номер провадження справи 19/96/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2015 Справа № 908/3194/15

За позовом: 1) Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 206)

2) Міського комунального підприємства «ОСНОВАНІЄ» (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, 29-А)

до Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» (69006, м. Запоріжжя, проспект Металургів, 12)

про внесення змін до п.п. 1, 2 Додаткової угоди до Договору оренди

Суддя Давиденко І.В.

Представники:

Від позивача-1: Фанін П.В. - представник за довіреністю № 151/01/01-10 від 24.10.14.

Від позивача-2: не з'явився

Від відповідача: Михайловський Д.С. - представник за довіреністю № 5872/14 від 16.10.14.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Запорізької області 15.05.15. звернувся Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради та Міське комунальне підприємство «ОСНОВАНІЄ» з позовною заявою до Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» про внесення змін до п.п. 1, 2 Додаткової угоди від 05.03.12. до Договору № 2078/13 оренди нежитлового приміщення від 23.04.10.

Позовні вимоги мотивовані тим, що при укладанні Додаткової угоди було невірно застосовано процентну ставку для визначення орендної плати, в зв'язку з чим, виникла необхідність для внесення змін в Додаткову угоду від 05.03.12. щодо розміру орендної плати.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 18.05.15. порушено провадження у справі № 908/3194/15, розгляд справи призначено на 09.06.15. о 12-10.

Представники позивачів-1,2 в судовому засіданні 09.06.15. підтримали позовні вимоги, просили суд позов Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради та Міського комунального підприємства «ОСНОВАНІЄ» задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні 09.06.15. заперечив проти задоволення позову та подав заяву про застосування строків позовної давності, відповідно до якої відповідач просить суд застосувати у справі позовну давність в зв'язку з тим, що позивачем заявлено позовні вимоги щодо внесення змін до Додаткової угоди від 05.03.12. з пропуском строку загальної позовної давності.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 09.06.15. розгляд справи № 908/3194/15 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України відкладено на 08.07.15. о 12-00.

Представник позивача-1 в судовому засіданні 08.07.15. підтримав позовні вимоги, просив суд позов Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради та Міського комунального підприємства «ОСНОВАНІЄ» задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні 08.07.15. заперечив проти задоволення позовних вимог, просив суд в задоволення позову Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради та Міського комунального підприємства «ОСНОВАНІЄ» відмовити повністю.

Представник відповідача 08.07.15. надав суду письмові пояснення на позовну заяву, відповідно до яких зазначив, що відповідач з позовною заявою не згоден та вважає її поданою з порушенням строків загальної позовної давності в три роки, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача-2 в судове засідання 08.07.15. не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення у справі № 908/3194/15.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача-1 та відповідача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

23.04.10. між Управлінням житлового господарства Запорізької міської ради (Орендодавець), Комунальним підприємством «Виробниче ремонтно-експлуатаційнежитлове обєднання № 13 (Балансоутримувач) та Запорізькою обласною кредитною спілкою «Довіра» (Орендар) укладено Договір оренди нежитлового приміщення № 2078/13 (далі - Договір оренди).

Додатковою угодою від 01.06.11. до Договору оренди сторони дійшли до згоди змінити сторону в Договорі оренди № 2078/13 від 23.04.10. нежитлового приміщення площею 9,80 кв.м по пр. Металургів, 12, а саме Орендодавця з Управління житлового господарства Запорізької міської ради на Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради.

Відповідно до п. 1.1 Договору оренди в редакції Додаткової угоди від 08.11.11. встановлено, що Орендодавець на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 25.03.10. за № 135/65 передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення № 8 першого поверху площею 9,8 кв.м (частина холу № 2), що складає 2/25 частини приміщення № 8, в будинку № 12 по пр. Металургів, що знаходиться на балансі КП «ВРЕЖО № 13.

Додатковою угодою від 02.11.12. до Договору оренди встановлено, що Міське комунальне підприємство «ОСНОВАНІЄ» є повним правонаступником Комунального підприємства «ВРЕЖО № 13».

Позивачі посилаються на те, що в результаті планової перевірки фінансово-господарської діяльності позивача-1, проведеної Державною фінансовою інспекцією в Запорізькій області на початку 2015 р., було виявлено, що Додаткова угода від 05.03.12. до Договору оренди була укладена із застосуванням невірного розміру річної орендної ставки. А саме, замість орендної ставки у розмірі 40 %, яка спеціально передбачена для розміщення фінансових установ, була застосована ставка у розмірі 18 % - передбачена для офісів.

Позивачі вказують на те, що під час укладання Додаткової угоди до Договору оренди не було враховано спеціальний статус відповідача, який передбачений положеннями ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ст. 1 Закону України «Про кредитні спілки».

З вказаних вище норм вбачається, що кредитні спілки відносяться до фінансових установ.

Про те, що відповідач є кредитною спілкою свідчить інформація наявна в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Позивачі зазначають, що Додаткова угода від 05.03.12. була укладена з порушенням п. 3 додатку 2 Методики розрахунку розміру орендної плати та пропозиції її розподілу, затвердженою постановою Кабінету міністрів України № 786 від 04.10.95., п. 1 рішення Запорізької міської ради № 47 від 06.04.11., що призвело до завдання місцевому бюджету збитків у розмірі недоотриманої орендної плати (упущена вигода) за період з березня 2012 р. по травень 2013 р.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем-1 надіслано на адресу відповідача лист № 385/01/01-07 від 30.01.15. разом з Додатковою угодою від 23.01.15. про перерахунок орендної плати.

Відповідач своїм листом № 34/2015 від 06.02.15. повідомив про згоду на приведення до вимог рішення Запорізької міської ради № 47 від 06.04.11. «Про затвердження і введення річних ставок орендної плати за використання нерухомого майна права комунальної власності територіальної громади м. Запоріжжя» за період з травня 2012 р. по травень 2013 р.

Позивачі вказують на те, що відповідачем не повернуто підписаних з боку сторін примірників Додаткової угоди від 23.01.15. в редакції позивача.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем-1 було надіслано на адресу відповідача лист № 895/01/01-07 від 03.03.15. разом з Додатковою угодою від 23.01.15. про перерахунок орендної плати.

Відповідачем листом № 655/15 від 16.03.15. повернуто позивачу-1 підписану Додаткову угоду від 23.01.15. до Договору оренди з Протоколом розбіжностей.

Листом № 1564/01/01-07/2089 від 14.04.15. позивач-1 відмовився від підписання протоколу розбіжностей та надіслав на адресу відповідача проект Договору про внесення змін від 08.04.15. до Додаткової угоди від 05.03.12. про внесення змін в п.п. 1, 2 Додаткової угоди від 05.03.12. до Договору оренди, щодо встановлення процентної ставки орендної плати в розмірі 40 %.

Матеріали справи не містять доказів підписання або повернення відповідачем Договору про внесення змін від 08.04.15. до Додаткової угоди від 05.03.12. до Договору оренди.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачі вказують на те, що Запорізькою обласною кредитною спілкою «Довіра» порушено вимоги чинного законодавства України, в зв'язку з тим, що відповідачем не була підписана Додаткова угода від 05.03.12. до Договору оренди, відповідно до якої встановлено нову орендну ставку.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивачів не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» встановлено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 632 Цивільного кодексу України вказано, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін; у випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування; зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом; зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Згідно зі ст. 286 Господарського кодексу України передбачено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до положень ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Пунктом 1 Додаткової угоди від 05.03.12. до Договору оренди встановлено, що орендна ставка згідно з рішенням сесії Запорізької міської ради № 47 від 06.04.11. встановлюється у розмірі 18 % (офіс).

Приписами п. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг. Не є фінансовими установами (не мають статусу фінансової установи) незалежні фінансові посередники, що надають послуги з видачі фінансових гарантій в порядку та на умовах, визначених Митним кодексом України.

Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про кредитні спілки» передбачено, що кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що Запорізька обласна кредитна спілка «Довіра» є фінансовою установою.

Розрахунок орендної плати відтворював методологію її розрахунку за затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95. № 786 (з подальшими змінами) Методикою розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна в редакції, що діяла на момент запровадження такого розрахунку за згодою сторін.

Дану Методику розроблено з метою створення єдиного організаційно-економічного механізму справляння плати за оренду цілісного майнового комплексу державного підприємства, організації, їх структурних підрозділів (філії, цеху, дільниці) та окремого індивідуально визначеного майна державного підприємства, організації, закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил, інших військових формувань, органами, підрозділами, закладами та установами Держспецзв'язку, рухомого та нерухомого військового майна (за винятком озброєння, боєприпасів, бойової та спеціальної техніки), а також майна, що не ввійшло до статутного фонду господарського товариства, створеного у процесі приватизації (корпоратизації) (п. 1 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95. № 786).

Станом на день укладання Додаткової угоди від 05.03.12. орендна ставка за використання нерухомого державного майна під розміщення для розміщення підприємства відповідача мала складати 40 %.

Як вбачається з ч. 1 п. 3 Додатку 2 до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, за використання нерухомого державного майна під розміщення фінансових установ орендна ставка складає 40 %.

Таким чином, з наведеного вбачається, що орендна ставка для відповідача, як для розміщення фінансової установи мала складати 40 %.

Судом встановлено, що застосування ставки орендної плати в розмірі 18 % було безпідставним, в зв'язку з чим Додаткова угода від 05.03.12. до Договору оренди була укладена з порушення пункту 3 даної Додаткової угоди.

Слід зазначити, що недотримання вказаних норм законодавства спричиняє збитки державі у розмірі не отриманої орендної плати (чи плати за користування вказаним майном), яка у випадку дотримання вимог законодавства з питань оренди та користування державним майном надходила б до Державного бюджету.

Згідно зі ст. 21 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» вбачається, що розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін. Розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї з сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об'єкта оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України.

Зі змісту ст. 651 Цивільного кодексу України та ст. 188 Господарського кодексу України вбачається, що питання зміни договору, в тому числі, і щодо його ціни (орендної плати) як істотної умови договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до положень п. п. 4, 5 ст.188 Господарського кодексу України, в разі, якщо сторони не досягли згоди щодо змін договору, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем-1 було надіслано на адресу відповідача проект Договору про внесення змін від 08.04.15. до Додаткової угоди від 05.03.12. щодо внесення змін в п.п. 1, 2 Додаткової угоди від 05.03.12. до Договору оренди, щодо встановлення орендної ставки в розмірі 40 %.

Матеріали справи не містять доказів підписання або повернення відповідачем Договору про внесення змін від 08.04.15. до Додаткової угоди від 05.03.12. до Договору оренди.

В зв'язку з вищевикладеним, судом встановлено, що позивачами дотримано порядок, передбачений чинним законодавством України, щодо внесення змін до Договору

Таким чином, враховуючи вищевикладене, з наведеного вище вбачається, що Додаткова угода від 05.03.12. до Договору оренди щодо процентної ставки орендної плати була укладена з порушенням вимог чинного законодавства України.

Слід зазначити, що Додатковою угодою від 12.06.13 до Договору оренди сторонами продовжено строк дії Договору до 23.02.16. та встановлено, що орендна ставка, згідно з рішенням Запорізької міської ради від 06.04.11. № 47 встановлюється в розмірі 40 %.

Таким чином, саме з 12.06.13. була усунута помилка, допущена в Додатковій угоді до Договору оренди від 05.03.12. щодо процентної ставки орендної плати.

Отже, з наведеного вище вбачається, що Додаткова угода від 05.03.12. до Договору № 2078/13 оренди нежитлового приміщення від 23.04.10. була укладена з порушенням п. 3 щодо встановлення процентної ставки суми орендної плата в розмірі 18 %.

Розглянувши клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, суд задовольняє його, з огляду на наступне:

Згідно із ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною 2 ст. 267 Цивільного кодексу України передбачено, що заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Відповідно до п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.13. «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» вбачається, що за змістом ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність сплила і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові в зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Судом встановлено, що звертаючись до суду з даним позовом, позивачами було порушено загальний строк позовної давності, оскільки позивачі просять суд внести зміни в Додаткову угоду від 05.03.12., що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, позов Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради та Міського комунального підприємства «ОСНОВАНІЄ» не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради та Міського комунального підприємства «ОСНОВАНІЄ» відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 13.07.15.

Суддя І.В. Давиденко