РІШЕННЯ

09.07.2015Справа №910/14927/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., при секретарі судового засідання Нечай О.Н., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/14927/15

за позовом товариства з додатковою відповідальністю «Альянс Україна», м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Штраус Україна», м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

- публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна», м. Київ,

про стягнення 15 704, 90 грн.,

за участю представників:

позивача - Самборська Ю.В. (довіреність від 09.01.2015 № 1303-15);

відповідача - Бєліков О.В. (довіреність від 18.07.2013 № б/н);

третьої особи - Ястреб Т.І. (довіреність від 09.02.2015 № 154).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою відповідальністю «Альянс Україна» (далі - ТДВ «Альянс Україна») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Штраус Україна» (далі - ТОВ «Штраус Україна») 15 704,90 грн. страхового відшкодування в порядку регресу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2015 порушено провадження у справі; призначено судовий розгляд на 23.06.2015 та залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» (далі - ПАТ «СК «Країна»).

23.06.2015 позивач подав суду документи для долучення до матеріалів справи на виконання вимог ухвали про порушення провадження у справі. У судовому засіданні 23.06.2015 оголошено перерву до 09.07.2015, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

08.07.2015 позивач подав суду письмові пояснення, в яких підтримав позовні вимоги і просив суд стягнути страхове відшкодування саме з відповідача, оскільки договір від 04.06.2014 № 36/238/3.1.11.1 добровільного страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів (далі - Договір № 36/238/3.1.11.1), укладений ТОВ «Штраус Україна» та ПАТ «СК «Країна» не покриває знос пошкодженого транспортного засобу, тобто цей ризик несе відповідач.

Представник позивача у судовому засіданні 09.07.2015 надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача надав пояснення по суті справи; позовні вимоги визнав повністю.

Представник третьої особи подав суду документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі та письмові пояснення, в яких вказав на те, що відповідач має оплатити позивачу страхове відшкодування у сумі 15 704,90 грн.

У судовому засіданні 09.07.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складався протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників учасників процесу, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

17.10.2014 ТДВ «Альянс Україна» (страховик) та Семенченко Наталією Степанівною (далі - Семенченко Н.С.; страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № MOD11373 (далі - Договір № MOD11373), за умовами якого було застраховано транспортний засіб «Porsche Cayenne» державний реєстраційний № ВС2027СР.

18.12.2014 о 19 год. 30 хв. в селі Сокільники Львівської області, сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю застрахованого автомобіля «Porsche Cayenne», та автомобіля «Ford Focus» (державний реєстраційний № АА8963ІО), який належить відповідачу, під керуванням працівника ТОВ «Штраус Україна» Коваля Ігоря Богдановича, в результаті чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

ДТП сталася в результаті порушення водієм Ковалем І.Б. пункту 1.13 Правил дорожнього руху України.

Постановою Франківського районного суду міста Львова від 22.01.2015 зі справи № 465/77/15 Коваля І.Б. визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення; застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у сумі 340 грн.

06.02.2015 позивачем складено страховий акт № 6-14 і розрахунок страхового відшкодування, відповідно до яких сума страхового відшкодування складає 52 690,89 грн.; несплачена частка страхових платежів - 17 389,26 грн.

На підставі зазначеного страхового акта позивач, виконуючи свої зобов'язання за Договором № MOD11373, сплатив страхове відшкодування у сумі 35 301,63 грн. (52 690,89 грн. - 17 389,26 грн.), що підтверджується платіжним дорученням від 09.02.2015 № 1388.

Крім того, 24.01.2015 фізичною особою-підприємцем Войтиком Ярославом Михайловичем складено звіт № 147/15 про оцінку майна і визначення вартості матеріального збитку автомобіля «Porsche Cayenne», відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Porsche Cayenne», становить: 52 690,62 грн. - вартість відновлювального ремонту; 36 985,99 грн. - вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу.

За приписами статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Таким чином, до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Разом з тим, згідно зі статтею 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника «Ford Focus» як страхувальника на момент ДТП була застрахована третьою особою за полісом № АІ/6504032, за якими ліміт по майну становив 50 000 грн., а франшиза - 0 грн.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Позивач звернувся до третьої особи з вимогою сплатити страхове відшкодування у сумі 36 985,99 грн.

У свою чергу, ПАТ «СК «Країна» 15.04.2015 сплатило ТДВ «Альянс Україна» грошові кошти у сумі 36 985,99 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 15.04.2015 № 645.

З огляду на наведене, 08.04.2015 позивач надіслав відповідачу претензію № Н-336/04, в якій вимагав сплатити 15 704,90 грн. страхового відшкодування, яке не було покрите третьою особою.

Факт надсилання та отримання вказаної претензії ТОВ «Штраус Україна», підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого долучена до матеріалів справи.

Відповідач залишив вказаний лист без відповіді та належного реагування, додаткову суму відшкодування в порядку регресу не сплатив.

Судом встановлено, що крім полісу № АІ/6504032, відповідальність відповідача була застрахована за Договором від 04.06.2014 № 36/238/3.1.11.1, відповідно до пункту 3 якого виплата страхового відшкодування здійснюється у випадку недостатнього ліміту (страхової виплати) по договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

У зв'язку з викладеним, страхове відшкодування за полісом (36 985,99 грн.) є меншим, ніж ліміт (50 000 грн.), а тому відсутні підстави для виплати страхового відшкодування за Договором від 04.06.2014 № 36/238/3.1.11.1, тобто дія вказаного договору на даний випадок не поширюється.

Отже, умовами вказаного договору не передбачено відшкодування страховиком вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу, якщо сума стразового відшкодування є достатньою для виплати по полісу.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, страхове відшкодування у сумі 15 704,90 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач визнав позовні вимоги та не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Штраус Україна» (03186, м. Київ, вул. Антонова, 5-Б; ідентифікаційний код: 31513464) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання даного рішення суду, на користь товариства з додатковою відповідальністю «Альянс Україна» (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 21-Г; ідентифікаційний код: 32253696): 15 704 (п'ятнадцять тисяч сімсот чотири) грн. 90 коп. страхового відшкодування в порядку регресу та 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 14.07.2015.

Суддя І.Д. Курдельчук