РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2015Справа №910/10445/15
За позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант»до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»про стягнення 26913,24 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача: Ліповуз Д.І. - представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ СК «Альфа-Гарант» звернулося до Господарського суду міста Києва із указаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.04.2014, на перехресті вул. Набережно-Хрещатицької - вул. Спаської, 10, у м. Києві, внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля марки «Шкода», д.н.з. АА6443КА, Козловим О.С., сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль марки «Деу», д.н.з. АА4733МТ, під керуванням Устименка М.С.

У подальшому, позивач відповідно до умов укладеного між ним (страховик) та власником автомобіля марки «Деу», д.н.з. АА4733МТ - Устименком М.С. (страхувальник) договору добровільного страхування наземного транспортного засобу, що не є предметом застави № 06-R/01-067-01101 від 14.05.2013, виплатив власнику пошкодженого автомобіля марки «Деу», д.н.з. АА4733МТ, страхове відшкодування в розмірі 23000 грн.

Оскільки на час скоєння ДТП цивільно-правову відповідальність особи, винної у скоєнні ДТП - Козлова О.С., було застраховано у ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», позивач, на підставі положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, просить стягнути з відповідача суму виплаченого ним страхового відшкодування в розмірі 26913,24 грн., з яких 23000 грн. - страхове відшкодування, 1221,30 грн. - інфляційні втрати, 147,45 грн. - три проценти річних, 2544,49 грн. - пеня.

Представник позивача в судовому засіданні подав заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача 36680,48 грн., з яких 22500 грн. - страхове відшкодування, 8207,19 грн. - інфляційні втрати, 303,29 грн. - три проценти річних, 5670 грн. - пеня, та просив суд задовольнити позов у повному обсязі з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

Судом вищевказана заява позивача прийнята до розгляду, та отже, у відповідності до ст.ст. 22, 55 Господарського процесуального кодексу України, має місце нова ціна позову, з якої підлягає вирішенню спір по даній справі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав відзив на позов, у якому зазначив, що позивачем, у порушення вимог діючого законодавства, завищена сума заявленого до стягнення страхового відшкодування, шляхом включення до калькуляції вартості відновлювального ремонту робіт, що не пов'язані із відновленням пошкоджень, отриманих автомобілем марки «Деу», д.н.з. АА4733МТ, внаслідок зазначеної ДТП. На підставі викладеного відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити, оскільки можливість встановити дійсний розмір заподіяної шкоди відсутня.

Відповідно до вимог ст. 75 ГПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.05.2013 між ТОВ СК «Альфа-Гарант» (страховик) та Устименком М.С. (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу, що не є предметом застави № 06-R/01-067-01101, за умовами якого застраховано автомобіль марки «Деу», д.н.з. АА4733МТ, в тому числі за страховим ризиком - ДТП.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи довідки про дорожньо-транспортну пригоду та постанови Подільського районного суду м. Києва від 25.04.2014 по справі № 758/4158/14-п, 09.04.2014, на перехресті вул. Набережно-Хрещатицької - вул. Спаської, 10, у м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Шкода», д.н.з. АА6443КА, під керуванням Козлова О.С., та автомобіля марки «Деу», д.н.з. АА4733МТ, під керуванням Устименка М.С. внаслідок чого пошкоджено зазначені автомобілі.

Зазначеною постановою суду Козлова О.С. визнано винним у скоєнні вказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу.

Позивач, на виконання умов договору добровільного страхування наземного транспортного засобу, що не є предметом застави № 06-R/01-067-01101 від 14.05.2013, на підставі страхового акту № СТ/14/0151 від 08.07.2014, визнав вказану подію страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування на рахунок страхувальника, Устименко М.С., в розмірі 23000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 4085 від 08.07.2014.

Розрахунок суми страхового відшкодування здійснено на підставі звіту про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Деу», д.н.з. АА4733МТ, № 7281 від 25.04.2014, згідно з яким вартість відновлювального ремонту зазначеного автомобіля, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, склала 23716,88 грн.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон) у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством

Пунктом 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Вина Козлова О.С. у скоєнні вказаного ДТП належним чином доведена доказами, наявними у матеріалах справи.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Шкода», д.н.з. АА6443КА, застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/6932843, чинного на момент ДТП (09.04.2014). Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну становить 50000 грн., розмір франшизи - 500 грн.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані власнику автомобіля марки «Деу», д.н.з. АА4733МТ, збитки у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, в даному випадку, є відповідач.

Пунктом 36.4. ст. 36 Закону передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

З огляду на викладене, до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу, що не є предметом застави № 06-R/01-067-01101 від 14.05.2013, перейшло право вимоги, яке власник автомобіля марки «Деу», д.н.з. АА4733МТ, мав до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача із заявою (вих. 03/2537 від 31.10.2014) про виплату страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 23000 грн., однак зазначена заява, отримана відповідачем 04.11.2014, залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Відповідно до п.12.1 ст.12 Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача відповідно до вимог п.п. 36.1, 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягає стягненню 22500 грн. виплаченого страхового відшкодування (23000 грн. - 500 грн. франшизи).

Пунктом 32.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик не пізніше 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими, зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок зазначених сум, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 8207,19 грн. інфляційних втрат, 303,29 грн. три проценти річних та 5670 грн. пені, нараховані за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 03.02.2015 по 16.07.2015.

Стосовно заперечень відповідача щодо включення позивачем до калькуляції вартості відновлювального ремонту робіт, не пов'язаних із відновленням пошкоджень, отриманих автомобілем марки «Деу», д.н.з. АА4733МТ, внаслідок зазначеної ДТП, слід зазначити наступне.

Згідно з положеннями п.п. 33.1, 34.1, 34.2 Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний, зокрема, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Таким чином, діючим законодавством на страховика, у даному випадку - відповідача, покладено обов'язок здійснити повне та об'єктивне розслідування страхового випадку та визначення розміру страхового відшкодування.

В той же час, відповідачем не надано жодних об'єктивних доказів на підтвердження того, що ним було вжито заходів, спрямованих на розслідування обставин страхового випадку та огляд транспортного засобу з метою фіксації переліку пошкоджень, завданих внаслідок ДТП.

Як вбачається з матеріалів справи, оцінювачем, яким виконано звіт № 7281 від 25.04.2014, у протоколі огляду транспортного засобу від 17.04.2014 зафіксовано усі пошкодження зазначеного транспортного засобу, які у подальшому були включені в калькуляцію дефектів (ремонту) № 7281/2014 від 25.04.2014. Пошкодження, які були на вказаному автомобілі до моменту ДТП та не пов'язані з аварією відображені у протоколі огляду транспортного засобу. Вказані пошкодження у ремонтну калькуляцію позивачем не включались. Також суд зазначає, що зазначення пошкоджень у довідці про ДТП та заяві про настання події здійснювалось працівником ДАІ та Устименком М.С. за результатами зовнішнього огляду пошкодженого автомобіля, при цьому вказані особи могли не помітити приховані пошкодження деталей автомобіля, які були виявлені спеціалістом з оцінювання, який проводив огляд автомобіля.

За таких обставин вказані заперечення відповідача не можуть бути підставою для відмови у позові.

Згідно зі статтею 33 ГПК України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 75, 82 - 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (04053, м. Київ, вул. Артема, 40; ідентифікаційний код 20782312) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (01133, м. Київ, бульв. Л. Українки, 26; ідентифікаційний код 32382598) страхове відшкодування в сумі 22500 (двадцять двi тисячi п'ятсот) грн., 8207 (вісім тисяч двісті сім) грн. 19 коп. інфляційних втрат, 303 (триста три) грн. 29 коп. три проценти річних, 5670 (п'ять тисяч шістсот сімдесят) грн. пені та витрати по сплаті судового збору в сумі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Я.В. Маринченко