ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" липня 2015 р.Справа № 916/1163/15-г

За позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (м. Луцьк);

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (м. Одеса);

про стягнення 47152,46 грн.

Суддя Оборотова О.Ю.

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_3 згідно довіреності від 19.03.2015р.;

від відповідача: Рогачов Ю.М. адвокат згідно ордеру від 01.04.2015р. серія КВ № 177216 та договору про надання правової допомоги № 24/04/15 від 01.04.2015р.

У судовому засіданні 17.07.2015р. брали участь представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Рогачов Ю.М. адвокат згідно ордеру від 01.04.2015р. серія КВ № 177216 та договору про надання правової допомоги № 24/04/15 від 01.04.2015р.

Суть спору: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення 47 152,46 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.03.2015р. порушено провадження у справі №916/1163/15-г.

06.04.2015р. до господарського суду Одеської області відповідачем надіслано клопотання за вхідним №8820/15, згідно якого відповідач просить постановити ухвалу про участь у судовому засіданні представника відповідача в режимі відеоконференції, проведення якої доручити господарському суду м. Києва (01030, м. Київ, вул. Б.Хмельницького 44-Б).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 06.04.2015р. клопотання представника відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про участь у судовому засіданні, що призначене на 15.04.2015р. о 11 год. 30 хв., в режимі відеоконференції задоволено. Доручено господарському суду м. Києва (01030, м. Київ, вул. Б.Хмельницького 44-Б) забезпечити проведення в режимі відеоконференції в приміщенні зазначеного суду судового засідання, призначеного на 15.04.2015р. о 11 год. 30 хв., по справі № 916/1163/15-г за позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення 47152,46 грн

15.04.2015р. до господарського суду Одеської області від відповідача надійшла заява про застосування строку позовної давності.

30.04.2015р. до господарського суду Одеської області від позивача надійшов відзив на заяву про застосування наслідків спливу позовної давності.

19.05.2015р. до господарського суду Одеської області від відповідача надійшли письмові пояснення.

У зв'язку із відрахуванням судді ОСОБА_4 зі штату суддів Господарського суду Одеської області та відповідно до розпорядженням керівника апарату суду № 542 від 20.05.2015 р. було проведено повторний автоматичний розподіл справи, за результатами якого вказану справу № 916/1163/15-г передано судді Оборотової О.Ю.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.05.2015 року прийнято справу № 916/1163/15-г до свого провадження.

У судовому засіданні 17.07.2015р. після виходу судді з нарадчої кімнати було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

15 липня 2013 року між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (Виконавець) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (Замовник) був укладений Заявка-Договір на транспорт № 0000010 від 15.07.2013р. (Договір), за умовами яког Виконавець зобов'язувався надавати Замовнику послуги з організації перевезень і транспортно-експедиційного обслуговування згідно із заявками, а Замовник, крім іншого, своєчасно оплачувати надані послуги.

Позивач зазначає, що за умовами п. 21 Договору ФОП ОСОБА_1 було надано транспортний засіб марки DAF д.н. НОМЕР_1 з напівпричепом НОМЕР_2. Згідно Міжнародної товарно-транспортної накладної CMR №692113 (надалі - CMR) транспортний засіб- позивача було завантажено 17.07.2013р.. а 25.07.2013р. він був розвантажений за адресою вивантаження згідно п. 20 Договору 37300 UA-Гадяч, Полтавська обл., що підтверджується відміткою у CMR.

За умовами Заявки-договору було надіслано оригінал CMR, рахунок фактуру за наданні послуги № СФ- 0000539 від 25 липня 2013р. на суму 31 762,58 грн. (згідно Заявки-договору 3000 ЄВРО за курсом НБУ на дату розвантаження 25.07.2013р.) податкова накладна та Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000490 Дані документи Відповідач отримав 05.08.2013р. що підтверджується Повідомленням про вручення поштового відправлення .

Проте, Відповідач не виконуючи умови п. 4 Договору не здійснив оплату за надані транспортні послуги в строк 15.

Відповідно транспортний засіб перебував під митним очищенням та розвантаженням з 22.07.2013 по 25.07.2013р., тобто 4 дні. Отже, за вирахуванням нормативного строку простою (48 годин) понаднормативний строк становить 2 доби.

Позивач зазначає, що ФОП ОСОБА_2 не направила на поштову адресу позивача оригінали підписаних відповідачем Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000490. На виконання Договору транспортний засіб Позивача прибув на Полтавську митницю 22.07.201 Зр., про що здійснена відповідна відмітка у СМR.

Згідно пункту 19 Договору Понаднормовий простій (понад 48 годин) - оплачується з розрахунку 100 ЄВРО в день. Тобто нормативний простій становить 48 годин на митне очищення та розвантаження. Відповідно печатки у СМR транспортний засіб вибув з митного терміналу 24.07.2013р., а 25.07.2013р. транспортний засіб було розвантажено.

Сума штрафу за простій становить: 100 ЄВРО (10,5875 грн. за курсом НБУ на момент розвантаження) х 2 (понаднормового простою) = 2117,51 грн.

В підтвердження понаднормового простою водієм ФОП ОСОБА_1 було оформлено карту простою з відповідними відмітками.

Позивачем на адресу відповідача було надіслано Претензію № 203 від 10.10.2013р. з вимогою підписати Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000493 та оплатити заборгованість.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, на думку позивача заборгованість відповідача 47 152,46 грн., яка складається з суми основної заборговансоті 31 762,58грн., 2 117,51грн. боргу за понаднормовий простій, , інфляційні втрати 11 771,26грн. та 3% річних 1501,11грн.

Враховуючи вищевикладене, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зернувся з відповідним позовом до господарського суду Одеської області до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення 47152,46 грн.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Згідно з приписами ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти, акти цивільного законодавства. Цивільні обов'язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства; особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (ст.14 ЦК України).

15.04.2015р. до господарського суду Одеської області від відповідача надійшла заява про застосування строку позовної давності, відповідно до якої зазначено, що позивач, в обґрунтування позову, посилається на заявку - договір на перевезення №0000010 від 15.07.2013р. відповідно до умов якої ним здійснювалось перевезення вантажу у міжнародному сполученні, що вбачається з СМR № 692113.

Відповідно до ст. 926 Цивільного кодексу України позовна давність, порядок пред'явлення позовів у спорах, пов'язаних з перевезеннями у закордонному сполученні, встановлюються міжнародними договорами України, транспортними кодексами (статутами).

Враховуючи матеріали позовної заяви до спірних правовідносин щодо виконання міжнародного перевезення слід застосовувати положення Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення, до якої приєдналась Україна (Конвенція), оскільки застосування положень.цієї Конвенції має пріоритет перед національним законодавством.

Відповідно до статті 32 Конвенції термін позовної давності для вимог, що випливають з перевезення, на яке поширюється ця Конвенція, встановлюється в один рік. Відлік терміну позовної давності починається: у випадку часткової втрати чи пошкодження вантажу, або прострочення в доставці - з дня доставки; у випадку втрати всього вантажу - з тридцятого дня по закінченню узгодженого терміну доставки, або, за відсутності такого терміну, - - з шістдесятого дня після прийняття вантажу перевізником для перевезення; у всіх інших випадках - по закінченню тримісячного терміну з дня укладання договору перевезення. День початку відліку терміну позовної давності у термін не зараховується. Пред'явлення -претензії в письмовій формі припиняє відлік терміну позовної давності до того дня, коли перевізник у письмовій формі відхилив претензію і повернув додані до неї документи. У випадку часткового визнання претензії відлік терміну позовної -давності відновляється лише стосовно тієї частини претензії, яка залишається предметом спору. Тягар доказу факту отримання претензії або відповіді на неї, а також повернення документів, лежить на стороні, яка посилається на ці факти. Відлік терміну позовної давності не призупиняється внаслідок пред'явлення подальших претензій на тій ж підставі. За умови дотримання положень пункту 2 вище, продовження терміну" позовної давності регулюється законодавством суду або трибуналу, що розглядає справу. Це законодавство також регулює нове набуття позовних прав.

Відповідач зазначає, що з наведених положень Конвенції вбачається, що термін позовної давності припинився з моменту пред'явлення позивачем претензії яку було отримано відповідачем 10.10.2013р. Відтак, враховуючи п. 3 ст. 32 Конвенції, продовження терміну позовної давності з моменту пред'явлення (отримання) претензії, та новий строк позовної давності регулюється законодавством суду, що розглядає справу, тобто внутрішнім законодавством України. Відповідно До ст. 222 Господарського кодексу України загальний строк розгляду претензії становить один місяць з дня її одержання. Тобто строк розгляду претензії позивача з 10.10.2013 р. закінчився 11.11.2013 р.

Відповідно до ст. 315 Господарського кодексу України для пред'явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів: позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Таким чином, враховуючи те, що строк розгляду претензії сплинув 11.11.2013р. строк позовної давності у півроку, що встановлений законодавством до вимог позивача сплинув 12.04.2014 р.

Відповідно до ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

30.04.2015р. до господарського суду Одеської області від відповідача надійшов відзив на заяву про застосування наслідків спливу позовної давності, відповідно до якого зазначено, що до договорів автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, де місце прийняття вантажу і місце доставки вантажу знаходиться у двох різних країнах, з яких принаймі одна є договірною країною, застосовується положення «Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» від 19.05.1956р. (ст. 1 Конвенції). Оскільки перевезення вантажу ФОП ОСОБА_1 за заявкою ФОП ОСОБА_2 здійснювалось за маршрутом Нідерланди - Україна це перевезення підпадає під дію Конвенції, так як держава Україна є договірною стороною у цій Конвенції і приєдналась до неї, ратифікувавши її Законом України №57-V від 01.08.2006р.

Відповідно до ст. 10 Цивільного кодексу України передбачено, що чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, є частиною національного цивільного законодавства України. Якщо у чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, ще прострочив, якщо він не приступив до виконання свого саме під ту її частину де строк позовної давності до навмисного правопорушення зобов'язання застосовується у три роки, та відмовляє у задоволенні заяви про застосування строку позовної давності.

19.05.2015р. до господарського суду Одеської області від відповідача надійшли письмові пояснення, відповідно до яких зазначено, що як вбачається з додатків до позовної заяви позивач виконував перевезення у відповідності до умов транспортної накладної (СМR) № 692113 від 17.07.2013р. Відповідно до змісту вантажної накладної (СМR) № 692113 від 17.07.2013 р., ФОП ОСОБА_2 не є ані вантажовідправником ані вантажоодержувачем, тобто ФОП ОСОБА_2 не є замовником цього перевезення, який несе витрати на перевезення у зв'язку із відправленням (продажем) та/або одержанням (придбанням) вантажу. Разом із цим ФОП ОСОБА_2 не отримувала ані від вантажовідправника, ані від вантажоодержувача за (СМR) № 692113 від 17.07.2013 р. грошових коштів для здійснення плати за перевезення безпосередньо ФОП ОСОБА_1 та не має такого господарського зобов'язання. Карта простою автомобіля Тягач АС4500ВА п/п2223ХТ, надана позивачем належним чином не оформлена.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Суду не надано належних допустимих доказів підтверджуючих виконання заявки - договору на транспорт №0000010 від 15.07.2013р., позивач виконував перевезення у відповідності до умов транспортної накладної (СМR) № 692113 від 17.07.2013р. Відповідач не є ані вантажовідправником ані вантажоодержувачем, тобто відповідач не є замовником цього перевезення, який несе витрати на перевезення у зв'язку із відправленням (продажем) та/або одержанням (придбанням) вантажу.

Згідно ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору та покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 43, 44, 49, 50, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову -відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21 липня 2015 р.

Суддя О.Ю. Оборотова