КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2015 р. Справа№ 925/534/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Шипка В.В.

Гарник Л.Л.

за участю представників:

арбітражний керуючий Шаргало Роман Вікторович (посв. № 953 від 30.05.2013);

від ОСОБА_3: не з'явився;

від товариства з обмеженою відповідальністю "МТС-2000": не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу арбітражного керуючого Шаргала Романа Вікторовича на ухвалу господарського суду Черкаської області від 04.06.2015 у справі № 925/534/13 (суддя Хабазня Ю.А.)

за заявою ініціюючого кредитора фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, с. Ярошівка Черкаської області

до боржника товариства з обмеженою відповідальністю "МТС-2000", м. Черкаси

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 25.04.2013 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "МТС-2000".

Ухвалою господарського суду Черкаської області 15.08.2013 затверджено реєстр вимог кредиторів.

Постановою господарського суду Черкаської області від 29.10.2013 ТОВ "МТС-2000" визнано банкрутом. Ліквідатором банкрута призначений арбітражний керуючий Шаргало Роман Вікторович.

Оголошення про це опубліковано в газеті "Голос України" № 213 від 13 листопада 2013 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 23.01.2014 затверджено реєстр вимог кредиторів.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 04.06.2015 у справі № 925/534/13:

1. Скаргу ініціюючого кредитора задоволено частково.

Визнано незаконною бездіяльність ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Шаргала Р.В., що виражається у не з'ясуванні обставин про наявність підстав:

- для визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 30.01.2012 між боржником і ДП "Агрофірма "Іскра", та двох договорів від 29.02.2012 між боржником та ДП "Агрофірма "Іскра" і ФГ "Агрейн";

- для стягнення коштів з ТОВ "Високі аграрні технології";

- для повернення майна за договором складського зберігання зерна № 2109 від 21.09.2011 ТОВ "Елеватор Агро";

Припинено провадження у справі за скаргою в решті вимог.

2. Усунуто арбітражного керуючого Шаргала Романа Вікторовича, призначеного постановою суду від 29.10.2013 ліквідатором банкрута, від виконання обов'язків останнього.

Зобов'язано останнього здійснювати повноваження ліквідатора банкрута до призначення в установленому порядку іншого арбітражного керуючого та заборонено арбітражному керуючому Шаргалу Р.В. вчиняти дії по передачі чи відчуженню активів (майна) боржника у будь-який спосіб, в тому числі сплачувати (перераховувати) кошти боржника на користь інших осіб.

3. Голову комітету кредиторів (товариству з обмеженою відповідальністю "Сейм-Інвест") зобов'язано скликати в установленому порядку збори комітету кредиторів та вирішити питання про кандидатуру арбітражного керуючого на посаду ліквідатора банкрута.

Комітету кредиторів до 25.06.2015 зобов'язано надати суду пропозицію про кандидатуру арбітражного керуючого на посаду ліквідатора банкрута (т. 4, а.с. 105-114).

При цьому, місцевий господарський суд керувався т. 4-5, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, ч.4 ст.40, п.1 абз.2 ч.3 ст.114 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, арбітражний керуючий Шаргало Роман Вікторович звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Черкаської області від 04.06.2015 у справі № 925/534/13 та прийняти нове рішення, яким відмовити кредитору - фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 у задоволенні скарги на бездіяльність ліквідатора.

Апеляційна скарга мотивована неповним з'ясуванням обставин справи.

02.07.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду ліквідатором ТОВ «МТС-2000» Шаргалом Р.В. подано пояснення по справі (додаткові обґрунтування апеляційної скарги), в яких зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги при прийнятті оскаржуваної ухвали: той факт, що відповідно до довідки № 34 від 26.10.2013, виданої директором боржника станом на 25.09.2013 інвентаризацію майна боржника здійснити не можливо у зв'язку з відсутністю у нього майнових активів; а також той факт, що після визнання боржника банкрутом печатка ТОВ «МСТ - 2000» була передана ліквідатору; а також те що ліквідатор звітував комітету кредиторів про що свідчать протоколи комітетів кредиторів, наявні в матеріалах справи; а також той факт, що судом не висувалося в процесуальних документах обов'язку ліквідатора надавати суду звіти про його діяльність; а також, не надано оцінки тому факту, що посадови особи не здійснювали перепон діяльності розпоряднику майна, а тому не було жодних підстав для притягнення їх до відповідальності. Стосовно договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень судом першої інстанції не враховано, що серед переданої ліквідатору документації банкрута відсутні оригінали договорів, на які посилається ініціюючий кредитор, що з метою отримання належним чином завірених копій договорів купівлі-продажу нерухомого майна ліквідатор 15.08.2014 направив запит від 13.08.2014 №02-12/59 на адресу приватного нотаріуса Золотоніського районного нотаріального округу Кравченок С.В., однак станом на 07.05.2015 відповідь на вказаний запит не надійшла, що дані договори укладені протягом більше ніж один рік, що передував порушенню справи про банкрутство, а тому були відсутні правові підстави для звернення до суду з заявами про визнання їх недійсними, крім того, дані договори були предметом дослідження при розгляді справи № 07/5026/1709/2012 за позовом ФОП ОСОБА_3 до ТОВ «МТС - 2000», ДП «Агрофірма «Іскра», фермерського господарства «Агрейн» про визнання договорів недійсними. Неправомірним на думку скаржника, є твердження суду про пропуск строку позовної давності на звернення до суду з заявами про визнання даних договорів недійсними з вини ліквідатора, оскільки про існування даних договорів йому стало відомо в листопаді з листа ФОП ОСОБА_3 від 31.10.2013, до якого були додані дані договори, таким чином строк позовної давності закінчується в листопаді 2016 року. Скаржник зазначає, що судом першої інстанції неправомірно зроблено висновок про нездійснення ліквідатором дій з повернення дебіторської заборгованості, оскільки в станом на 2011 рік ТОВ «Високі аграрні технології» в наслідок порушення щодо нього справи про банкрутство не могло виконувати свої грошові зобов'язання, а тому повернення дебіторської заборгованості є сумнівним. Крім того судом не враховано, що ліквідатором банкрута вжито заходів по з'ясуванню питання виконання ТОВ "Високі аграрні технології" вказаного рішення суду (зокрема направлялися листи на адресу розпорядника майна та керівника ТОВ "Високі аграрні технології"), однак на цей час запитувані відомості відсутні. Неправомірно, на думку арбітражного керуючого враховано посилання заявника на те, що боржником було реалізовано зерно, яке знаходилося на зберіганні у ТОВ "Елеватор Агро" під час дії арешту і заборон відчуження, є помилковим, оскільки зазначені дії були здійснені раніше 14.05.2012, коли до Єдиного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено відомості про арешт майна ТОВ "МТС-2000", що станом на 14.05.2012 на зберіганні у ТОВ "Елеватор Агро" не перебувало зерно ТОВ "МТС-2000", яке було передане на зберігання зо договором від 21.09.2011 № 2109, що припущення ініціюючого кредитора про можливість звернення стягнення на вищезазначене майно та включення його до ліквідаційної маси банкрута є помилковим. Судом першої інстанції на думку скаржника також порушено положення ч. 12 ст. 41 Закону «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ч. 1 ст. 4 ГПК України. На підставі наведено скаржник просить суд скасувати оскаржувану ухвалу, відмовити ФОП ОСОБА_3 у задоволенні скарги на бездіяльність ліквідатора.

07.07.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду представником ТОВ «Елеватор Агро» надано заяву поро визнання апеляційної скарги, в якій просить апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі, ухвалу місцевого господарського суду - скасувати та прийняти нове рішення.

15.07.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду представником ФОП ОСОБА_3 відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує доводи апеляційної скарги та просить відмовити в її задоволенні, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

В судовому засіданні арбітражний керуючий Шаргало Р.В. підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав, викладених в ній, та просив задовольнити апеляційну скаргу, а ухвалу скасувати.

В судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися представники інших сторін та учасників провадження у справі, причини неявки суду не повідомили. Враховуючи, що в матеріалах справи є докази належного повідомлення сторін про час та місце розгляду апеляційної скарги, а також враховуючи обмеження процесуального строку розгляду скарг на ухвали місцевих господарських судів колегія суддів, порадившись, ухвалила розглянути апеляційну скаргу у відсутності представників інших сторін та учасників провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон).

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України (в редакції від 04.11.2012).

Згідно ч. 5 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Статтею 4-3 ГПК України визначено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи до господарського суду першої інстанції ініціюючим кредитором подано заяву від 01.04.2015 (вх. суду № 8707/15 від 09.04.2015) з клопотанням про розгляд поданої ним раніше скарги від 23.09.2014 на бездіяльність ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Шаргала Р.В., яка не була розглянута судом у зв'язку з відстороненням ухвалою суду від 06.10.2014 арбітражного керуючого Шаргала Р.В. від виконання обов'язків ліквідатора банкрута. Враховуючи, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2014 ухвалу господарського суду Черкаської області від 06.10.2014 скасовано, справу № 925/534/13 повернуто останньому для подальшого розгляду, ухвалою суду від 20.04.2015 клопотання ініціюючого кредитора про розгляд скарги на бездіяльність ліквідатора банкрута від 23.09.2014 призначено до розгляду у судовому засіданні.

Відповідно до поданої скарги заявник просив визнати неправомірною бездіяльність ліквідатора банкрута Шаргала Р.В., та зобов'язати ліквідатора банкрута: стягнути з ТОВ «Високі аграрні технології» на користь банкрута дебіторську заборгованість у сумі 547216,92 грн.; вжити заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення зерна у кількості 3253,510 тон. яке, у знаходиться у ТОВ «Елеватор Агро», прав оренди на земельні ділянки, які перебувають в оренді у банкрута, і урожаю, який вирощений на них протягом 2012-2014 років; подати до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника від 30.01.2012 з ДП «Агрофірма «Іскра», від 29.02.2012 з ДП «Агрофірма «Іскра», від 29.02.2012 з ФГ «Агрейн»; про продаж, яке знаходилося на зберіганні ТОВ «Елеватор Агро» та повернення проданого майна банкруту,

Скарга від 23.09.2014 мотивована що ініціюючий кредитор тричі (01.11.2013, 17.01.2014, 13.03.2014) звертався до ліквідатора банкрута з листами, у яких повідомляв про відомі ініціюючому кредитору майнові активи та дебіторську заборгованість банкрута, просив вжити заходів по витребуванню цього майна, зокрема, повідомив, що

1) 30.01.2012 між ТОВ «МТС-2000» та ДП «Агрофірма «Іскра» було укладено договір купівлі-продажу, за яким ТОВ «МТС-2000» продало, а ДП «Агрофірма «Іскра» придбало нежитлове приміщення за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с.Нова Дмитрівна, вул.Польова,7,

2) 29.02.2012 між ТОВ «МТС-2000» та ДП «Агрофірма «Іскра» було укладено договір купівлі-продажу, за яким ТОВ «МТС-2000» продало, а ДП «Агрофірма «Іскра» придбало нежитлове приміщення за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с.Нова Дмитрівка, вул.Урожайна,54,

3) 29.02.2012, між ТОВ «МТС-2000» та ФГ «Агрейн» було укладено договір купівлі-продажу, за яким ТОВ «МТС-2000», а ФГ «Агрейн» придбало нежитлове приміщення за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с.Нова Дмитрівка, вул.Шевченка,202,

що у вказаних договорах зазначена одна й та сама земельна ділянка площею 9,6559 га, кадастровий номер 07 008 0024, яка належить Новодмитрівській сільській раді, що їх укладено з порушеннями ст. 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України

що на момент укладення вказаних договорів їх зміст не відповідав вимогам закону (у договорах була відсутня істотна умова), отже договори були неукладені, що доведено відповідним судовим рішенням,

що 31.01.2013 сторони внести зміни до договорів, додавши відсутню істотну умову, тобто фактично договори були укладені 31.01.2013, однак у цей час майно боржника перебувало під арештом і не могло бути відчуженим,

що вищезазначене нерухоме майно боржника було незаконно відчужено та у ліквідатора є усі законні підстави для повернення цього майна боржнику,

що протягом 2012-2013 років Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області та Апеляційним судом Черкаської області розглядалися справи про розірвання та визнання недійсними договорів оренди землі, укладених між ТОВ «МТС-2000» та громадянами у 2005 році (справи №2306/2281/12, №2306/2651/12, 2306/2270/12, 695/1359/13-ц, 695/1361/13-ц), за результатами розгляду яких право оренди земельних ділянок залишено за боржником, що право оренди може бути оцінене і продане, що на вказаних земельних ділянках вирощувалася сільськогосподарські культури, які теж можна продати, а отримані кошти спрямувати на погашення вимог кредиторів та оплату послуг ліквідатора і відшкодування його витрат,

що рішенням господарського суду м. Києва від 22.05.2012 у справі № 5011-23/4127-2012 з ТОВ «Високі аграрні технології» на користь ТОВ «МТС-2000» було стягнуто 547216,92 грн., тому у ліквідатора банкрута є усі законні підстави для стягнення вказаних коштів та включення їх у ліквідаційну масу,

що боржник передав на зберігання ТОВ «Елеватор Агро» зерно у кількості 3253,510 тон, в той же час 28.02.2012 на все майно боржника був накладений арешт, а 14.05.2012 відомості про накладений арешт були внесені до Єдиного державного реєстру обтяжень рухомого майна. Тобто на зберіганні у одного з кредиторів є майно боржника, на яке можна звернути стягнення, а в тому разі, якщо це майно продано, у ліквідатора є всі законні підстави для визнання договорів купівлі-продажу цього зерна недійсними та включення його у ліквідаційну масу,

що ініціюючим кредитором було повідомлено ліквідатора банкрута про готовність надати допомогу для вжиття заходів по розшуку та витребуванню майна боржника, однак ліквідатором банкрута до цього часу жодних дій з цього приводу не вчинено, чим порушено вимоги до ч.2 ст.41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в новій редакції, чинній з 19.01.2013 та з наступними змінами, далі - Закон-2013)

що ліквідатором банкрута не подаються щомісячні звіти про свою діяльність (18.06.2014 ініціюючий кредитор звернувся до ліквідатора із запитом про надання інформації про поточний стан ліквідаційної процедури, однак ні інформації, ні звітів про свою діяльність арбітражний керуючий не надав).

Відповідно до ч. 3 ст. 98 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» під час реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов'язаний діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов'язки надано (покладено), обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України про банкрутство.

Відповідно до ч.ч. 11, 12 ст. 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" дії (бездіяльність) ліквідатора (ліквідаційної комісії) можуть бути оскаржені до господарського суду учасниками справи про банкрутство, права яких порушено такими діями (бездіяльністю). У разі невиконання або неналежного виконання ліквідатором своїх обов'язків господарський суд за клопотанням комітету кредиторів або з власної ініціативи може припинити повноваження ліквідатора і призначити нового ліквідатора в порядку, встановленому цим Законом.

У разі невиконання або неналежного виконання обов'язків, покладених на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) арбітражний керуючий може бути усунутий від виконання ним своїх обов'язків господарським судом за клопотанням комітету кредиторів, органу, уповноваженого управляти державним майном або за власною ініціативою (абз. 1 п. 2 ч. 3 ст. 114 Закону).

Як вбачається з матеріалів справі з дня призначення арбітражного керуючого Шаргала Романа Вікторовича постановою про визнання боржника банкрутом від 29.10.2013 справа не містить жодного звіту ліквідатора банкрута і жодної інформації про те, які дії ним вчинено у ході здійснення ліквідаційної процедури, окрім поданого у процедурі розпорядження майном боржника клопотання про продовження строку останньої, з відповідним рішенням комітету кредиторів (а.с. 62 т. 2).

А тому, посилання ліквідатора в апеляційній скарзі на звітування комітету кредиторів про що свідчать протоколи зборів кредиторів наявні в матеріалах справи є безпідставним та необґрунтованим. Крім того, навіть до апеляційної скарги арбітражним керуючим Шаргалом Р.В. не додано жодного доказу на підтвердження власних доводів з цього питання або доказів на спростування висновків місцевого суду.

З письмових заперечень на скаргу ФОП ОСОБА_3, поданих ліквідатором банкрута, вбачається що останній направляв запити для отримання відомостей про майно боржника 20.01.2014, 26.02.2014, 17.03.2014, 04.04.2014 (а.с.76 т.4) та 13.08.2014 один стосовно договорів купівлі-продажу (а.с.55 т.4).

На підставі вищезазначеної інформації судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок, що перші запити направлені лише через три місяці після призначення, на частину з них відповіді не отримано, однак ліквідатор банкрута не направив жодного повторного запиту чи скарги у зв'язку з неотриманням відповіді і у інший спосіб відомостей не з'ясував, зокрема не звернувся до суду з клопотанням про витребування необхідної інформації у компетентних організацій чи установ.

Відповідно до ч.6 ст. 41 Закону протягом п'ятнадцяти днів з дня призначення ліквідатора відповідні посадові особи банкрута зобов'язані передати бухгалтерську та іншу документацію банкрута, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності банкрута ліквідатору. У разі ухилення від виконання зазначених обов'язків відповідні посадові особи банкрута несуть відповідальність відповідно до законів України.

Натомість вищезазначені першочергові і невідкладні дії з витребування майна, документів, печаток і штампів, які мали бути вчинені протягом 15 днів з дня призначення ліквідатора вчинені не були, ліквідатор банкрута не має відомостей про місцезнаходження керівника та документів без отримання яких проведення повноцінної інвентаризації неможливе.

Так в матеріалах справи наявна довідка директора ТОВ «МТС-2000» від 26.10.2013 № 34 в якій останній зазначає про відсутність майнових активів в зв'язку з чим не можливо здійснити інвентаризацію майна боржника.

Однак, в матеріалах справи відсутні акти приймання-передачі документів, печаток і штампів банкрута, акти проведення інвентаризації майна, а вищезазначена довідка, на думку апеляційного суду, жодним чином не знімає з ліквідатора майна обов'язок з виявлення майна боржника та проведення його інвентаризації.

Також з матеріалів справи вбачається, що ініціюючий кредитор тричі звертався до ліквідатора з питанням стосовно незаконності укладення договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 30.01.2012 між боржником і ДП "Агрофірма "Іскра", та двох договорів від 29.02.2012 між боржником та ДП "Агрофірма "Іскра" і ФГ "Агрейн". Вперше, що не заперечує ліквідатор в апеляційній скарзі, в листопаді 2013 року.

Однак, для з'ясування даного питання арбітражним керуючим Шаргалом Р.В. лише через дев'ять місяців, тобто - 13.08.2014 було направлено запит приватному нотаріусу Кравченок В.С. та незважаючи на те, що відповіді не отримано, будь-яких інших дій для отримання документів чи з'ясування цього питання ліквідатором вчинено не було, зокрема, ліквідатор банкрута міг: 1) направити запити сторонам договору, 2) вчинити дії по витребуванню цих документів від нотаріуса у судовому порядку; 3) з'ясувати обставини відчуження майна у органу реєстрації.

Враховуючи, що угоди купівлі-продажу укладені січні-лютому 2012 року, строк позовної давності за ними сплив у січні-лютому 2015 року, сплив виключно із-за бездіяльності ліквідатора банкрута, яку суд першої інстанції обґрунтовано вважає такою, що є підставою для усунення його від виконання обов'язків ліквідатора банкрута.

Особисті розрахунки арбітражного керуючого Шаргало Р.В. строку позовної давності щодо звернення до суду з позовами про визнання цих договорів недійсними, які наведені в апеляційній скарзі, оскільки, за умови відсутності навіть спроб звернень до суду з відповідними позовами Шаргалом Р.В., вони жодним чином не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Суд першої інстанції за наслідками дослідження матеріалів справи зроблено висновок, що результатом бездіяльності ліквідатора банкрута є відсутність вищезазначених договорів і доказів їх виконання у боржника.

Жодних належних та допустимих доказів на спростування даного висновку арбітражний керуючий Шаргало Роман Вікторович до апеляційної скарги не додав.

Апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що не маючи документів ліквідатор банкрута надає правову оцінку угодам і стверджує про відсутність підстав для визнання їх недійсними чи про відсутності підстав витребування майна, що в свою чергу є порушенням обов'язків, покладених на нього ст.41 Закону.

В письмових поясненнях по справі ліквідатор банкрута повідомляє про зарахування ним зустрічних однорідних вимог між боржником та ТОВ "Інвестиційний менеджмент" на суми 3655400 грн. та 307192 грн.

Колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом щодо незаконності даних дій, оскільки порядок погашення вимог кредиторів у справі про банкрутство регламентується виключно Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Так, ч.8 ст.45 Закону передбачено, що погашення вимог кредиторів шляхом заліку зустрічних однорідних вимог проводиться за згодою кредитора (кредиторів) у випадках, якщо це не порушує майнові права інших кредиторів. У даному випадку погашення вимог одного кредитора позбавляє можливості погашення вимог кредиторів першої, другої і третьої черги та пропорційного розподілу залишку цієї суми коштів між усіма іншими кредиторами четвертої черги, яким є ТОВ "Інвестиційний менеджмент". Таке зарахування призвело до невжиття заходів до стягнення цього боргу у примусовому порядку у ліквідаційну масу і відповідно безпідставного марнування часу, відведеного для її проведення.

Аналогічно ліквідатором банкрута наводяться відомості про начеб-то вжиття ним заходів до стягнення дебіторської заборгованості на суму 8409,56 грн., однак, будь-яких доказів вчинення таких дій у судовому засіданні не надано.

Маючи інформацію від ініціюючого кредитора про судове рішення про стягнення коштів з ТОВ "Високі аграрні технології" у справі № 5011-23/4127-2012 на суму 547 216,90 грн. ліквідатор банкрута не з'ясовує обставини видачі виконавчого документа, пред'явлення його до виконання, виконання рішення у примусовому порядку, негайно, як цього вимагають обставини, а лише через десять місяців (запит від 08.09.2014 №02-12/60 а.с. 43, 78-81 т.4) звернувся до особи, яка завідомо може не мати інформації стосовно конкретної господарської операції - розпорядника майна ТОВ "Високі аграрні технології", що надалі і підтверджується відповідями арбітражного керуючого Матвійчука Д.В. Дані факти в апеляційній скарзі підтверджуються арбітражним керуючим Шаргалом Романом Вікторовичем.

Отже, не отримавши позитивної відповіді ліквідатор вживав заходів для отримання документів з інших джерел, що навіть не заперечується в апеляційній скарзі самим арбітражним керуючим Шаргалом Р.В.

На підставі вищенаведеного обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що така дія, яка спрямована не на розшук і повернення майна, а на створення враження про його розшук, яка завідомо може не призвести до повного з'ясування обставин та реального результату.

Як вбачається з ухвали суду від 22.08.2014 у справі № 910/5883/14 12.05.2014 відбулося підготовче засідання, за наслідками якого було винесено ухвалу про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "Високі аграрні технології", введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Матвійчука Д.В., визначено дату проведення попереднього судового засідання на 14.07.2014. Офіційне оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство № 910/5883/14 відбулося на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет 12.05.2014. Маючи безспірні вимоги до ТОВ "Високі аграрні технології", ліквідатор банкрута навіть не звертався до суду з вимогами у справу про банкрутство кредитора. Враховуючи, що можливість визнання кредитором ТОВ "Високі аграрні технології" четвертої черги втрачена виключно із-за бездіяльності ліквідатора банкрута, апеляційний суд вважає її такою, що є підставою для усунення його від виконання обов'язків ліквідатора банкрута.

Згідно з договором складського зберігання зерна № 2109 від 21.09.2011 ТОВ "Елеватор Агро" прийняло на зберігання зерно кукурудзи у кількості 2807580 кг, соняшник нестандартний у кількості 445930 кг. Як зазначає ліквідатор банкрута з часу отримання запитів від ініціюючого кредитора він здійснював аналіз переданих документів і не знайшов якоїсь заборгованості та підстав для витребування зерна.

Відповідно до пояснень наданих в суді першої інстанції та зафіксованих в оскаржуваній ухвалі ліквідатор банкрута лише у квітні 2015 року звернувся до зберігача і отримав довідку (без дати і номера (а.с. 91 т. 4), яка надана до матеріалів справи як додаток до пояснення від 02.06.2015. Серед доданих матеріалів міститься лист боржника від 24.04.2012 № 30 про переоформлення 2454 тон на ТОВ "Агрейн Холдинг". На вимогу суду першої інстанції пояснити підстави "переоформлення", а також надати інформацію про рух зданого на зберігання зерна не зміг, вказав, що документи наче є на підприємстві, але з собою він їх не взяв, оскільки питання у скарзі так не ставилося.

В апеляційній скарзі ліквідатор зазначає, що переоформлення кукурудзи на ТОВ «Агрейн Трейдинг» відбулося 24.04.2012 згідно наказу, однак не зазначає чий наказ та не додає копію даного наказу до апеляційної скарги.

Вище вказані обстави правомірно судом першої інстанції було розцінено як бездіяльність ліквідатора банкрута, які є підставою для усунення його від виконання цих обов'язків.

Крім того судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали не надавав оцінку обставинам про те, наявні чи відсутні підстави: для подання заяв про визнання угод між боржником і ДП "Агрофірма "Іскра" і ФГ "Агрейн" недійсними; для подання заяв про стягнення переданого на зберігання зерна; для подання заяв про визнання кредитором ТОВ "Високі аграрні технології.

Однак судом першої інстанції правомірно зроблено висновок про встановленість обставин відсутності достатньої для прийняття рішення інформації (документів) про ці господарські операції у ліквідатора банкрута, невжиття ліквідатором заходів для їх встановлення незважаючи на неодноразові листи ініціюючого кредитора, пропуску строків для вчасного вчинення окремих дій, які могли б призвести до реального повернення активів банкруту. Суд підкреслює, що ліквідатор банкрута не вжив заходів до повного з'ясування і вивчення цих обставин, дав оцінку відсутності правових підстав для визнання договорів недійсними, для витребування майна лише на підставі того, що у нього з цього приводу немає ніяких документів. Крім того ліквідатор банкрута не вжив ніяких заходів і для отримання цих документів від колишнього керівника боржника.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, що ліквідатор банкрута не просто допустив бездіяльність не встановивши цих обставин, а здійснив це свідомо і не бажає їх з'ясовувати надалі, посилаючись на те, що приймати рішення про наявність чи відсутність підстав це його право. Так, він має таке право, але якщо виконано обов'язок по повному з'ясуванню цих обставин (отримано усі докази для правової оцінки правочинів і правовідносин). Крім того доказом свідомого небажання вчиняти такі дії надалі є письмове пояснення ліквідатора банкрута від 04.06.2015, згідно з яким "не передбачено право (повноваження) арбітражного керуючого на витребування, зокрема, договорів купівлі-продажу майна", що прямо суперечить абз. 2, 4, 5, 13 ч. 2 ст. 41 Закону.

За таких обставин судом першої інстанції правомірно зроблено висновок про задоволення скарги в частині визнання незаконною бездіяльності ліквідатора банкрута та усунення арбітражного керуючого Шаргало Р.В. від виконання обов'язків ліквідатора банкрута з власної ініціативи.

Що стосується інших вимог, викладених в скарзі ініціюючого кредитора колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. В зв'язку з усуненням арбітражного керуючого Шаргала Р.В. від обов'язків ліквідатора банкрута зобов'язання останнього до виконання вимог, зазначених у скарзі, правомірно було визнано судом неможливим у зв'язку з припиненням його діяльності, а тому правомірно в цій частині вимог провадження у справі було припинено відповідно до п. 6 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

В оскаржуваній ухвалі судом першої інстанції з врахуванням того що юридична особа не може залишатися без керівника, визнав за необхідність зобов'язати арбітражного керуючого Шаргала Р.В. здійснювати повноваження ліквідатора банкрута до призначення в установленому порядку іншого арбітражного керуючого. Також суд визнав за необхідне, з метою забезпечення вимог кредиторів, заборонити арбітражному керуючому Шаргалу Р.В. (з огляду на те, що він допустив бездіяльність на шкоду кредиторам) вчиняти дії по передачі чи відчуженню активів (майна) боржника у будь-який спосіб, в тому числі сплачувати (перераховувати) кошти боржника на користь інших осіб.

Оскаржуючи в цій частині ухвалу суду арбітражний керуючий Шаргало Роман Вікторович зазначає, що не призначивши нового ліквідатора місцевим господарським судом порушено ч. 12 ст. 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ч. 12 ст. 41 Закону у разі невиконання або неналежного виконання ліквідатором своїх обов'язків господарський суд за клопотанням комітету кредиторів або з власної ініціативи може припинити повноваження ліквідатора і призначити нового ліквідатора в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до абз. 5 ч. 1 ст. 114 Закону кандидатура арбітражного керуючого для виконання повноважень керуючого санацією або ліквідатора визначається судом за клопотанням комітету кредиторів, а в разі відсутності такого клопотання - за ініціативою суду, крім випадків, передбачених цим Законом.

Необхідною умовою відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 114 Закону є до призначення арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) особа повинна подати до господарського суду заяву, в якій зазначається, що вона не належить до жодної категорії осіб, визначених в абз. 1 частини 2 даної норми.

Враховуючи, що матеріали справи не містять жодної пропозиції комітету кредиторів щодо кандидатури арбітражного керуючого для призначення його у даній справі ліквідатором, а також жодної заяви арбітражного керуючого на згоду призначення його ліквідатором у даній справі, а також за умови, що процедура ліквідації не може здійснюватися за відсутності ліквідатора банкрута колегія суддів не вбачає в даних діях суду жодних порушень норм чинного законодавства.

Відповідно до наданих в судовому засіданні апеляційної інстанції арбітражний керуючий Шаргало Р.В. оскаржує ухвалу суду в повному обсязі, однак не зазначив доводів скасування п. 3 резолютивної частини ухвалу господарського суду Черкаської області від 04.06.2015 у справі № 925/534/13, а тому апеляційний суд позбавлений можливості здійснення перевірки судового рішення в зазначеній частині на наявність підстав для його скасування.

Однак, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказівка суду першої інстанції щодо скликання головою комітету кредиторів (товариству з обмеженою відповідальністю "Сейм-Інвест") в установленому порядку збори комітету кредиторів та вирішити питання про кандидатуру арбітражного керуючого на посаду ліквідатора банкрута за умови вище встановлених обставин справи відповідає вимогам чинного законодавства.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що ухвала місцевого суду відповідає фактичним обставинам та матеріалам справи, винесена з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, Закону України «Про відновлення платоспроможності або визнання його банкрутом», а тому відповідає вимогам чинного законодавства.

У відповідності до ст.ст. 32-34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Інших додаткових пояснень або доказів, окрім тих, які наявні в матеріалах справи, суду надано не було.

Враховуючи викладене, колегія суддів на підставі доказів та пояснень наявних в матеріалах справи дійшла до висновку, що відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України підстав для скасування чи зміни ухвали місцевого господарського суду не вбачає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 4-1, 4-2, 4-3, 4-7, 33, 43, 49, 99, 101-103, 105, 106 ГПК України, Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Черкаської області від 04.06.2015 у справі № 925/534/13 залишити без змін, а апеляційну скаргу арбітражного керуючого Шаргала Романа Вікторовича - без задоволення.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді В.В. Шипко

Л.Л. Гарник