колегії територіального відділення Комітету прийнято розпорядження від 25.11.2014р. № 01/171-р про початок розгляду справи № 01-02-50/165-2014 за ознаками порушення законодавства про захист економічної конкуренції в діях КІЇ "Полтавська бавовнопрядильна фабрика" щодо установлення та взяття плати за проживання мешканців гуртожитків в м. Полтава по вул. Пушкіна, 108 та 110 у розмірі 278 грн. за ліжко-місце щомісячно при встановленому граничному розмірі плати на рівні 180,00 грн. за одне ліжко-місце, передбаченого пунктом 2 статті 50 та частиною першою статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку шляхом вчинення дій, що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку (аркуші справи 74-75).

Відповідно до резолютивної частині рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.02.15р. № 01/29-рш по справі № 01-02-50/165-2014:

1) визнано, що за результатами діяльності у 2011-2014 роках та у період з 01.01.2015р. по даний час колективне підприємство "Полтавська бавовнопрядильна фабрика" займає монопольне (домінуюче) становище на ринку утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в межах обслуговуючих підприємством територій гуртожитків по вул. Пушкіна, 108 та 110 в м. Полтава з часткою 100%;

2) визнано дії колективного підприємства "Полтавська бавовнопрядильна фабрика" щодо установлення та взяття плати за проживання мешканців гуртожитків в м. Полтава по вул. Пушкіна, 108 та 110 у розмірі 278 грн. за ліжко-місце щомісячно у період з 18.08.2011р. по даний час при встановленому розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації від 27.07.2011 № 300 граничному розмірі вищезазначеної плати на рівні 180,00 грн. за одне ліжко-місце (з урахуванням ПДВ) порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50 та частиною першою статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним "(домінуючим) становищем на ринку утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в межах обслуговуючих підприємством територій гуртожитків по вул. Пушкіна, 108 та 110 в м. Полтава, шляхом вчинення дій, що призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку;

3) визнано бездіяльність колективного підприємства "Полтавська бавовнопрядильна фабрика" в частині не укладення договорів про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій із мешканцями гуртожитків по вул. Пушкіна, 108 та 110 в м. Полтава порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50 та частиною першою статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в межах обслуговуючих підприємством територій гуртожитків по вул. Пушкіна, 108 та 110 в м.Полтава, що може призвести до ущемлення інтересів споживачів, яке було б неможливою за умов існування значної конкуренції на ринку;

4) за порушення законодавства про захист економічної конкуренції та зазначене у пункті 2 цього рішення, накладено на Колективне підприємство "Полтавська бавовнопрядильна фабрика" штраф у розмірі 68000,00 (шістдесят вісім тисяч) гривень, що становить 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

5) за порушення законодавства про захист економічної конкуренції та зазначене у пункті 3 цього рішення, накладено на колективне підприємство "Полтавська бавовнопрядильна фабрика" штраф у розмірі 68000,00 гривень;

6) зобов'язано Колективне підприємство "Полтавська бавовнопрядильна фабрика" припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції шляхом взяття із мешканців гуртожитків по вул. Пушкіна, 108 та 110 в м. Полтава плати за проживання у гуртожитках (за ліжко-місце щомісячно) з дотриманням вимог розпорядження голови Полтавської обласної державної адміністрації від 27.07.2011 № 300 "Про встановлення граничного розміру плати за проживання в гуртожитках";

7) зобов'язано Колективне підприємство "Полтавська бавовнопрядильна фабрика" припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції шляхом вжиття заходів щодо здійснення перерахунків мешканцям гуртожитків по вул. Пушкіна, 108 та 110 в м. Полтава плати за проживання у гуртожитках (за ліжко-місце щомісячно), у розмірі, що перевищує граничний розмір вищезазначеної плати на рівні 180,00 грн. за одне ліжко-місце (з урахуванням ПДВ), встановлений розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації від 27.07.2011 № 300 "Про встановлення граничного розміру плати за проживання в гуртожитках", за період з 18.08.2011р. по даний час;

8) зобов'язано Колективне підприємство "Полтавська бавовнопрядильна фабрика" вжити заходи щодо укладення договорів про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій із мешканцями гуртожитків по вул. Пушкіна, 108 та 110 в м. Полтава у відповідності до вимог чинного законодавства.

Згідно частини 2 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення органів Антимонопольного комітету України є обов'язковими до виконання.

Матеріалами справи підтверджується, що 03.03.2015р. позивач отримав дане рішення Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України разом із супровідним листом від 25.02.2015р. за № 01/881 (аркуш справи 11).

Частиною 3 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

У разі незгоди із висновками Антимонопольного комітету заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено (частина 1 статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

КП "Полтавська бавовнопрядильна фабрика" скориставшись наданим правом на оскарження рішення Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України звернулось до господарського суду Полтавської області 24.04.2015р., тобто у межах двомісячного строку на оскарження, із даним позовом, в якому просить визнати недійсним та скасувати рішення Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.02.15р. № 01/29-рш по справі № 01-02-50/165-2014.

В обґрунтування своїх вимог (з урахуванням заяви про зміну підстав позову) позивач зазначив, що відповідачем порушено:

- статтю 31 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік",

- пункт 8 Закону України від 28.12.2014 № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України",

- постанову Кабінету Міністрів України від 13.08.2014р. № 408 "Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами",

- пункт 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", оскільки оскаржуване рішення приймалось в інтересах заявників, які нібито є споживачами послуг з утримання гуртожитку по вул. Пушкіна, 110, хоча жоден із споживачів даних послуг (мешканців гуртожитку по вул. Пушкіна, 110 з жодною заявою не звертався. Заявники не є споживачами послуг з утримання гуртожитку по вул. Пушкіна, 110;

- статтю 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції",

- Методику визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 р. № 49-р, оскільки позивач не займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару;

- пункт 1 статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції закону до 19.01.2013 року) та абзац 4, 5 частини 1 статті 38 цього Закону в новій редакції.

Протягом всього розгляду справи відповідач заперечував проти заявлених позивачем вимог та доводів, наведених в їх обґрунтування про скасування рішення, та мотивуючи свою правову позицію по справі (аркуші справи 26-33, 151-154) посилався на те, що справа була порушена на підставі колективної заяви мешканців гуртожитків на дії позивача щодо установлення плати за житлово-комунальні послуги у гуртожитках; позивач відмовлявся надавати інформацію по суті порушень; відповідач має право розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами згідно ст.ст. 7, 17, 35, 36 Закону України "Про Антимонопольний комітет"; мешканці гуртожитків є споживачами послуг позивача; позивачем встановлена плата за проживання у гуртожитках у розмірі 278,00 грн. за ліжко-місце в порушення розпорядження голови Полтавської обласної державної адміністрації від 27.07.2011р. № 300, яким граничний розмір плати встановлений на рівні 180,00 грн. за одне ліжко-місце (з урахуванням ПДВ); зазначені дії призвели до ущемлення інтересів споживачів; позивачем не були укладені договори на надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій, що є порушенням діючого законодавства; позивач займає монопольне становище на ринку утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в межах обслуговуючих підприємством територій гуртожитків по вул. Пушкіна, буд.108 та буд.110 в м. Полтаві; визнання позивача банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури за постановою господарського суду Полтавської області від 12.08.2003р. по справі № 10/45 не перешкоджає розгляду справи про порушення економічної конкуренції та накладенню штрафу за таке порушення, оскільки даний штраф не пов'язаний з невиконанням чи неналежним виконанням позивачем грошового зобов'язання (в тому числі щодо сплати податків і зборів) та не є заходами, спрямованими на забезпечення виконання цих зобов'язань відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", з посиланням на оглядовий лист Вищого господарського суду України від 24.12.2014р. № 01-06/2304/14 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням конкурентного законодавства".

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, дослідивши всі обставини в їх сукупності, оцінивши надані сторонами докази в обґрунтування їх вимог та заперечень, місцевий господарський суд визначився, що в даному випадку правові підстави для скасування оспорюваного позивачем рішення Антимонопольного комітету - відсутні, адже дії відповідача узгоджуються із вимогами чинного законодавства, рішення відповідає Законам України і обставинам справи, що в даному випадку регулюють відносини сторін, в зв'язку з чим в позові повинно бути відмовлено.

Розглянувши справу повторно в межах наданих суду апеляційної інстанції повноважень, колегія суддів дійшла висновку підтримати правову позицію місцевого господарського суду і також вважає, що в даному випадку позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Стаття 33 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі статтею 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем не доведено судам жодними належними та допустимими доказами те, що у даній справі існують правові підстави для визнання недійсним та скасування рішення Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.02.15р. № 01/29-рш по справі № 01-02-50/165-2014.

Так, господарським судом в мотивувальній частині рішення обґрунтовано зроблено посилання на пункт 12 Додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1996 р. № 1548 "Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)" (в редакції станом на 27.07.2011р.), в якому зазначено, що зокрема обласні державні адміністрації регулюють (встановлюють) граничний розмір плати за проживання в гуртожитках (крім студентських гуртожитків) громадян України, осіб без громадянства та іноземців, які займають приміщення, що знаходяться у спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних відносинах.

Позивач такими повноваженнями не наділений, а отже самостійне підвищення ним сплати вартості за проживання в гуртожитках по вул. Пушкіна, буд.108 та буд.110 в м. Полтаві в сумі 278,00 грн. за одне ліжко-місце в місяць є порушенням вимог чинного законодавства.

Натомість на виконання даної постанови розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації від 27.07.2011р. № 300 було встановлено граничний розмір плати за проживання в гуртожитках на рівні 108,00 грн. за одне ліжко-місце в місяць, яке зареєстроване в Головному управлінні юстиції у Полтавській області 29.07.2011р. за № 162/1739 (аркуш справи 63).

Офіційна публікація вказаного розпорядження була проведена в офіційній газеті "Зоря Полтавщини" за 17.08.2011р. № 128, що підтверджено довідкою головного редактора (аркуш справи 102).

Твердження позивача про те, що відповідачем порушено статтю 31 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік", пункт 8 Закону України від 28.12.2014 № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", постанову Кабінету Міністрів України від 13.08.2014р. № 408 "Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами", не знайшли свого підтвердження ні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції, ні під час розгляду його апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що господарським судом обґрунтовано та змістовно відхилено ці доводи позивача, оскільки саме за результатами аналізу інформації, отриманої від заявників - мешканців гуртожитку по вул. Пушкіна, 108 у м. Полтава та від Полтавської районної адміністрації на засіданні адміністративної колегії територіального відділення, яке відбулось 25.11.2014р., у відповідності до норм статей 35, 36 та 37 Закону України "Про захист економічної конкуренції" було розпочато розгляд справи № 01-02-50/165-2014 за ознаками порушення законодавства про захист економічної конкуренції в діях КП «Полтавська бавовнопрядильна фабрика» щодо установлення та взяття плати за проживання мешканців гуртожитків в м. Полтава по вул. Пушкіна, 108 та 110 у розмірі 278 грн. за ліжко - місце щомісячно при встановленому розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації від 27.07.2011р. № 300 граничному розмірі вищезазначеної плати на рівні 180,00 грн. за одне ліжко - місце (з урахуванням ПДВ), передбаченого пунктом 2 статті 50 та частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку шляхом вчинення дій. що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

При цьому суд першої інстанції виходив із правового аналізу положень статті 31 Закону України від 16 січня 2014 року № 719-VII "Про Державний бюджет України на 2014 рік", пункту 8 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України від 28.12.2014 №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", статті 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" від 26 листопада 1993 року № 3659-ХІІ (зі змінами), статті 35 та пункту 1 частини першої статті 36 Закону України "Про захист економічної конкуренції", Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (затвердж. розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19 квітня 1994 № 5, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 6 травня 1994р. за № 90/299 у редакції розпорядження Антимонопольного комітету України від 29 червня 1998 року № 169-р, за реєстр. в Міністерстві юстиції України 22 липня 1998 року за № 471/2911), Положення про порядок проведення перевірок додержання законодавства про захист економічної конкуренції затверджене розпорядженням Антимонопольного комітету України від 25.12.01 № 182-р (із змінами і доповненнями), за якими встановив, що законодавець чітко розмежовує поняття "проведення перевірки" Антимонопольним комітетом та "розгляд справи" цим органом, і ці процедури є різними за своїм правовим змістом.

В даному випадку перевірка позивача відповідачем не проводилася, а направлення територіальним відділенням Комітету вимоги до позивача відбувалося у зв'язку з розглядом колективної заяви мешканців та початком розгляду справи № 01-02/50/165-2014р. за ознаками порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Направлення відповідачем вимоги про надання інформації до КП "Полтавська бавовнопрядильна фабрика", у зв'язку з розглядом колективної заяви мешканців гуртожитків та розглядом справи не є перевіркою цього суб'єкта господарювання у розумінні вищезазначених норм чинного законодавства, відповідних правил та положень, а є лише способом одержання необхідної інформації для виконання покладених на орган Антимонопольного комітету України обов'язків.

Обмеження, що встановлені статтею 31 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік", пунктом 8 Закону України від 28.12.2014 № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" та постанова Кабінету Міністрів України від 13.08.2014р. № 408, на даний випадок не розповсюджуються, а дії територіального відділення Комітету з направлення вимоги про отримання інформації не суперечать вимогам чинного законодавства.

Ці висновки зроблені господарським судом з урахуванням правової позиції, що викладена у постанові Полтавського окружного адміністративного суду від 15.12.2014р. у справі № 816/4745/14 та ухвалі Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.02.2015р. у справі № 816/4745/14 за позовом КП "Полтавська бавовнопрядильна фабрика" до Полтавського обласного територіального відділення Комітету та до в.о. голови територіального відділення Комітету Сундалової M.B. про визнання протиправною та скасування вимоги голови територіального відділення Комітету від 11.11.2014р. № 01/5639; рішеннями господарського суду Полтавської області від 02.04.2015р. по справі № 917/364/15 за позовом КП "Полтавська бавовнопрядильна фабрика" до територіального відділення Комітету про визнання недійсним та скасування рішення адміністративної колегії територіального відділення Комітету та від 09.04.2015р. по справі № 917/514/15 за позовом КП "Полтавська бавовнопрядильна фабрика" до територіального відділення Комітету про визнання недійсним та скасування рішення адміністративної колегії територіального відділення Комітету (аркуші справи 43-56).

Цими судовими рішеннями встановлено правомірність направлення відповідачем позивачу вимоги від 11.11.2014р. № 01/5639 про надання інформації, пов'язаної з розглядом даної колективної заяви мешканців гуртожитків в м. Полтава по вул. Пушкіна, 108 та 110.

У своїй апеляційній скарзі позивач посилається на те, що відповідач в порушення пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" прийняв рішення в інтересах заявників, які не є споживачами послуг з утримання гуртожитку по вул. Пушкіна, 110.

Однак дані твердження позивача не заслуговують на увагу, оскільки положення цієї норми жодним чином не обмежують коло осіб, які мають право на подачу заяв про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Натомість Антимонопольний комітет України у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції має повноваження розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами.

Відповідачем була розглянута направлена прокуратурою Полтавської області листом від 21.10.14 № 07/1-1203-14 колективна заява мешканців гуртожитків в м. Полтава по вул. Пушкіна на дії КП "Полтавська бавовнопрядильна фабрика" щодо установлення плати за проживання у гуртожитках по вул. Пушкіна, 108 та 110 у розмірі 278 грн. за ліжко - місце щомісячно, що перевищує встановлений розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації від 27.07.2011 № 300 граничний розмір вищезазначеної плати на рівні 180,00 грн. за одне ліжко - місце (з урахуванням ПДВ) (аркуш справи 57-59).

Дії відповідача у повному обсязі узгоджуються із Правилами розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19 квітня 1994 № 5, якими визначено, що особами, які мають право подавати заяву згідно чинного конкуренційного законодавства є суб'єкти господарювання - конкуренти, постачальники чи покупці відповідача та інші фізичні та юридичні особи, які можуть підтвердити, що дії чи бездіяльність відповідача, визначені зазначеними законами як порушення законодавства про захист економічної конкуренції, можуть безпосередньо і негативно вплинути на їхні права (абзац 3 пункт 17 Правил).

Поряд із зазначеними обставинами у рішенні господарського суду знайшло своє відображення і те, що:

- в ході розгляду справи № 01-02-50/165-2014 до територіального відділення Комітету надійшов лист прокуратури Полтавської області від 21.11.2014р. № 07/1-1203-14 щодо розгляду направленої їм відділом з питань звернень громадян Апарату Верховної Ради України колективної заяви мешканців вищевказаних гуртожитків в м. Полтава по вул. Пушкіна (аркуш справи 80-83);

- відповідач при розгляді справи № 01-02-50/165-2014 встановив, що по даний час з мешканців гуртожитків в м. Полтава по вул. Пушкіна, 108, та по вул. Пушкіна, 110 позивачем береться плата за проживання у розмірі 278 грн. за ліжко - місце щомісячно у період з 18.08.2011р., при встановленому розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації від 27.07.2011 № 300 граничному розмірі вищезазначеної плати на рівні 180,00 грн. за одне ліжко - місце (з урахуванням ПДВ);

- КП "Полтавська бавовнопрядильна фабрика" листами від 04.12.2014р. №02-01/2798, від 08.12.2014р. № 02-01/299 повідомило, що плата за проживання у гуртожитках в м. Полтава по вул. Пушкіна, 108 та 110 становить 278 грн. за ліжко - місце щомісячно. Крім плати за проживання у вказаних гуртожитках будь - яких інших рахунків за житлово-комунальні послуги мешканцям не виставляється. Вказана плата за інформацією підприємства (лист від 30.12.14р. № 02-01/342) застосовується із 01.01.2011р. по даний час (на момент прийняття спірного рішення) (аркуші справи 88, 93-94);

- в ході розгляду справи № 01-02-50/165-2014 територіальним відділенням Комітету доведено, та не заперечується позивачем, що КП "Полтавська бавовнопрядильна фабрика" не укладено договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій як із мешканцями гуртожитків в м. Полтава по вул. Пушкіна, 108, так і з мешканцями по вул. Пушкіна, 110, що призводить до відсутності обов'язків та відповідальності з боку сторін, а також до відсутності прав споживача отримувати своєчасно і відповідної якості послуги, права на здійснення перерахунків в разі надання неякісних послуг та відстоювати свої права в судових інстанціях.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що позивач своїми діями продовжує ущемляти права та інтереси споживачів, що в даному випадку є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема пункт 2 статті 50 та частину першу статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в межах обслуговуючих підприємством територій гуртожитків по вул. Пушкіна, 108 та 110 в м. Полтава, шляхом вчинення дій, що призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Також господарський суд мотивовано встановив, бездіяльність позивача щодо не укладення відповідних договорів із мешканцями зазначених гуртожитків є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50 та частиною першою статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в межах обслуговуючих підприємством територій гуртожитків по вул. Пушкіна, 108 та 110 в м. Полтава, може призвести до ущемлення інтересів споживачів, яка була б неможливою за умов існування значної конкуренції на ринку.

За таких обставин, колегія суддів повністю погоджуючись із висновками господарського суду також вважає, що рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.02.15р. № 01/29-рш по справі № 01-02-50/165-2014 є законним та обґрунтованим, а накладення штрафів за вказані вище порушення законодавства про захист економічної конкуренції на КП "Полтавська бавовнопрядильна фабрика" здійснене на підставі частини п'ятої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Визначені в пунктах 6, 7 та 8 резолютивної частини рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.02.15р. № 01/29-рш по справі № 01-02-50/165-2014 приписи про зобов'язання позивача припинити вказані порушення законодавства, вжити заходи щодо здійснення перерахунків плати за проживання в гуртожитках та щодо укладення з мешканцями договорів про надання послуг з утримання будинків і прибудинкових територій, також визнаються судом першої та апеляційної інстанції такими, що прийняті в межах повноважень наданих Антимонопольному комітету України положень статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Згідно з приписами зазначеної норми за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про: припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу; усунення наслідків порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Позиція заявника апеляційної скарги про те, що відповідачем невірно та в порушення вимог пункту 6.1. Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002р. № 49-р, визначено територіальні (географічні) межі ринку, спростовується наявними у справі матеріалами, яким судом першої інстанції надано належно правову оцінку.

Всі наявні у справі документальні докази свідчать про те, що в межах території гуртожитків по вул. Пушкіна, 108 та 110 в м. Полтава, що знаходяться на балансі КП "Полтавська бавовнопрядильна фабрика", в межах обслуговуючих підприємством територій, єдиним суб'єктом господарювання, що надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, є КП "Полтавська бавовнопрядильна фабрика", а територіальними (географічними) межами ринку утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для КП "Полтавська бавовнопрядильна фабрика" визначено обслуговуючі даним підприємством території гуртожитків по вул. Пушкіна, 108 та 110 в м. Полтава.

Зокрема вказані обставини підтверджуються:

- листом позивача від 04.12.2014р. № 02-01/2798, який останній підтвердив, що гуртожитки по вул. Пушкіна, 108 та 110 в м. Полтава знаходяться на балансі даного підприємства;

- листом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській області від 17.03.2011р. № 11-03/1383 (аркуші справи 88-89);

- листом позивача від 04.12.14р. № 02-01/2798, згідно з яким підставою для вселення і проживання у гуртожитках є спеціальні ордери;

- листом позивача від 30.12.2014р. № 02-01/342, зі змісту якого вбачається, що обсяг діяльності підприємства з утримання гуртожитків по вул. Пушкіна, 108 та 110 (прибирання місць загального користування, прибирання прибудинкової території, технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення, поточний ремонт, підготовка будинків до експлуатації в осінньо - зимовий період) в грошовому виразі за 2013 рік склав 635073,90 грн., а за 2014 рік - 564303,83 грн. (аркуш справи 94).

Відповідно до статті 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції" суб'єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо: на цьому ринку у нього немає жодного конкурента; не зазнає значної конкуренції внаслідок обмеженості можливостей доступу інших і суб'єктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, наявності бар'єрів для доступу на ринок інших суб'єктів господарювання, наявності пільг чи інших обставин. Суб'єкт господарювання, який заперечує зайняття ним монопольного (домінуючого) становища на ринку товару, має довести, що на цьому ринку у нього є конкуренти або що він зазнає значної конкуренції.

Позивачем не спростовані дані, що його підприємство фактично займає монопольне (домінуюче) становище на ринку утримання будинків споруд та прибудинкових територій в межах обслуговуючих підприємством територій гуртожитків по вул. Пушкіна, 108 та 110 в м. Полтава. Відповідні докази ні суду першої ні, апеляційної інстанції не надані.

Отже, висновки відповідача, що викладені у пункті 1 резолютивної частини оскаржуваного позивачем рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.02.15р. № 01/29-рш по справі № 01-02-50/165-2014 про те, що у 2011-2014 роках та у період з 01.01.2015р. по даний час колективне підприємство "Полтавська бавовнопрядильна фабрика" займає монопольне (домінуюче) становище на ринку утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в межах обслуговуючих підприємством територій гуртожитків по вул. Пушкіна, 108 та 110 в м. Полтава з часткою 100,0 % зроблений у відповідності до статті 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції", вимог Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, за результатами проведених досліджень та за підсумками діяльності, - є обґрунтованими та такими, що не спростовані відповідачем жодними доказами.

Що стосується твердження заявника апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при відмові в задоволенні позову порушено пункт 1 cтатті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції закону до 19.01.2013 року) та абзаци 4, 5 частини 1 статті 38 цього ж Закону в новій редакції, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Згідно з постановою господарського суду Полтавської області від 12.08.2003р. у справі № 10/45 колективне підприємство "Полтавська бавовнопрядильна фабрика" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру (аркуш справи 156) і на даний час ліквідаційна процедура не закінчена, що підтверджено даними Єдиного державного реєстру судових рішень по справі № 10/45.

Оскільки нарахування, застосовані відповідачем на підставі Закону України "Про захист економічної конкуренції", в даному випадку не пов'язані з невиконанням чи неналежним виконанням грошового зобов'язання або зобов'язання щодо сплати податків і зборів та не є заходами, спрямованими на забезпечення виконання цих зобов'язань, відповідно до положень статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", тому положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не застосовуються до відносин сторін у цій справі.

Вирішуючи питання щодо правомірності заявлених позовних вимог, судами приймаються до уваги висновки постанови Верховного Суду України від 24.12.2013 р. № 3-36гс13 у справі № 922/710/13-г (реєстровий номер в ЄДРСР 36475630), згідно з правовою позицією якого штраф та пеня, застосовані органами антимонопольного комітету України на підставі Закону України "Про захист економічної конкуренції", не пов'язані з невиконанням чи неналежним виконанням грошового зобов'язання або зобов'язання щодо сплати податків і зборів та не є заходами, спрямованими на забезпечення виконання цих зобов'язань, відповідно до положень статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Колегія суддів застосовує вказану правову позицію Верховного суду при вирішенні даної справи з метою єдності судової практики. Жодних підстав для відступу від зазначених у постанові Верховного суду висновків судами першої та апеляційної інстанції не встановлено.

Окрім того, Вищим господарським судом України в оглядовому листі від 24.12.2014р. за № 01-06/2304/14 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням конкурентного законодавства», а саме, в пункті 1 зазначено, що на сплату сум штрафних санкцій, застосованих органом Антимонопольного комітету України на підставі Закону України «Про захист економічної конкуренції», не поширюється мораторій, передбачений Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а нарахування, що застосовані Антимонопольним комітетом України на підставі приписів Закону, не пов'язані з невиконанням чи неналежним виконанням і грошового зобов'язання або зобов'язання щодо сплати податків і зборів та не є заходами, спрямованими! на забезпечення виконання цих зобов'язань відповідно до положень статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (постанова від 04.02.2014р. по справі № 922/770/13-г).

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів зазначає, що позивач ні під час вирішення спору у господарському суді Полтавської області, ні під час розгляду його апеляційної скарги не надав належного матеріального доказу обґрунтованості та правомірності його позовних вимог, а наведені ним в апеляційній скарзі доводи про порушення судом норм матеріального та процесуального права не обґрунтовані та не узгоджуються з наявними у справі матеріалами, його позиція про неправомірність рішення Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України не підтверджена належними та допустимими доказами. З цих обставин вимоги позивача, що зазначені в апеляційній скарзі, не підлягають задоволенню, а наведені на їх підтвердження доводи не можуть бути прийнятими до уваги колегією суддів в якості підстав для скасування прийнятого у даній справі цілком законного та обґрунтованого рішення господарського суду Полтавської області від 09.06.2015р. у справі № 917/875/15.

На підставі викладеного та керуючись статтями 32, 33, 34, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтями 105, 110 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Колективного підприємства "Полтавська бавовнопрядильна фабрика", м. Полтава залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 09.06.2015р. у справі № 917/875/15 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено 20.07.15

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Білецька А.М.