ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.07.2015 Справа № 905/148/15

за позовною заявою: Державного підприємства «Маріупольський морський торговельний порт» (, адреса: 87510, м. Маріуполь, пр. Адмірала Луніна, 99)

до відповідача: Державної Азовської морської екологічної інспекції (, адреса: 87515, м. Маріуполь, пр. Нахімова, 76)

про: стягнення 1718,28 грн.

за участю представників

від позивача: не з'явились

від відповідача: не з'явились

суддя Величко Н.В.

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду Донецької області знаходиться справа за позовом Державного підприємства «Маріупольський морський торговельний порт» про стягнення з Державної Азовської морської екологічної інспекції заборгованості за договором на відшкодування витрат пов'язаних з утриманням орендованих приміщень № 35-16/02/14 від 31.01.2014р. у розмірі 1718,28 грн. (одна тисяча сімсот вісімнадцять гривень 28 копійок), з яких: 1394,23 грн. (одна тисяча триста дев'яносто чотири гривні 23 копійки) - основного боргу, 165,48 грн. (сто шістдесят п'ять гривень 48 копійок) - пеня, 3% річних - 12,95 грн. (дванадцять гривень 95 копійок), інфляційні - 145,62 грн. (сто сорок п'ять гривень 62 копійки).

Нормативно вимоги обґрунтовані приписами статей 193, 197 Господарського кодексу України, 526, 527, 610-612, 625, 629, 903 Цивільного кодексу України.

На підтвердження позовних вимог надано суду: договір № 35-16/02/14 від 31.01.2014р. з додатками та додатковими угодами, рахунки та акти на відшкодування витрат на утримання приміщень та з надання комунальних послуг, витяг з відомості 201410 «Перелік рахунків, наданих клієнтам», претензію від 31.10.14 № 74/П з доказами направлення відповідачу, угоду від 30.05.2014р. про відстрочення сплати заборгованості по рахункам до 07.07.2014р., платіжні доручення, статутні документи підприємства, копії яких долучено до справи.

Відповідач надав пояснення на позовну заяву № 18/9-658/15 від 09.06.2015р., в яких позовні вимоги визнає. Зазначає, що у 2014 році Управлінням Державної казначейської служби України у м. Маріуполі Донецької області проведення платежів за платіжними дорученнями Державної Азовської морської екологічної інспекції було зупинено за всіма кодами програмної класифікації видатків бюджету, крім захищених видатків, визначених бюджетним кодексом України, що стало підставою для виникнення заборгованості за договором № 35-16/02/14 від 31.01.2014р. Також, просив розглянути справу без участі його представника.

На виконання вимог суду відповідачем надано статутні документи установи, договір № 35-16/02/14 від 31.01.2014р. з додатками та додатковими угодами, лист № 16/10-2541/14 від 22.12.14р. щодо майнових відносин, акт звірки взаємних розрахунків станом на 05.06.2015р., копії яких долучено до матеріалів справи.

В судове засідання, що відбулось 07.07.2015р., сторони своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином.

На виконання ухвали від 16.06.2015р. позивач надав до канцелярії суду платіжні доручення № 37 від 10.02.2015р. на суму 373,80 грн., № 505 від 24.12.2014р. на суму 52,18 грн., № 503 від 24.12.2014р. на суму 1128,65 грн., № 478 від 02.12.2014р. на суму 52,18 грн., № 477 від 02.12.2014р. на суму 150,48 грн., № 479 від 02.12.2014р. на суму 357,90 грн. у якості доказу наявності боргу відповідача у заявленому до стягнення розмірі.

Дослідивши матеріали справи, суд ВСТАНОВИВ:

31.01.2014р. між позивачем, як балансоутримувачем, та відповідачем, як орендарем, укладено договір на відшкодування витрат Державного підприємства «Маріупольський морський торговельний порт», пов'язаних з утриманням орендованого приміщення № 35-16/02/14

За умовами цього договору, балансоутримувач забезпечує обслуговування (прибирання приміщень загального користування та прибудинкової території, охорона приміщення, вивіз відходів, надання комунальних послуг) будівлі КПП-1, що знаходиться за адресою: пр.. Адм.Луніна, 99, м. Маріуполь, Донецька область, 87500 (надалі - будівля), загальною площею 1392,4 кв.м., а орендар бере участь у витратах балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі у цій будівлі, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих балансоутримувачем за цим договором.

Орендар користується приміщеннями загальною площею 31,10 кв.м., розташованим на другому поверсі будівлі, відповідно до плану розміщення приміщення, що додається д договору.

Пунктом 1.4 договору визначено, що орендар взяв на себе відшкодувати витрати балансоутримувача, пов'язані зі сплатою податку на земельну ділянку, на якій розташована будівля, прибирання приміщень загального користування та прибудинкової території, вивозу відходів, що утворюються в процесі діяльності орендаря, охороною приміщень будівлі, що здійснюється відділом внутрішньої охорони порту - пропорційно до займаної орендарем площі у будівлі, витрати пов'язані з тепло-, водо-, електрозабезпеченням орендованого приміщення та прийманню стоків.

Розрахунковим періодом є календарний місяць (п.2.1 договору). Оплата наданих послуг здійснюється орендарем на підставі рахунків, що виставляються балансоутримувачем, не пізніш десяти календарних днів з дня отримання включно (п.2.2 договору). Виставлення рахунків здійснюється балансоутримувачем на підставі актів виконаних робіт, які складаються сторонами щомісячно (п.2.3 договору).

Відповідно до пункту 5.1 договору, орендар несе відповідальність за несвоєчасне внесення плати за цим договором - у розмірі суми боргу, скоригованого на індекс інфляції за час прострочення (враховуючи день погашення зобов'язання), трьох відсотків річних від простроченої суми, пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ (що діяла на момент виникнення зобов'язань) - за кожний день прострочення платежу.

Цей договір набирає чинності з моменту укладення і діє до 31.03.2014р. включно. Сторони також встановили, що умови цього договору застосовуються до відносин, що виникли між ними з 01.01.2014р. (п.6.1 договору).

Додатковою угодою № 1 від 06.03.2012р. сторони продовжили строк дії договору № 35-16/02/14 від 31.01.2014р. до 31.12.2014р. включно.

Договір № 35-16/02/14 від 31.01.2014р. з додатками та додатковими угодами підписаний обома сторонами без розбіжностей.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна норма міститься у п.7 статті 193 Господарського кодексу України. Договір є обов'язковим до виконання (ст.629 ЦК України). Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Згідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать, що позивач надавав відповідачу відповідні рахунки, сторонами підписано акти на відшкодування витрат на утримання приміщень та з надання комунальних послуг, у тому числі за жовтень 2014 року на суму 1028,52 грн. (одна тисяча двадцять вісім гривень 52 коп.), за листопад 2014 року на суму 467,96 грн. (чотириста шістдесят сім гривень 96 коп.), за грудень 2014 року на суму 2012,94 грн. (дві тисячі двонадцять гривень 94 коп.). Згідно Відомості 201410 переліку рахунків, наданих клієнтам та поштового повідомлення УКРПОШТИ відповідні рахунки були отримані представником відповідача 20.11.2014р., 09.12.2014р. та 22.12.2014р. відповідно.

За поясненнями позивача, що не заперечується та визнається відповідачем, розрахунки за договором № 35-16/02/14 від 31.01.2014р. проводились невчасно та не в повному обсязі, внаслідок чого, за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 1394,23 грн. (одна тисяча триста дев'яносто чотири гривні 23 коп.). Про такі обставини також свідчить підписаний обома сторонами акт звірки взаємних розрахунків станом на 05.06.2015р. та платіжні доручення № 37 від 10.02.2015р. на суму 373,80 грн., № 505 від 24.12.2014р. на суму 52,18 грн., № 503 від 24.12.2014р. на суму 1128,65 грн., № 478 від 02.12.2014р. на суму 52,18 грн., № 477 від 02.12.2014р. на суму 150,48 грн., № 479 від 02.12.2014р. на суму 357,90 грн., надані позивачем.

Враховуючи, що документального підтвердження сплати заборгованості матеріали справи не містять, відповідач визнає наявність заборгованості у пред'явленому позивачем розмірі, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування витрат на утримання приміщень та з надання комунальних послуг у розмірі 1394,23 грн. (одна тисяча триста дев'яносто чотири гривні 23 коп.) підлягають задоволенню.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором (ч.2 ст.193, ч.1 ст.216 та ч.1 ст.218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою ст. 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено пеню (ч.1 ст.230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої ст.231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено ч.3 ст.549 ЦК України, ч.6 ст.231 ГК України, ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та ч.6 ст.232 ГК України.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаних норм чинного законодавства та пункту 5.1 договору, позивач розрахував та пред'явив до стягнення з відповідача 165,48 грн. (сто шістдесят п'ять гривень 48 копійок) пені, 3% річних - 12,95 грн. (дванадцять гривень 95 копійок) та інфляційні - 145,62 грн. (сто сорок п'ять гривень 62 копійки).

Враховуючи, що матеріалами справи доведено факт невиконання відповідачем грошових зобов'язань належним чином відповідно до умов договору, порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій відповідно до вимог закону, розрахунок позивача є вірним, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних підлягають задоволенню у пред'явленому розмірі як обґрунтовані.

За змістом статей 33 і 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судові витрати покладаються на відповідача згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державного підприємства «Маріупольський морський торговельний порт» про стягнення з Державної Азовської морської екологічної інспекції заборгованості за договором на відшкодування витрат пов'язаних з утриманням орендованих приміщень № 35-16/02/14 від 31.01.2014р. у розмірі 1718,28 грн. (одна тисяча сімсот вісімнадцять гривень 28 копійок), з яких: 1394,23 грн. (одна тисяча триста дев'яносто чотири гривні 23 копійки) - основного боргу, 165,48 грн. (сто шістдесят п'ять гривень 48 копійок) - пеня, 3% річних - 12,95 грн. (дванадцять гривень 95 копійок), інфляційні - 145,62 грн. (сто сорок п'ять гривень 62 копійки) - задовольнити.

Стягнути з Державної Азовської морської екологічної інспекції (, адреса: 87515, м. Маріуполь, пр. Нахімова, 76) на користь Державного підприємства «Маріупольський морський торговельний порт» (, адреса: 87510, м. Маріуполь, пр. Адмірала Луніна, 99) основний борг у розмірі 1394,23 грн. (одна тисяча триста дев'яносто чотири гривні 23 копійки), 165,48 грн. (сто шістдесят п'ять гривень 48 копійок) - пені, 3% річних - 12,95 грн. (дванадцять гривень 95 копійок), інфляційні - 145,62 грн. (сто сорок п'ять гривень 62 копійки) та судовий збір у розмірі 1827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень).

Після набрання чинності рішенням видати наказ у встановленому порядку.

Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили через десять днів з дня його підписання та може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 07.07.2015р.

Суддя Н.В. Величко