РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2015Справа №910/19410/14

За позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

до Житлового кооперативу №4

про стягнення 171 770,97 грн.

Головуючий суддя: Якименко М.М.

Судді: Бондарчук В.В.

Марченко О.В.

Представники сторін:

від позивача: Некряч А.В. - довіреність №23 від 09.01.2015 року;

від відповідача: Чернявський К.Є. - за довіреністю;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Київенерго" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Житлового кооперативу №4 про стягнення 171 770,97 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо повноти та своєчасності оплати вартості спожитої теплової енергії згідно умов Договору №1410035 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.09.2000 року.

З цих підстав, позивач просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь 149 360,97 грн. - основного боргу, 13 653,60 грн. - інфляційних втрат, 8 756,39 грн. - 3% річних, 3 435,42 грн. - судового збору.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.09.2014 року порушено провадження у справі №910/19410/14 та призначено до розгляду.

Розпорядженням Голови господарського суду міста Києва від 17.10.2014 року справу №910/19410/14 передано на розгляд судді Босому В.П., у зв'язку з перебуванням судді Васильченко Т.В. на лікарняному.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.10.2014 року справу №910/19410/14 прийнято до провадження суддею Босим В.П. та призначено до розгляду.

Розпорядженням Голови господарського суду міста Києва від 20.10.2014 року справу №910/19410/14 передано на розгляд судді Васильченко Т.В., у зв'язку з виходом судді з лікарняного.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.10.2014 року справу №910/19410/14 прийнято до провадження суддею Васильченко Т.В. та призначено до розгляду.

В судовому засіданні 01.12.2014 року, в зв'язку зі складністю справи, суд дійшов висновку про призначення колегіального розгляду даної справи.

Розпорядженням Голови господарського суду міста Києва від 01.12.2014 року призначено колегіальний розгляд справи №910/19410/14 у наступному складі суду: Головуючий суддя: Васильченко Т.В., судді: Бондарчук В.В., Марченко О.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.12.2014 року справу №910/19410/14 прийнято до провадження колегією суддів у складі: Головуючий суддя: Васильченко Т.В., судді Бондарчук В.В., Марченко О.В. та призначено до розгляду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.02.2015 у справі № 910/19410/14 призначено судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6), також зупинено провадження у справі № 910/19410/14 до надання висновків судової експертизи, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6).

Через канцелярію суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли матеріали справи №910/19410/14 без проведення експертизи.

Відповідно до ч. 3 ст. 79 ГПК України господарський суд поновлює провадження у справі після усунення обставин, що зумовили його зупинення.

Розпорядженням від 14.05.2015 року №04-23/457 керівника апарату О.М. Кривенко щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ, у зв'язку з припиненням повноважень щодо здійснення правосуддя у судді Васильченко Т.В., призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/19410/14, за наслідками якого справу було призначено на головуючого суддю Якименко М.М., склад колегії суддів: Бондарчук В.В., Марченко О.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.05.2015 року прийнято справу №910/19410/14 до провадження, поновлено провадження у справі №910/19410/14 та призначено її розгляд на 16.06.2015 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.06.2015 року розгляд справи відкладено на 24.06.2015 року.

В судовому засіданні 24.06.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

В судовому засіданні 24.06.2015 року представник відповідача позовні вимоги не визнав.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 24.06.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.09.2010 року між Акціонерною енергопостачальною організацією «Київенерго» (перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Київенерго»; далі по тексту - позивач, енергопостачальна організація) та Житловим кооперативом №4 (далі по тексту - відповідач, абонент) укладено Договір №1410035 на постачання теплової енергії у гарячій воді (далі по тексту - Договір), за умовами якого (п. 1.1. Договору) предметом цього Договору є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до п. 2.2.1. Договору, енергопостачальна організація зобов'язується постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону; гарячого водопостачання - протягом року; в кількості та в обсягах згідно з Додатком №1 до цього Договору.

Згідно з п. 2.3.1. Договору, абонент зобов'язується додержуватися кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які визначені у Додатку №1 до Договору, не допускаючи їх перевищення, та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії.

Відповідно до п. 5.1. Договору облік споживання абонентом теплової енергії проводиться по приладах обліку, розрахунковим способом.

Згідно з п. 2 Додатку № 4 до Договору «Порядок розрахунків за теплову енергію» (далі по тексту - Додаток № 4) абонент щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує: у Районному відділі теплозбуту №4 за адресою: вул. Борщагівська, буд. №171/18, розрахункова група, тел. 456-33-03:

- облікову картку фактичного споживання теплової енергії за звітній період;

- акт звіряння розрахунків на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки "Абонент" повертає в РТ-4);

- акт виконаних робіт;

- податкову накладну отримує за адресою: вул.. Мельникова, 31.

Відповідно до п. 3 Додатку № 4 до Договору Абонент щомісячно з 12 по 15 число самостійно отримує з адресою: вул.. Мельникова, 31 податкову накладну.

Згідно з п. 4 Додатку № 4 до Договору сплата за вказану в п. 2 цього Додатку документами, абонент виконує не пізніше 25 числа поточного місяця.

Однак, як слідує з матеріалів справи, внаслідок порушення відповідачем зобов'язання щодо сплати вартості спожитої теплової енергії відповідно до умов Договору у останнього за період з 01.10.2011 року по 01.06.2014 року (спірний період) перед позивачем виникла заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 149 360,97 грн.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав суду копії облікових карток фактичного споживання теплової енергії за звітній спірний період, на підтвердження іншого суду не надано жодного доказу.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що договір, укладений між сторонами є договором енергопостачання.

Згідно ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частинами 6, 7 ст. 276 ГК України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, поставляв споживачу теплову енергію згідно умов Договору, а відповідач в супереч умовам Договору не сплатив вартість спожитої теплової енергії за період з 01.10.2011 року по 01.06.2014 року, та має перед позивачем заборгованість в розмірі 149 360,97 грн.

Відзив відповідача на позовну заяву не приймається судом в якості належного та допустимого доказу та спростовується наявними в матеріалах справи документами та чинним законодавством.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, колегія судів приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості (основного боргу) в розмірі 149 360,97 грн. нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Також позивач, керуючись статтею 625 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача на свою користь 13 653,60 грн. - інфляційних втрат, 8 756,39 грн. - 3% річних.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пунктів 3.1. та 3.2. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17 грудня 2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Згідно з п. 4.1. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17 грудня 2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 13 653,60 грн. - інфляційних втрат, 8 756,39 грн. - 3% річних., нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 82-85, ГПК України, господарський суд м. Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Житлового кооперативу №4 (03179, м. Київ, ВУЛ. ІРПІНСЬКА, будинок 66, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (01001, м. Київ, ПЛОЩА ІВАНА ФРАНКА, будинок 5, ) 149 360 (сто сорок дев'ять тисяч триста шістдесят) грн. 97 коп. - основного боргу, 8 756 (вісім тисяч сімсот п'ятдесят шість) грн. 39 коп. - 3% річних, 13 653 (тринадцять тисяч шістсот п'ятдесят три) грн. 60 коп. - інфляційних втрат, 3 435 (три тисячі чотириста тридцять п'ять) грн. 42 коп. - судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Головуючий суддя: Якименко М.М.

Судді: Бондарчук В.В.

Марченко О.В.

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 06.07.2015 року.