ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2015 року Справа № 904/7152/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дмитренко Г.К.- доповідач

суддів: Прокопенко А.Є., Крутовських В.І.

при секретарі: Однорог О.В.

За участю представників сторін:

від позивача: Люта В.В., представник, довіреність №4498 від 23.12.14;

від відповідача: Багрова Є.О., представник, довіреність №395-О від 17.09.14;

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.05.2015 року у справі № 904/7152/14

за позовом публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", м. Харків

до публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості у сумі 25831 грн. 09 коп.

У судовому засіданні оголошувалась перерва з 23.06.2015 року по 16.07.2015 року (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14.05.2015 року (головуючий суддя Ніколенко М.О., судді: Рудь І.А., Рудовська І.А.) відмовлено у задоволенні позову публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про стягнення з публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" 25831 грн. 09 коп. заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення від 01.11.2010 року № 2.

Не погоджуючись з рішенням суду публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить зазначене рішення скасувати, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення судом норм процесуального права та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які господарський суд визнав встановленими.

Публічне акціонерне товариство "Акцент-Банк" у відзиві на апеляційну скаргу просить в її задоволенні відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

01.11.2010 року між публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (позивач, орендодавець) та публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк» (відповідач, орендар) укладено договір №2 оренди нежитлового приміщення. Відповідно до умов договору орендодавець передає в тимчасове користування орендарю нежитлові приміщення на 1-му поверсі багатоквартирного житлового будинку літ.А, розташовані за адресою: м. Сімферополь, вул. Балаклавська, буд.53, загальною площею 74,8 кв.м., а орендар зобов'язався оплачувати орендодавцю плату за користування.

Відповідно до п.2.1.1. договору оренди нежитлового приміщення орендодавець зобов'язаний надати приміщення орендарю 02.09.2013 року по акту приймання-передачі. Позивач виконав свій обов'язок щодо передачі приміщення, що підтверджується актом прийому-передачі нежитлового приміщення від 02.09.2013 року.

За п.1.3 договору № 2 строк оренди приміщення встановлюється з 02.09.2013 року по 31.01.2014 року.

У позовній заяві публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» зазначає, що «після закінчення строку оренди і строку дії договору орендар не повернув приміщення в порядку, передбаченому договором, продовжував користуватися цим приміщенням, сплачував орендну плату та відшкодовував оплату комунальних послуг. Орендодавець не заперечував проти цього. Сплата орендарем орендної плати та відшкодування сплати комунальних послуг за період після 31.01.2014 року підтверджується меморіальними ордерами від 28.03.2014 року № (сплата орендної плати за березень 2014 року), від 28.03.2014 року № (сплата орендної плати за лютий 2014року), від 06.03.2014 року № (відшкодування комунальних послуг за лютий 2014 року).

В силу ст. 764 Цивільного кодексу України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Таким чином, враховуючи, що орендар продовжував користуватися приміщенням після 31.01.2014 року, сплачував орендну плату та відшкодовував вартість комунальних послуг, а орендодавець не заперечував проти цього, договір оренди нежитлового приміщення від 01.11.2010 року № 2 вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором, а саме до 30.06.2014 року.

З квітня 2014 року відповідач припинив сплачувати орендну плату та відшкодовувати сплачені орендодавцем комунальні послуги, внаслідок чого виникла заборгованість».

Звертаючись з позовом до господарського суду, публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» просило (з урахуванням заяви про зміну позовних вимог) стягнути з відповідача заборгованість за договором оренди нежитлового приміщення від 01.11.2010 року № 2 в сумі 25831 грн. 09 коп., з яких:

- 18400 грн. 80 коп. заборгованість по орендній платі за період з 01.04.2014 року по 22.06.2014 року, 1448 грн. 67 коп. пені, 1011 грн. 60 коп. інфляційних втрат, 161 грн. 31 коп. річних;

- 4611 грн. 91 коп. заборгованість по відшкодуванню плати за комунальні послуги за березень-травень 2014 року, 449 грн. 66 коп. втрат від інфляції, 47 грн. 14 коп. річних.

Пунктом 2.2.4 договору оренди нежитлового приміщення передбачено, що орендодавець має право відмовитись від договору в односторонньому порядку у випадку, передбаченому п. 6.3 цього договору, письмово повідомивши про це орендаря за 10 календарних днів, а з інших підстав або незалежно від причин - письмово повідомивши про це орендаря за 90 календарних днів. Після сплину вказаного строку договір вважається розірваним і дія договору припиняється. При цьому орендар зобов'язаний передати орендодавцю приміщення, що орендувалось, за актом прийому-передачі у день розірвання договору. При відмові орендаря повернути приміщення по акту по закінченні відповідно 10 або 90 календарних днів з моменту направлення повідомлення про звільнення, приміщення вважається належним чином повернутим орендодавцю, і він має право не допускати орендаря в приміщення і не несе відповідальності за майно орендаря, що залишилося в приміщенні.

У п.6.3 договору оренди вказано, що в разі прострочення виконання орендарем його зобов'язання щодо сплати орендної плати, визначеного п.п. 3.3, 3.4 цього договору, та зобов'язання щодо відшкодування орендарем сплачених орендодавцем комунальних послуг (у випадку якщо орендар не уклав прямі договори на комунальні послуги), визначеного п.3.2 даного договору, на строк понад 10 календарних днів орендодавець має право застосувати оперативно-господарську санкцію до орендаря шляхом відмови в односторонньому порядку від виконання своїх зобов'язань за цим договором, а також відмовитись від встановлення господарських відносин з орендарем в майбутньому. Наслідком такої відмови є припинення дії цього договору після сплину 10 календарних днів після письмового повідомлення орендаря про розірвання договору.

За п.3.7 договору оренди від 01.11.2010 року № 2 датою припинення нарахування орендної плати вважається дата підписання обома сторонами акта приймання-передачі приміщення про повернення приміщення від орендаря до орендодавця або звільнення приміщення, здійснене відповідно до п. 2.2.4 цього договору.

Позивач листом від 12.06.2014 року № 44-3/19795 повідомив відповідача про відмову від договору оренди нежитлового приміщення №2 в односторонньому порядку на підставі п. 2.2.4 та п.6.3 договору, вимагав сплатити заборгованість з орендної плати, відшкодувати сплачені орендодавцем кошти за комунальні послуги та підписати акт приймання-передачі приміщення. Проте вимоги позивача відповідачем не виконані (т.1, а.с. 20).

Таким чином, на підставі п. 2.2.4 договір оренди нежитлового приміщення від 01.11.2010 року №2 вважається розірваним з 22.06.2014 року, нарахування орендної плати припинилося, про що позивач повідомив відповідача листом від 08.07.2014 року № 44-2/21797 (т.1, а.с. 22).

У відповідності з п. 3.1 договору оренди нежитлового приміщення орендар сплачує орендну плату з розрахунку 90 грн. за 1 кв.м., в тому числі ПДВ, в місяць. Загальна сума орендної плати в місяць становить 6732 грн., в тому числі ПДВ.

Пунктом 3.3 договору оренди нежитлового приміщення встановлено, що орендна плата вноситься один раз на місяць не пізніше 15 числа розрахункового місяця.

В розмір орендної плати не входить вартість спожитої орендарем електричної енергії, опалення, водопостачання, водовідведення, вивезення побутових відходів, тощо.

Згідно п.3.2 договору сплата комунальних послуг проводиться орендарем самостійно відповідно до фактичного споживання послуг по прямих договорах з відповідними організаціями. До укладання орендарем прямих договорів з відповідними організаціями про надання комунальних послуг відшкодування сплачених орендодавцем комунальних послуг здійснюватиметься орендарем орендодавцю відповідно до фактичного споживання на підставі виставлених орендодавцем рахунків, розрахунків та актів наданих послуг протягом 5 робочих днів з дня отримання орендарем таких рахунків та актів наданих послуг.

За приписами частини другої статті 11 та статті 202 Цивільного кодексу України підставами для виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, правочини можуть бути двохсторонніми.

Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від виконання певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених статті 11 Цивільного кодексу України.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частиною 1 статті 759 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (частина 1 статті 762 цього Кодексу).

Частиною 5 статті 762 Цивільного кодексу України встановлено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

При цьому, відповідно до частини 4 вказаної норми наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася.

Частиною 6 статті 762 Цивільного кодексу України унормовано, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

У відповідності п.5.1 договору сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов'язань за цим договором, якщо воно стало наслідком обставин непереборної сили, таких як: стихійні лиха, пожежа, повені, страйки, інші обставини, якщо вони вплинули на виконання сторонами цього договору (форс-мажорні обставини). Під обставинами непереборної сили треба розуміти обставини, що виникли після укладання цього договору в результаті непередбачених, надзвичайних або невідворотних сторонами подій. У цих випадках термін виконання сторонами зобов'язань за договором відкладається відповідно до часу, протягом якої діють такі обставини та їх наслідки.

За п. 5.2 договору оренди сторона, для якої створилися умови, за яких неможливе виконання зобов'язань за договором внаслідок обставин непереборної сили, повинна письмово сповістити іншу сторону про настання цих обставин без жодних зволікань на пізніше 10 днів з дати їх виникнення. Повідомлення повинне містити дані про настання та характер обставин та про їх можливі наслідки.

02.04.2014 року відповідач направив позивачеві листа, в якому, зокрема, вказував про настання форс-мажорних обставин та призупинення дії договору оренди нежитлового приміщення від 01.11.2010 року №2 (т.2, а.с. 21).

Як зазначає публічне акціонерне товариство "Акцент-Банк" у письмових поясненнях від 09.07.2015 року, через закінчення строку зберігання реєстр на відправлену кореспонденцію не зберігся.

Постановою правління Національного банку України від 08.12.2004 року № 601 (зареєстровано в Мінюсті 24.12.2004 року за № 1646/10245) затверджено Перелік документів, що утворюються в діяльності Національного банку України та банків України із зазначенням строків зберігання.

Цим Переліком передбачено, що строк зберігання реєстрів на відправлену кореспонденцію становить 1 рік (т.2, а.с. 134-142).

Згідно п.п. 2, 3 згаданого вище Переліку, перелік є основним нормативно-правовим актом, що визначає строки зберігання відповідних категорій документів, які утворюються в процесі діяльності центрального апарату, структурних підрозділів і одиниць, територіальних управлінь, спеціалізованих підприємств, навчальних закладів Національного банку України та банків України, їх філій, представництв та відділень (далі - банківські установи).

Перелік призначено для обов'язкового використання всіма банківськими установами.

У відповідності до ч.1 ст.3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" територія Автономної Республіки Крим визначена як тимчасово окупована територія України.

Відповідно до ч.6 ст.5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об'єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію.

Згідно ч. 3 ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України:

- відкриває свої представництва та філії в інших країнах, а також засновує разом із зарубіжними партнерськими організаціями як в Україні, так і за її межами змішані торгово-промислові палати, ділові ради та інші спільні організації;

- засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб;

- засвідчує форс-мажорні обставини відповідно до умов договорів за зверненнями суб'єктів господарської діяльності, що здійснюють будівництво житла (замовників, забудовників);

- веде недержавний реєстр українських підприємців за їх згодою, фінансовий стан яких свідчить про їх надійність як партнерів у підприємницькій діяльності в Україні та за її межами. Порядок ведення зазначеного реєстру визначається Торгово-промисловою палатою України.

В силу ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб'єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

У грудні 2014 року публічне акціонерне товариство "Акцент-Банк" (орендар) звернулось до Торгово-промислової палата України із заявою, де просило засвідчити форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) щодо зобов'язань за договором оренди нежитлового приміщення від 01.11.2010 року № 2, укладеним між публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" і публічним акціонерним товариством "Акцент-Банк", які сторони не мають можливості виконати з березня 2014 року у зв'язку з настанням цих обставин, та видати про це відповідний сертифікат (т.1, а.с. 216-222).

Сертифікатом від 06.04.2015 року № 3921 Дніпропетровською торгово-промисловою палатою засвідчено публічному акціонерному товариству "Акцент-Банк" форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), зокрема: окупацію території Автономної Республіки Крим внаслідок збройної агресії щодо зобов'язання ПАТ "А-БАНК" користуватися нежитловим приміщенням на 1-му поверсі багатоквартирного житлового будинку площею 74,8 кв., що розташоване за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, вул. Балаклавська, буд. 53, сплачувати орендну плату та виконувати інші обов'язки, виконання якого наступило 01 березня 2014 року за договором №2 оренди нежитлового приміщення, укладеним 01.11.2010 року з публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк". Період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): настання: 27.02.2014 року; закінчення: тривають (т.2, а.с. 20).

Згідно статті 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Вказані приписи кореспондуються зі статтею 218 Господарського кодексу України

Крім того, статтею 607 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Вказаною статтею унормовано, що обставини, які викликають неможливість виконання, можуть бути як юридичними, так і фактичними. Головна умова полягає в тому, що за такі обставини не буде відповідати жодна із сторін зобов'язання.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово (стаття 32 цього Кодексу).

За приписами статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 цього Кодексу господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Крім цього судова колегія зазначає наступне.

Як вказано у п.3.2 договору, з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі приміщення до укладення орендарем прямих договорів з відповідними організаціями про надання комунальних послуг (електроенергію, опалення, водовідведення і водопостачання, вивезення побутових відходів, тощо), відшкодування сплачених орендодавцем комунальних послуг здійснюватиметься орендарем орендодавцю відповідно до фактичного споживання та показань лічильників (якщо вони встановлені), пропорційно займаній площі і діючим тарифам, на підставі виставлених орендодавцем рахунків, розрахунків, та актів наданих послуг протягом п'яти робочих днів з дня отримання орендарем таких рахунків та актів наданих послуг.

Між тим виставлення позивачем (орендодавець) рахунків, розрахунків, та актів наданих послуг відповідачеві, як це передбачено п. 3.2 договору, матеріалами справи не підтверджено.

Зважаючи на викладене, рішення господарського суду прийнято з додержанням норм матеріального і процесуального права, відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.05.2015 року у справі № 904/7152/14 залишити без змін, а скаргу публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" без задоволення.

Головуючий суддя Г.К. Дмитренко

Суддя А.Є. Прокопенко

Суддя В.І. Крутовських

повний текст постанови виготовлений 17.07.15р.