ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.07.15р. Справа № 904/5304/15
За позовом Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖМАШ", м.Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-польське підприємство з іноземними інвестиціями "УПС", м.Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості за договором субпідряду у розмірі 83 040, 72 грн.

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

Від позивача: Шаповал О.В., довіреність № 119-12/14 від 23.12.2014 року.;

Від відповідача: представник не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "ДНІПРОВАЖМАШ" (далі - позивач) звернулось до господарського суду з позовом, у якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-польське підприємство з іноземними інвестиціями "УПС" (далі - відповідач) суму 37 044, 48 грн. основного боргу, 17 322 грн. пені, 26 926, 46 грн. інфляційних збитків, 3% річних 1 747, 74 грн., а всього 83 040, 72 грн. заборгованості за порушення виконання зобов'язань за договором субпідряду № 05/12/12 від 05.12.2012р.

Позивач у судове засідання не з'явився. Про час та дату розгляду спору повідомлений належно.

Відповідач проти позову заперечує, у відзиві вказує на відсутність фінансування з Державного бюджету. Разом, з тим, відповідач заперечує проти задоволення вимог позивача в частині стягнення пені. Так, відповідач з посиланнями на положення п.2.5 постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» та ч.6 ст. 232 ГК України здійснив перерахунок пені, згідно якого розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 791,94 грн. за період з 03.06.15р. по 15.06.15р.

В порядку ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача та оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

встановив:

05.12.2013 року між позивачем (субпідрядником) та відповідачем (генпідрядником) було укладено договір №05/12/12 субпідряду (далі - Договір), за умовами якого генпідрядник доручає, а субпідрядник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених Договором, виконати роботи з перевлаштування під'їзних залізничних колій ПАТ «Дніпроважмаш», розташованих між підприємствами ПАТ «Евраз»-ДМЗ імені Петровського і ПАТ «Дніпроважмаш», при будівництві автомобільної дороги Київ-Луганськ-Ізварине, м. Дніпропетровськ - будівництво» (далі - роботи), види та обсяги яких обумовлені в проектно-кошторисній документації виконаної ПАТ «ІНСТИТУТ ДНЕПРОДПІРОТРАНС». Субпідрядник в межах договірної ціни виконує на свій ризик власними силами і засобами всі передбачені цим Договором роботи і передає їх в обумовлені строки генпідряднику, усуває власними силами і засобами на протязі гарантійного строку недоробки/дефекти, що зумовлені неякісним виконанням робіт. Генпідрядник зобов'язується прийняти і оплатити виконані роботи на умовах Договору (п.п.1.1, 1.2, 1.3 Договору).

Відносини, що виникли між сторонами на підставі зазначеного договору, є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Згідно приписів ч.1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно приписів п.4.1 Договору генпідрядник проводить розрахунки з субпідрядником за фактично виконані роботи на підставі підписаних сторонами проміжних актів виконаних робіт (форми КБ-2в) та «Довідки про вартість виконаних підрядних робіт» (форма КБ-3) згідно п.2 сумісного наказу Держкомстату та Держбуду України від 21.06.02р. № 237/5.

На виконання умов Договору позивачем було виконано роботи на загальну суму 41 282, 96 грн., що підтверджується довідкою про вартість виконаних будівельних робіт на суму та актом здачі-прийняття робіт (а.с.30-35).

Разом з тим, 31.12.13р. між позивачем та відповідачем укладено угоду про залік зустрічних однорідних вимог, згідно якої в порядку ст. 601 ЦК України було частково погашено заборгованість відповідача перед позивачем на суму 1 238, 48 грн.

Таким чином, з урахуванням заліку зустрічних однорідних вимог, сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 37 044, 48 грн. (41 282,96 грн. - 1 238,48 грн.).

13.05.2015 року позивачем було направлено на адресу відповідача вимогу №69-15/308 від 07.05.15р. щодо оплати виконаних робіт.

На час розгляду спору відповідач не надав господарському суду доказів добровільної сплати спірної суми заборгованості.

Положеннями ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, цивільні та господарські зобов'язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання, а ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею).

Так, на підставі п.16.5 Договору та ч.2 ст. 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 17 322,04 грн. за період з 01.01.14р. по 16.06.15р., а також інфляційні за період з січня 2014 року по червень 2015 року у розмірі 26 926, 46 грн. та 3% річних за період з 01.01.14р. по 16.06.15р. у розмірі 1 747, 74 грн., що відображається в розрахунку позивача (а.с.6-8).

Перевіривши здійснені позивачем нарахування, суд зазначає, що позивачем невірно визначено дату початку періоду, з якої він може проводити відповідні нарахування.

Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З огляду на те, позивач направив відповідачу вимогу щодо оплати виконаних робіт (а.с.39), яка отримана останнім 18.05.2015 року (а.с.41), граничним терміном оплати виконаних робіт є 25.05.2015 року. Таким чином, прострочення відповідачем виконання зобов'язання щодо оплати виконаних робіт почалось з 26.05.2015 року і саме з цієї дати позивач має право здійснювати відповідні нарахування.

За викладених обставин, суд вважає нарахування пені, 3% річних та інфляційних обґрунтованим частково, а саме задовольняє нарахування пені за період з 26.05.15р. по 16.06.15р. у розмірі 1 384, 07 грн., 3% річних за той самий період у розмірі 69,20 грн. та інфляційні за червень 2015 року у розмірі 148,17 грн., тоді як в решті нарахувань відмовляє за безпідставністю.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів; одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається крім випадків, передбачених законом.

В силу положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі та застосування штрафних санкцій.

Що до заперечень відповідача стосовно відсутності фінансування з Державного бюджету, суд зазначає, що оскільки Договором не передбачена можливість звільнення відповідача від відповідальності з наведених підстав, тому доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, відхиляються судом.

Викладене є підставою для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України сплата судового збору покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43-44, 49, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-польське підприємство з іноземними інвестиціями "УПС" (49000, м.Дніпропетровськ, вул.Ширшова, буд.18, оф.407; ) на користь Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖМАШ" (49600, м. Дніпропетровськ, вул. Сухий Острів, буд. 3; ) суму 37 044, 48 грн. (тридцять сім тисяч сорок чотири грн. 48 коп.) основного боргу, 1 384,07 грн. (одна тисяча триста вісімдесят чотири грн. 07 коп.) пені, 69,20 грн. (шістдесят дев'ять грн. 20 коп.) 3% річних, 148, 07 грн. (сто сорок вісім грн. 07 коп.) інфляційних, 850,26 грн. (вісімсот п'ятдесят грн. 26 коп.) судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя А.В. Суховаров
Повний текст підписаний - 22.07.2015р.