РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2015Справа №910/15664/15
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом приватного акціонерного товариства Страхова компанія "ВУСО"

до приватного акціонерного товариства "Українська-охоронно страхова компанія"

про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 1 046,76 грн.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги приватного акціонерного товариства Страхова компанія "ВУСО" до приватного акціонерного товариства "Українська-охоронно страхова компанія" про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 1 046,76 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.02.2012 року між приватним акціонерним товариством Страхова компанія "ВУСО" та Давидовою Тамарою Олександрівною укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № -01, відповідно до якого застраховано транспортний засіб марки Hyundai, д.н. АА7917МА.

03.04.2012 року в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Hyundai, д.н. АА7917МА, під керуванням власника Давидової Тамари Олександрівни та автомобіля марки ЛАЗ, д.н. 07703КА, під керуванням Олійника Михайла Івановича.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 27.04.2012 року Олійника Михайла Івановича визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУаАП України.

Страхувальник звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування.

З рахунку-фактури № АТ-0000847 від 10.04.2012 року, вбачається, що вартість виконаних робіт та запчастин становить 9 106,78 грн.

На виконання вимог договору страховик виплатив страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 8545,03 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 8256 від 07.07.2012 року.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки ЛАЗ, д.н. 07703КА застраховано у приватному акціонерному товаристві "Українська-охоронно страхова компанія"відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів № АВ/1215377.

Так, до приватного акціонерного товариства Страхова компанія "ВУСО"у порядку регресу перейшло право на отримання від відповідача компенсації шкоди.

В досудовому порядку позивач направив відповідачеві претензію вих. № 6279 від 02.10.2012 року, в якій просив здійснити доплату страхового відшкодування в розмірі 8 545,03 грн.

Відповідач частково сплатив на рахунок позивача страхове відшкодування в розмірі 6998,27 грн., із вирахуванням суми податку на додатну вартість.

Також, відповідач листом вих.. № 815 від 29.01.2015 року надав відповідь, з якої видно, що сума (доплата ПДВ) в розмірі 1046,76 грн. буде перерахована на розрахунковий рахунок позивача.

Відповідач вимогу не виконав, тому позивач звернувся до суду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.06.2015 року порушено провадження по справі, розгляд справи призначено на 21.07.2015 року.

10.07.2015 року до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від МТСБУ надійшла витребувана інформація, відповідно до якої франшиза за полісом № АВ/1215377 становить 1000,00 грн.

В судове засідання 21.07.2015 року представники сторін не з'явилися, вимоги ухвали суду від 22.06.2015 року не виконали, про поважні причини неявки суд не повідомили, хоча про час та дату судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення № 019, 013 відповідно.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

24.02.2012 року між приватним акціонерним товариством Страхова компанія "ВУСО" та Давидовою Тамарою Олександрівною укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № -01, відповідно до якого застраховано транспортний засіб марки Hyundai, д.н. АА7917МА.

Згідно з ч.1 статті 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

З довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 8986226 вбачається, 03.04.2012 року в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Hyundai, д.н. АА7917МА, під керуванням власника Давидової Тамари Олександрівни та автомобіля марки ЛАЗ, д.н. 07703КА, під керуванням Олійника Михайла Івановича.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва № 3-2191/2012р. від 27.04.2012 року Олійника Михайла Івановича визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУаАП України.

Страхувальник звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування вхід. № 6384/9 від 05.04.2012 року.

З рахунку-фактури № АТ-0000847 від 10.04.2012 року, вбачається, що вартість виконаних робіт та запчастин становить 9 106,78 грн.

Страховик склав страховий акт № 2275-02 від 07.07.2012 року, відповідно до якого сума страхового відшкодування становить 8 545,03 грн.

На виконання вимог договору страховик виплатив страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 8 545,03 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 8256 від 07.07.2012 року.

Згідно статті 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до ч.1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Пункт 38.1.1. статті 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки ЛАЗ, д.н. 07703КА застраховано у приватному акціонерному товаристві "Українська-охоронно страхова компанія"відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів № АВ/1215377.

Так, до приватного акціонерного товариства Страхова компанія "ВУСО"у порядку регресу перейшло право на отримання від відповідача компенсації шкоди.

В досудовому порядку позивач направив відповідачеві претензію вих. № 6279 від 02.10.2012 року, в якій просив здійснити доплату страхового відшкодування в розмірі 8 545,03 грн.

Відповідач частково сплатив на рахунок позивача страхове відшкодування в розмірі 6998,27 грн., із вирахуванням суми податку на додатну вартість.

Також, відповідач листом вих. № 815 від 29.01.2015 року надав відповідь, з якої видно, що сума (доплата ПДВ) в розмірі 1046,76 грн. буде перерахована на розрахунковий рахунок позивача.

Відповідач вимогу не виконав.

На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Враховуючи положення абз. 2 ч. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхового відшкодування складає: 8545,03 грн. (сплачена сума страхового відшкодування) - 6 998,27 грн. (сплачена відповідачем сума страхового відшкодування)- 1000,00 грн. (франшиза) = 546,76 грн.

Оскільки, відповідач не довів факт того, що шкоду транспортному засобу марки Hyundai, д.н. АА7917МА, було завдано внаслідок непереборної сили або умислу водія, та не надав доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди на користь власника зазначеного автомобіля, тому позовні вимоги позивача визнаються судом частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, при частковому задоволенні позову витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, витрати по сплаті судового збору покладаються:

на позивача в сумі 872,76 грн., на відповідача - 954,24 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Українська-охоронно страхова компанія" (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 145, ) на користь приватного акціонерного товариства Страхова компанія "ВУСО" (03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31, ) страхове відшкодування в розмірі 546 (п'ятсот сорок шість) грн. 76 коп., судовий збір в розмірі 954 (дев'ятсот п'ятдесят чотири) грн. 24 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення 27.07.2015 року.

Суддя С.М.Мудрий