ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 року Справа № 908/534/15-г

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіКравчука Г.А.,
суддівГоголь Т.Г. (доповідач), Швеця В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю представників сторін: позивача: Старчик А.А. - дов. від 18.04.14, відповідача: не з'явились, повідомлені належно,

касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на постановуХарківського апеляційного господарського суду від 26.05.15
у справі№908/534/15-г Господарського суду Запорізької області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
доОбласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго"
простягнення 188395078,08 грн.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" 139 356 560,96 грн. боргу, 10 322 182,94 грн. пені, 19 516,31 грн. штрафу, 30 557 056,29 грн. інфляційних втрат та 8 139 761,58 грн. - 3% річних. Позов обґрунтований порушенням відповідачем своїх зобов'язань щодо вчасного та повного проведення розрахунків за спожитий упродовж серпня-грудня 2012 року природний газ за договором купівлі-продажу природного газу №192-БО від 01.08.12.

Рішенням Господарського суду Запорізької області (суддя Алейникова Т.Г.) від 18.03.15 позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 139 356 560,96 грн. боргу, 5 161 092 грн. пені, 9 759 грн. штрафу, 30 557 056,29 грн. інфляційних втрат та 8 139 761,58 грн. - 3% річних. У задоволенні решти позову відмовлено. Місцевий господарський суд виходив з факту неналежного виконання відповідачем зобов'язань за спірним договором купівлі-продажу природного газу в частині повної та своєчасної оплати його вартості. Суд дійшов висновку про наявність виняткових обставин, за яких можливе зменшення спірних сум пені і штрафу та керувався приписами пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 26.05.15 (судді: Пелипенко Н.М., Камишева Л.М., Черленяк М.І.) рішення господарського суду першої інстанції залишено без змін з тих же підстав.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення і постанову у справі в частині зменшення пені на 5 161 091,47 грн. і штрафу на 9 758,15 грн. та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення зазначених вимог. Скаржник посилається на порушення судами приписів статті 233 Господарського кодексу України, статей 549-552 Цивільного кодексу України, статей 42, 43, 83, 84 Господарського процесуального кодексу України. Товариство вважає безпідставним зменшення судами заявлених до стягнення сум пені і штрафу. При цьому, скаржник посилається на недоведеність відповідачем виняткових обставин, з якими закон пов'язує можливість зменшення розміру нарахованих штрафних санкцій. Він також зазначає, що при зменшенні розміру штрафних санкцій судом не було враховано інтереси позивача і таке зменшення призводить до понесення ним збитків. Крім того, товариство посилається на судову практику у інших справах.

Від відповідача відзиву на касаційну скаргу судом не отримано.

Заслухавши доповідь судді Гоголь Т.Г., пояснення представника позивача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування господарськими судами норм чинного законодавства, колегія суддів відзначає наступне.

Господарськими судами установлено та підтверджено матеріалами справи, що 01.08.12 між НАК "Нафтогаз України" - продавцем та Обласним комунальним підприємством "Донецьктеплокомуненерго" - покупцем був укладений договір купівлі-продажу природного газу №192-БО. За умовами цього договору продавець зобов'язався передати у власність покупцю у 2012 році природний газ виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами, а покупець, в свою чергу, прийняти та оплатити його. У розділі 2 договору сторони узгодили кількість та якість природного газу. Зокрема, позивач у період з 01.08.12 до 31.12.12 повинен передати відповідачу газ обсягом до 24519,0 тис. куб. м. У відповідності до пунктів 3.3, 3.4 договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформляється актом приймання-передачі газу, який є підставою для остаточних розрахунків між сторонами. Згідно з пунктом 6.1 вказаного договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати упродовж місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу. Пунктом 7.2 спірного договору встановлена відповідальність покупця за невиконання покупцем умов пункту 6.1 договору у вигляді сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. За прострочення понад 30 днів - додатково у вигляді сплати штрафу в розмірі 7% від суми простроченого платежу. Суди установили, що упродовж серпня-грудня 2012 року позивач за актами приймання-передачі від 31.08.12, від 30.09.12, від 26.11.12, від 27.11.12, від 30.11.12, від 31.12.12 поставив відповідачеві природний газ на загальну суму 139 907 610,61 грн. Відповідач за отриманий газ розрахувався лише частково у сумі 551049,65 грн. Отже, борг останнього, як установили суди, становить 139 356 560,96 грн. Як убачається з матеріалів справи, предметом даного судового розгляду є вимога Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про стягнення з Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" 139 356 560,96 грн. боргу, 10 322 182,94 грн. пені, 19 516,31 грн. штрафу, 30 557 056,29 грн. інфляційних витрат та 8 139 761,58 грн. - 3% річних. Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний господарський суд, визнав доведеним факт порушення відповідачем зобов'язань зі сплати вартості газу отриманого за договором від 01.08.12, у зв'язку з чим стягнув з відповідача 139 356 560,96 грн. боргу, 30 557 056,29 грн. інфляційних втрат, 139 761,58 грн. - 3% річних, а також 5 161 092 грн. пені і 9 759 грн. штрафу. Суд зменшив заявлені до стягнення суми пені до 5 161 092 грн. і штрафу до 9 759 грн., відмовивши у решті позовних вимог. Зменшуючи розмір пені і штрафу на 50%, господарські суди керувалися приписами пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, статті 233 Господарського кодексу України, статті 551 Цивільного кодексу України. Між тим, скаржник не погоджується та вважає таке зменшення штрафних санкцій неправомірним. Отже, рішення і постанова у справі переглядаються в оскарженій частині. За приписами статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), які учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Відповідно до приписів статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України унормовано, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно з приписами пункту 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання. Водночас, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов'язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.13 № 7-рп/2013. Як убачається зі змісту судових рішень у справі, господарські суди, зменшуючи до 5 161 092 грн. розмір пені та до 9 759 грн. розмір штрафу, на підставі повного та об'єктивного розгляду усіх обставин справи та оцінки зібраних у справі доказів, установили наявність тих виняткових обставин, з якими законодавство пов'язує можливість зменшення розміру штрафних санкцій. Господарські суди установили, що невиконання відповідачем договірних зобов'язань виникло з об'єктивних причин, зокрема, через невідшкодування йому з бюджету різниці в тарифах, значну заборгованість споживачів і їх неплатоспроможність; важкий фінансовий стан боржника. Враховано судами і ступінь виконання боржником зобов`язань за договором; те, що поставлений за спірним договором газ використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ, організацій та соціально значимих об'єктів міста і порушення їх діяльності призведе до соціальної напруги в місті. Разом з цим, суди врахували майнові інтереси позивача та не установили наявності у нього збитків, які б були спричинені саме простроченням відповідачем грошового зобов'язання, що, в свою чергу, спростовує довід касаційної скарги про зворотнє. Виходячи з того, що можливість використання судом права на зменшення розміру штрафних санкцій, як і визначення розміру, до якого вони підлягають зменшенню, законодавством віднесено на розсуд суду, та враховуючи установлені господарськими судами обставини, колегія суддів погоджується з висновками судів про наявність підстав для зменшення пені і штрафу. Наведене узгоджується з Постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції". Посилання скаржника, як на судову практику, на інші постанови Вищого господарського суду України, не можуть бути підставою для скасування судових рішень у даній справі, оскільки вони ухвалені за різних установлених судами попередніх інстанцій обставин справи. Інші доводи касаційної скарги теж визнаються неспроможними, позаяк спростовуються встановленими судами попередніх інстанцій обставинами та стосуються переоцінки доказів, яка за приписами статті 1117 Господарського процесуального кодексу України знаходиться поза межами компетенції суду касаційної інстанції. Отже, з урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, підстав для скасування постанови у справі та задоволення касаційної скарги не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 26.05.15 у справі №908/534/15-г залишити без змін.

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Головуючий суддя Г.Кравчук

Судді Т.Гоголь

В.Швець