РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2015Справа №910/11537/15
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Політех»

до Науково - виробничого колективного підприємства «МІТІС»

про стягнення заборгованості за спожиті житлово - комунальні послуги в розмірі 33 959 грн. 50 коп.

Представники:

від Позивача: не з'явились;

від Відповідача: Дмитрук В.О. (директор);

Маліков С.В. (представник за Довіреністю)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Політех» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Науково - виробничого колективного підприємства «МІТІС» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості за спожиті житлово - комунальні послуги в розмірі 33 959 грн. 50 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що з 15.08.2005 року Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Політех» є балансоутримувачем будинку №145 по вул. Борщагівській у м. Києві. Як зазначає Позивач, Відповідач є власником квартири №21 у будинку №145 по вул. Борщагівській у м. Києві, проте з 01.06.2009 року він неналежним чином виконує свої зобов»язання по оплаті за спожиті житлово - комунальні послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01.06.2009 р. по 30.04.2015 р. в розмірі 33 959 грн. 50 коп. Таким чином, заборгованість Науково - виробничого колективного підприємства «МІТІС» перед Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Політех» становить 33 959 грн. 50 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 07.05.2015 р. порушено провадження у справі № 910/11537/15, судове засідання призначено на 04.06.2015 р.

03.06.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 07.05.2015 року.

04.06.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку із неможливістю уповноваженого представника бути присутнім в судовому засіданні.

04.06.2015 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 07.05.2015 року не виконав.

Суд на місці ухвалив - задовольнити клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи.

Крім того, Суд, ознайомившись з матеріалами справи, керуючись ст. 38 ГПКУ, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) Позивача:

- надати докази на підтвердження виставлення рахунків на оплату за комунальні послуги та інші платежі за весь період прострочення;

- надати письмові пояснення щодо стягнення заборгованості саме з 01.06.2009 року по 30.04.2015 року;

2) Відповідача:

- надати докази на підтвердження знаходження на праві власності квартири №21 у будинку №145 по вулиці Борщагівській у місті Києві;

- надати докази на підтвердження оплати заборгованості в розмірі 33 959,50 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.06.2015 року відкладено розгляд справи на 18.06.2015 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, клопотанням про відкладення розгляду справи, витребуванням додаткових доказів по справі.

15.06.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, документи на виконання вимог ухвали суду та Відзив на позовну заяву, в якому просить Суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

18.06.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли письмові пояснення на виконання вимог ухвали суду від 04.6.2015 року.

18.06.2015 року в судове засідання з'явились представники сторін.

Суд на місці ухвалив - задовольнити клопотання Відповідача про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

В судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення по суті спору, якими підтримав вимоги та доводи позовної заяви.

Представник відповідача в судовому засідання надав усні пояснення по суті спору, якими заперечив проти задоволення позовних вимог та подав платіжні доручення для долучення до матеріалів справи.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши представників сторін, керуючись ст. 38 ГПКУ, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Позивача:

1) надати письмові пояснення чи заперечення з посилання на належні докази з урахуванням Відзиву Науково - виробничого колективного підприємства "МІТІС" , зокрема щодо наявності рішення Господарського суду міста Києва, яким стягнуто заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг в розмірі 48 815,70 грн;

2) надати обґрунтований розрахунок позовних вимог з урахуванням платіжних доручень, наданих Науково - виробничим колективним підприємством "МІТІС".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.06.2015 року відкладено розгляд справи на 02.07.2015 року, у зв'язку з витребуванням додаткових доказів по справі.

30.06.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 18.06.2015 року.

02.07.2015 року в судове засідання з'явились представники сторін. В судовому засіданні представники сторін надали додаткові усні пояснення по суті спору.

Крім того, представник позивача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи та подав клопотання про продовження строків розгляду спору на 15 днів.

Суд на місці ухвалив - задовольнити клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи та відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе задовольнити заявлене клопотання про продовження строків розгляду спору, виходячи з того, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви, а у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.07.2015 року продовжено строк розгляду спору на 15 днів, відкладено розгляд справи на 16.07.2015 року, у зв'язку з клопотанням про відкладення розгляду справи, клопотанням про продовження строків розгляду спору.

13.07.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, якою просив Суд стягнути з Науково - виробничого колективного підприємства «МІТІС» заборгованість у розмірі 26 553 грн. 31 коп.

В судовому засіданні 16 липня 2015 року представники Відповідача заперечили проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях. Представник Позивача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується протоколом судового засідання від 02.07.2015 року.

Таким чином, Суд приходить до висновку, Позивач про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Що стосується Заяви Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Політех» про зменшення розміру позовних вимог від 13.07.2015 року, Суд зазначає.

Відповідно до ч.4 ст. 22 ГПК України Позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Суд зазначає, що передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. (п.3.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції")

Враховуючи вищевикладене, Суд приймає Заяву Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Політех» до розгляду.

Приймаючи до уваги, що Позивач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представника Позивача не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 16 липня 2015 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех" діє відповідно до статуту ОСББ "Політех", затвердженого установчими зборами 18.02.2005 року (протокол № 1).

Відповідно до п. 1.1 Статуту ОСББ "Політех" об'єднання створено власниками квартир та приміщень багатоквартирного будинку № 145 по вул. Борщагівській в м. Києві відповідно до Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку".

Пунктом 2.2. Статуту передбачено, що метою створення об'єднання є забезпечення захисту прав його членів та дотримання ними обов'язків щодо належного утримання та використання неподільного і загального майна житлового комплексу, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Відповідно до п.2.2 Статуту завданням та предметом діяльності об'єднання є:

- належне утримання будинку та прибудинкової території;

- забезпечення реалізації прав власників приміщень будинку на володіння та користування спільним майном членів об'єднання;

- забезпечення сприяння членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання;

- здійснення господарської діяльності для забезпечення власних потреб.

15 серпня 2005 року Науково-виробниче колективне підприємство "МІТІС" (відповідач) передало, а Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех" (позивач) прийняло на баланс житловий будинок № 145 по вулиці Борщагівській в місті Києві, що підтверджується копією акта приймання-передачі з балансу на баланс від 15.08.2005 р.

Як вбачається з матеріалів справи, Науково-виробниче колективне підприємство "МІТІС" є власником квартири №21 по вул. Борщагівська у м. Києві, що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданим Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 13.07.2006 року.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідач неналежним чином виконує свої зобов»язання по оплаті за спожиті житлово - комунальні послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01.03.2011 р. по 30.04.2015 р. в розмірі 26 553 грн. 31 коп. з урахуванням Заяви про зменшення розміру позвоних вимог від 13.07.2015 року, яка прийнята Судом до розгляду. Таким чином, заборгованість Науково - виробничого колективного підприємства «МІТІС» перед Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Політех» становить 26 553 грн. 31 коп.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Політех» підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою для виникнення зобов'язань є договори та інші правочини.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначає Закон України "Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до ст. 12, 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги поділяються за: функціональним призначенням; порядком затвердження цін/тарифів.

Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);

3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);

4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" балансоутримувач - це власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом;

виконавець - це суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору;

виробник - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги;

споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Статтею 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Статтями 1, 4 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" визначено, що об'єднання співвласників багатоквартирного будинку - це юридична особа, створена власниками для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання неподільного та загального майна.

Об'єднання створюється для забезпечення і захисту прав його членів та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання неподільного і загального майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об'єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання.

В одному житловому комплексі може бути створено тільки одне об'єднання.

Об'єднання може бути створене в будинку будь-якої форми власності з числа тих, хто приватизував або придбав квартиру, а також власника будинку або його уповноваженої особи, власників жилих приміщень, а також власників нежилих приміщень (ч.1 ст.6 Закону України „Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку").

Відповідно до вимог ст. 29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. У разі якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг з іншим виконавцем.

Частиною 5 статті 22 Закону України „Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" визначено, що у разі, якщо правління об'єднання самостійно здійснює функції управителя, воно за договором з постачальниками комунальних послуг може бути колективним замовником (абонентом) таких послуг. У цьому випадку об'єднання несе повну відповідальність за своєчасну сплату вартості фактично спожитих членами об'єднання комунальних послуг.

Частиною 8 цієї статті вказано, що відмова від укладення договору, від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об'єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості із плати по відповідних рахунках у примусовому порядку.

Для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов'язків об'єднання має право: вимагати відшкодування збитків, заподіяних неподільному та загальному майну об'єднання з вини власника або інших осіб, які користуються його власністю; вимагати своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об'єднання платежів, зборів і внесків від власників приміщень, а також відрахувань до резервного і ремонтного фондів (ч.ч. 1, 3, 4 ст. 17 Закону України „Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку").

Утримання і ремонт приміщень, які перебувають у власності, здійснюються відповідно до законодавства України. Власник приміщення зобов'язаний відповідно до законодавства забезпечити використання, утримання, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт приміщень або їх частин без завдання шкоди майну і порушення прав та інтересів інших власників. Видатки на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об'єднання та договором про їх використання (ч.ч. 1, 2, 3, ст. 23 Закону України „Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку").

Відповідно до ст. 22 Закону України „Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" за наявності технічної можливості проведення поквартирного обліку споживання водо-, тепло-, газо-, електропостачання, гарячого водопостачання та інших послуг власники жилих і нежилих приміщень можуть перераховувати кошти безпосередньо на рахунки підприємств, організацій, які надають ці послуги, за відповідними тарифами для кожного виду послуг у порядку, встановленому законом. Кошти, що сплачуються власниками приміщень за надані їм комунальні послуги, можуть згідно з укладеними договорами надходити на рахунок об'єднання для накопичення і наступного перерахунку підприємствам, організаціям, які надають ці послуги.

Перерахування коштів підприємствам, організаціям, які надають послуги, здійснюється щомісячно у визначений день відповідно до договору між об'єднанням і цими підприємствами, організаціями. У разі, якщо правління об'єднання самостійно здійснює функції управителя, воно за договором з постачальниками комунальних послуг може бути колективним замовником (абонентом) таких послуг. У цьому випадку об'єднання несе повну відповідальність за своєчасну сплату вартості фактично спожитих членами об'єднання комунальних послуг. Власники квартир, приміщень, що не обладнані приладами обліку, зобов'язані укласти договір про обслуговування та оплату комунальних послуг з управителем незалежно від членства в об'єднанні. Відмова від укладення договору, від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об'єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості із плати по відповідних рахунках у примусовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість Науково - виробничого колективного підприємства «МІТІС» перед Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Політех» за надані житлово - комунальні послуги за період з 01.03.2011 року по 30.04.2015 року становить 26 553 грн. 31 коп., що підтверджується детальним розрахунком заборгованості Відповідача.

Судом розглянуті та відхилені заперечення Відповідача щодо неналежного повідомлення останнього про розмір заборгованості за спожиті житлово - комунальні послуги за період з 01.03.2011 року по 30.04.2015 року.

Так, наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово комунального господарства України 30.07.2012 року № 390 затверджено Порядок доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад, який визначає механізм доведення суб'єктами господарювання, що виробляють або надають житлово-комунальні послуги (далі - суб'єкти господарювання), до відома споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та врахування відповідної позиції територіальних громад при встановленні уповноваженими органами тарифів на житлово-комунальні послуги.

Відповідно до п.2.4 Порядку суб'єктами господарювання, що надають послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, до відома споживачів доводиться така інформація:

загальний розмір тарифу (з податком на додану вартість) для кожного конкретного будинку;

перелік послуг, що входять до складу послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що надаватимуться в кожному конкретному будинку, та їх вартість;

періодичність та строки надання послуг;

обґрунтування причин зміни тарифу (зазначення розміру діючого тарифу та відсотка відшкодування затвердженим тарифом собівартості, планового економічно обґрунтованого тарифу, дати, коли тариф востаннє переглядався, причин перегляду тарифу, визначення відсотка зростання основних складових тарифу (заробітної плати, електроенергії, матеріалів), визначення відсотка підвищення тарифу тощо);

інша додаткова інформація, визначена суб'єктом господарювання та/або органом, уповноваженим встановлювати тарифи.

Зазначена інформація доводиться до відома споживачів шляхом розміщення на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування в мережі Інтернет (за наявності), в друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження (перевага надається друкованим засобам масової інформації органу місцевого самоврядування), веб-сайті суб'єкта господарювання (за наявності) та в кожному конкретному будинку (на прибудинковій території), зокрема на інформаційних стендах у під'їздах будинків та біля них.

Суб'єкт господарювання додатково може також доводити до відома споживачів інформацію за допомогою радіо, телебачення та способу, визначеного статутом територіальної громади.

Крім того, Судом не прийнято до уваги доводи Відповідача щодо відсутності порушеного права Позивача з боку Відповідача, оскільки останній не відмовлявся від оплати за надані послуги з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між Сторонами існує довготривалий спір з приводу оплати за опалення квартир у будинку №145 по вул. Борщагівській у м. Києві, а також за обслуговування будинку та прибудинкової території, що підтверджується відповідними листами Позивача №56 від 26.03.2013 р., №9 від 27.01.2015 р., №42 від 27.03.2015 р.

Крім того, Суд зазначає, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002 кожна особа має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів (стаття 20 Господарського кодексу України).

За таких підстав, посилання Відповідача щодо відсутності порушеного права Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Політех» саме з боку Науково - виробничого колективного підприємства «МІТІС» та передчасного звернення до суду з вказаним позовом є безпідставним.

Щодо заперечень Відповідача про наявність судового рішення, яке набрало законної сили, про стягнення з Науково-виробничого колективного підприємства «МІТІС» на користь Позивача заборгованості за надані житлового - комунальні послуги, Суд зазначає.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 24.01.2012 року у справі №28/61-40/417, зміненим постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.05.2012 року, залишеного без змін постановою Вищого господарського суду України від 31.10.2012 року, стягнуто з Науково-виробничого колективного підприємства «Машини, інформаційні технології і системи» («МІТІС») на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Політех» заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг за період з травня 2009 р. по лютий 2011 р. в розмірі 48 815 грн. 70 коп.

Предметом даного позову є вимоги Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Політех», з урахуванням Заяви про зменшення розміру позовних вимог від 13.07.2015 року, яка прийнята Судом до розгляду, про стягнення з Науково-виробничого колективного підприємства «МІТІС» заборгованості за надані житлового - комунальні послуги за період з 01.03.2011 р. по 30.04.2015 р.

Таким чином, Суд не приймає до уваги доводи Відповідача щодо наявності рішення суду, яке набрало законної сили, між тими ж сторонами за спірний період.

Крім того, Судом розглянуті та відхилені заперечення Відповідача щодо необґрунтованого розрахунку заборгованості за надані послуги теплопостачання, оскільки останнім не надано Суду контррозрахунку наданих послуг за спірний період із посиланням на належні правові норми, з урахуванням ще й того, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 179 Господарського кодексу України, укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Таким чином, незважаючи на факт відсутності між сторонами договірних відносин щодо надання житлово-комунальних послуг, споживач зобов'язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Оскільки Позивач утримує житловий будинок на балансі, здійснює його експлуатацію та надає власникам приміщень житлово-комунальні послуги, він зобов'язаний надавати такі послуги відповідачу незалежно від укладення останнім договору.

Враховуючи те, що Відповідачем не надано належних та допустимих доказів відповідно до норм ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України відмови від користування житлово-комунальними послугами, а також заперечень щодо обсягу та якості наданих послуг, Суд приходить до висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства України на нього покладений обов'язок по оплаті за надані й прийняті послуги.

Таким чином, заборгованість Науково - виробничого колективного підприємства «МІТІС» перед Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Політех» за надані житлово - комунальні послуги за період з 01.03.2011 року по 30.04.2015 року становить 26 553 грн. 31 коп.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем грошових коштів Об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Політех» в розмірі 26 553 грн. 31 коп.

Отже, Суд приходить до висновку, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив оплату вартості наданих та прийнятих послуг в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення 26 553 грн. 31 коп. - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

15.06.2015 року Відповідачем надано до суду заяву про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за спожиті житлово - комунальні послуги.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки. (ст. 257 Цивільного кодексу України).

Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно ч.ч.3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. (п. 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» №10 від 29.05.2013 року)

Таким чином, при застосуванні позовної давності та наслідків її спливу (ст.267 Цивільного кодексу України) необхідно досліджувати та встановлювати насамперед обставини про те, чи порушено право особи, про захист якого вона просить, і лише після цього - у випадку встановленого порушення, і наявності заяви сторони про застосування позовної давності - застосовувати позовну давність та наслідки її спливу.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України). Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач звернувся до суду з вказаним позовом 05.05.2015 р. (згідно з вхідним штампом канцелярії суду) із вимогою про стягнення заборгованості з Відповідача за період з 01.03.2011 р. по 30.04.2015 р.

Відповідно до частини 1 статті 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. (ч. 3 статті 264 Цивільного кодексу України)

При цьому, у дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (частина перша статті 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. (п. 4.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» №10 від 29.05.2013 року).

Як вбачається з матеріалів справи, Науково-виробничим колективним підприємством «МІТІС» на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Політех» були сплачені грошові кошти в розмірі 20 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №117 від 05.04.2013 р. (за квартиру №21 в розмірі 558 грн. 30 коп.), грошові кошти в розмірі 50 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжними дорученнями №№172, 205 від 30.07.2013 р. (за квартиру №21 в розмірі 1 787 грн. 80 коп.), грошові кошти в розмірі 20 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №223 від 09.08.2013 р. 00 коп., що свідчить про визнання зобов»язаною стороною свого боргу, а тому перериває строки позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за спожиті житлово - комунальні послуги за період з 01.03.2011 р. по 30.04.2015 р. в розмірі 26 553 грн. 31 коп.

Згідно із частиною 1 статті 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин в їх сукупності.

За таких підстав, Суд, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Політех» до Науково - виробничого колективного підприємства «МІТІС» про стягнення заборгованості за спожиті житлово - комунальні послуги в розмірі 26 553 грн. 31 коп. в повному обсязі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1.Позов Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Політех» - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Науково - виробничого колективного підприємства «МІТІС» (03083, м.Київ, ПРОСПЕКТ НАУКИ, будинок 76, Ідентифікаційний код юридичної особи 13668308) на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Політех» (03056, м.Київ, ВУЛИЦЯ БОРЩАГІВСЬКА, будинок 145, Ідентифікаційний код юридичної особи 33492064) заборгованість за спожиті житлово - комунальні послуги в розмірі 26 553 (двадцять шість тисяч п'ятсот п'ятдесят три) грн. 31 (тридцять одна) коп. та судовий збір у розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 20 липня 2015 року.

Суддя О.В. Чинчин