ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2015 р. Справа № 911/2126/15

За позовом Комунального підприємства «Фармація»

до відповідача Відділу охорони здоров'я Києво-Святошинської районної державної адміністрації

про стягнення 32 639,77грн

Суддя А.Р. Ейвазова

Представники:

від позивача - Нескей І.Г.. (довіреність №483 від 05.01.2015);

від відповідача - Морозова О.І. (довіреність №493 від 02.07.2015)

СУТЬ СПОРУ: Комунальне підприємство «Фармація» (далі - КП «Фармація») звернулось до господарського суду Київської області з позовом до відповідача - Відділу охорони здоров'я Києво-Святошинської районної державної адміністрації (далі - ВОЗ Києво-Святошинської РДА) про стягнення 32639,77грн, що складаються з:

- 24055,56грн основної заборгованості;

- 4618,67грн втрат від інфляції за період з 04.01.2015 по 06.05.2015;

- 241,21грн процентів за період з 04.01.2015 по 06.05.2015;

- 3724,33грн пені за період з 04.01.2015 по 06.05.2015.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те що, відповідачем порушено зобов'язання за договором №22/80 від 17.03.2014 по безоплатному відпуску лікарських засобів за рецептами лікарів в частині здійснення оплати за відпущені лікарські засоби у встановлений відповідним договором строк (т.1 а.с.2-5).

До прийняття рішення по суті заявлених вимог, 03.07.2015 позивачем подано уточнюючи позовну заяву, відповідно до якої він просить стягнути з відповідача 5728,18грн, що складаються з:

- 4185,09грн основної заборгованості;

- 1481,52грн втрат від інфляції за період з 04.01.2015 по 06.05.2015;

- 61,57грн процентів за період з 04.01.2015 по 06.05.2015 (т.1 а.с.101-103).

По суті подана заява є заявою про зменшення заявлених вимог в частині основної заборгованості, втрат він інфляції та процентів, що є процесуальним правом позивача, визначеним ст.22 ГПК України, яке ним може бути реалізовано у будь-який час до прийняття рішення по суті заявлених вимог, у зв'язку з чим заява у відповідній частині прийнята до розгляду судом 03.07.2015. При цьому, позивачем у поданій заяві не заявлено вимог про стягнення пені, які ним заявлялись у позовні заяві.

Відповідач у справі - ВОЗ Києво-Святошинської РДА заперечує щодо заявлених вимог, вказуючи на те, що зобов'язання за відповідним договором виконані у повному обсязі (т.1 а.с.141).

В судовому засіданні з 09.06.2015 по 03.07.2015 та з 03.07.2015 по 08.07.2015 оголошувалась перерва.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав з урахуванням уточнюючої заяви; представник відповідача проти позову заперечував.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

17.03.2014 між сторонами у справі - ВОЗ Києво-Святошинської РДА та КП «Фармація» укладено договір №32/80 по безоплатному відпуску лікарських засобів за рецептами лікарів (далі - договір, т.1 а.с.10-13).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у них господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Предметом відповідного договору, як визначеного його п.1.1 є взаємовідносини позивача та відповідача по забезпеченню безоплатного відпуску пільговим верствам населення лікарських засобів за рецептами лікарів замовника.

За умовами договору, позивач (виконавець) взяв на себе зобов'язання через свої структурні підрозділи, за рахунок власних коштів безоплатно на підставі рецептів лікарів відповідача (замовника) відпускати споживачам лікарські засоби, а відповідач - своєчасно надавати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, документи для проведення оплати витрат виконавця у повному обсязі, які пов'язані з наданням споживачам послуг, зазначених у п.1.2 за рахунок і у межах бюджетних асигнувань (п.1.2, 1.3 договору).

Як визначено п.2.1 договору, сума договору складає 90 000грн з ПДВ, яка визначається виходячи з розміру бюджетного фінансування та може бути змінена протягом терміну дії договору у разі зменшення або збільшення розміру бюджетного фінансування. При цьому, п.2.2 договору сторонами обумовлено, що ціни на лікарські засоби визначаються у розрізі кожного найменування за ціною, що діє на момент відпуску в структурному підрозділі виконавця та відповідно до чинного законодавства.

До обов'язків позивача за відповідним договором віднесено також:

- забезпечення відпуску лікарських засобів безкоштовно за рецептом;

- забезпечення наявності лікарських засобів;

- надання щомісячно до 25 числа відповідачу у паперовому варіанті звіту та рахунку на відшкодування понесених витрат у поточному періоді (п.3.1 договору).

Відповідач в силу умов зазначеного договору зобов'язаний своєчасно надавати документи органу казначейського обслуговування для проведення оплати понесених витрат позивачем після надання ним документів, передбачених договором (п.3.1 договору). При цьому, як визначено відповідним пунктом договору, плата вноситься відповідачем на розрахункові рахунки виконавця на умовах відтермінування платежу на 30 банківських днів з дати підписання реєстрів відпущених препаратів; у разі затримки бюджетного фінансування оплата проводиться протягом 7 банківських днів з моменту надходження коштів на розрахункові рахунки відповідача.

Як визначено п.10 договору, він діє з моменту підписання по 31.12.2013, а в частині розрахунків - до повного їх проведення. При цьому, п.10.2 визначено, що договір припиняється: 31.12.2014; достроково за згодою сторін; у разі відпуску товару на суму, визначену п.2.1; в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до п.10.3 договору, у разі припинення дії договору, замовник зобов'язується здійснити розрахунки протягом 3 робочих днів з моменту припинення дії договору.

Предметом спору у даній справі є виконання відповідачем зобов'язань за цим договором в частині відшкодування позивачу витрат, пов'язаних з безкоштовним відпуском лікарських засобів за рецептами, а також застосування до нього відповідальності, встановленої чинним законодавством за порушення відповідного зобов'язання.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Звертаючись до суду з даним позовом позивач стверджував, що у відповідач не у повному обсязі виконав зобов'язання за договором, хоча їх строк, встановлений договором настав, у зв'язку з чим у нього є заборгованість у розмірі 4185,09грн за відпущені лікарські засоби. Відповідач такі твердження спростовував, вказуючи, що заборгованості за відповідним договором не має.

Досліджуючи питання здійснення оплати за таким договором, судом досліджені первісні документи, які надані сторонами.

З виписок з рахунку позивача та платіжних доручень відповідача вбачається, що позивачем перераховані, а відповідачем отримані на розрахунковий рахунок від відповідача з призначенням платежу «договір №32/80 від 04.04.2014» кошти у загальному розмірі 89806,76грн, а саме відповідно до платіжних доручень:

- №108 від 25.04.2014 - 28.04.2014 - 3633,51грн (т.1 а.с.35,135,142);

- №110 від 25.04.2014 - 28.04.2014 - 4088,44грн (т.1 а.с.143,222);

- №109 від 25.04.2014 - 28.04.2014 - 7 511,20грн (т.1 а.с.36,136,144);

- №144 від 05.05.2014 - 06.05.2014 - 5 600,43грн (т.1 а.с.39,132,145);

- №217 від 27.05.2014 -28.05.2014 - 1 085,66грн (т.1 а.с.42,127,149);

- №220 від 27.05.2014 - 28.05.2014 - 3 791,83грн (т.1 а.с.43,128, 147);

- №226 від 27.05.2014 - 28.05.2014 - 7559,67грн (т.1 а.с.44,129, 148);

- №449 від 19.06.2014 - 20.06.2014 - 1085,66грн (т.1 а.с.47,123, 146);

- №450 від 19.06.2014 - 20.06.2014 - 10 704,80грн (т.1 а.с.48,124, 150);

- №511 від 08.07.2014 - 09.07.2014 - 5316,18грн (т.1 а.с.51,120, 151);

- №599 від 04.08.2014 - 05.08.2014 - 9921,73грн (т.1 а.с.54,117, 152);

- №668 від 07.08.2014 - 08.08.2014 - 15417,51грн (т.1 а.с.57,114, 153);

- №708 від 21.06.2014 - 26.08.2014 - 6307,23грн (т.1 а.с.63,111, 154);

- №754 від 10.09.2014- 11.09.2014 - 5251,67грн (т.1 а.с.60,108.155);

- №1201 від 09.12.2014 - 11.12.2014 - 2531,24грн (т.1 а.с.66,139,156).

Досліджені документи спростовують твердження позивача про те, що відповідачем за договором сплачено лише 85718,32грн, що ним вказано у позовній заяві, та підтверджують твердження відповідача щодо перерахування за договором 89 806,76грн.

Поряд з цим, звертаючись до суду з даним позовом позивач вказував на те, що за відповідним договором відпущено лікарських засобів за рецептами безкоштовно споживачам на суму 89903,41грн, а відповідач заперечуючи щодо заявлених вимог вказав, що позивачем надано звітів для відшкодування витрат на безкоштовний відпуск ліків споживачам на суму 89806,76грн, що ним повністю оплачена.

З урахуванням відповідних тверджень судом витребувано у відповідача звіти, які йому надавались позивачем, а у позивача - копії тих звітів, які надані ним відповідачу.

При цьому, сторонами надати відповідні документи, які за своїм змістом у більшості з випадків відрізняються (т.1 а.с.18, 20, 26, 174, 176, 178, 180, 182, 184, 186,189-190, 192, 194, 196, 198, 200; т.2 а.с. 4, 7, 10, 12, 16, 17, 21-22, 27, 28, 29-30, 33, 34, 43-46, 51, 53-54, 59-60, 65-66, 70-71). Хоча у деяких з наданих відповідачем звітів не зазначено номеру договору, відповідач наполягав на тому, що такі звіти надані щодо відпущених лікарських засобів саме за договором №32/80, про що надав довідку, у якій вказав що інших звітів ним від позивача не отримано (т.2 а.с.2).

Оскільки доказів надання (віправлення) позивачем відповідачу саме звітів, копія яких надано позивачем і які відрізняються від наданих відповідачем, позивачем не надано, суд не може вважати доведеною ту обставину, що відповідачем отримано саме звіти, копії яких надав позивач.

Так, відповідно до ч.1 ст.33 ГПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За умовами договору саме на позивача покладається обов'язок передавати такі звіти відповідачу щомісячно до 25 числа (п.3.1 договору).

В силу ст.527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту; кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Як визначено ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Отже, виконуючи обов'язок щодо передачі звітів позивач мав впевнитись, що їх одержує уповноважена відповідачем особа та мав право вимагати розписки у їх одержанні.

Оскільки таких документів позивачем не надано, у суду відсутні підстави вважати, що ним відпущено лікарських засобів на виконання зобов'язань за договором №32/80 від 17.03.2014 у розмірі який більший, ніж оплачений відповідачем.

За таких обставин, позивачем не доведено порушення відповідачем зобов'язань за зазначеним договором, у зв'язку з чим заявлені у даній справі вимоги про стягнення основної заборгованості, а також процентів та втрат від інфляції, нарахованих на підставі ст.625 ЦК України з посиланням на порушення зобов'язання з оплати, що не встановлено, не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати у вигляді оплати позову судовим збором підлягають покладенню на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 13.07.2015

Суддя Ейвазова А.Р.