ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2015 р.Справа № 5/191/10 (5/191/10-15)
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів секретар судового засідання за участю представників учасників процесу: Від скаржника Прокурор ЛіквідаторБогатиря К.В. Аленіна О.Ю., Жекова В.І. Герасименко Ю.С. ОСОБА_5, посвідчення № НОМЕР_1, дата видачі: 16.05.07 Закернична І.П., посвідчення № 031666, дата видачі : 26.01.15 Протасова О.М., посвідчення № 1451, дата видачі : 18.07.13
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_5
на ухвалу господарського суду Миколаївської області
від03.06.2015р.
у справі№ 5/191/10 (5/191/10-15) /суддя Міщенко В.І./
за заявою кредитора ОСОБА_5
до боржника ліквідатор прокурор проПриватного акціонерного товариства «МИКОЛАЇВСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД» Протасова О.М. Прокуратура Миколаївської області банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Справу про банкрутство боржника порушено 19.10.2010р. за заявою Державної акціонерної холдингової компанії «Чорноморський суднобудівний завод».

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 11.11.2010р. введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Марчука В.Б.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 13.11.2012р. введено процедуру санації, керуючим санацією боржника призначено його керівника ОСОБА_9, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Марчука В.Б.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 26.03.2014р. припиненні повноваження керуючого санацією боржника ОСОБА_9, розпорядника майна Марчука В.Б. та призначено керуючим санацією арбітражного керуючого Протасову О.М.

Постановою господарського суду Миколаївської області від 23.04.2014 р. боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Протасову О.М.

08.12.2014р. кредитор ОСОБА_5 подав заяву від 08.12.2014р. б/н про визнання його вимог до банкрута у сумі 13914,40грн., у тому числі: заборгованість за час затримки розрахунку за період з 30.10.2014р. по 10.12.2014р. у сумі 6140,10грн. та компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (індексація) у сумі 7774,30грн.

21.01.2015р. кредитор подав кредиторські вимоги (доповнення) від 21.01.2015р. в яких просить збільшити його вимоги вказані в заяві від 08.12.2014р. на 7639,70грн., з якої: заборгованість за час затримки виплати заробітної плати за період з 11.12.2014р. по 21.01.2015р. у сумі 5730,76грн. та компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати у сумі 1908,94грн.

25.03.2015р. кредитор подав заяву від 25.03.2015р. в якій просить визнати його вимоги до банкрута у сумі 9005,48грн. заборгованості за час затримки виплати заробітної плати за період з 22.01.2015р. по 25.03.2015р.

01.04.2015р. кредитор подав заяву від 01.04.2015р. в якій просить визнати його кредиторські вимоги у сумі 4093,40грн. заборгованості за час затримки виплати заробітної плати за період з 25.03.2015р. по 22.04.2015р.

28.04.2015р. кредитор подав доповнення від 28.04.2015р. до кредиторських вимог вказаних в його заявах від 25.03.2015р. та від 01.04.2015р. та просить визнати 24969,74грн. заборгованості за час затримки виплати заробітної плати за період з 30.10.2014р. по 22.04.2015р., 6239,02грн. індексації за період з 01.01.2014р. по 01.11.2014р. та 9399,76грн. індексації за період з 01.11.2014р. по 01.03.2015р.

19.05.2015р. кредитор подав доповнення від 19.05.2015р. до своїх кредиторських вимог та просить визнати його вимоги у сумі 33156,54грн. середнього заробітку не врахованого у кредиторських вимогах та зобов'язати ліквідатора включити ці вимоги до першої черги реєстру вимог кредиторів банкрута.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 03.06.2015р. заяву ОСОБА_5 від 08.12.2014р. з урахуванням доповнення від 21.01.2015р. задовольнили частково; заяви ОСОБА_5 від 25.03.2015р. та від 01.04.2015р., з урахуванням доповнень від 28.04.2015р. - задовольнили частково; в задоволенні заяви ОСОБА_5 від 19.05.2015р. про визнання кредиторських вимог у сумі 33 156,54грн. - відмовили; визнали кредиторські вимоги ОСОБА_5 до банкрута - Приватного акціонерного товариства «МИКОЛАЇВСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД» у сумі 19 931,99грн. середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та зобов'язали ліквідатора Протасову О.М. включити ці вимоги до 1-ої черги реєстру вимог кредиторів; в задоволені решти кредиторських вимог ОСОБА_5 - відмовили.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу, відповідно до якої скаржник просить скасувати ухвалу господарського суду Миколаївської області від 03.06.2015р. частково:

- в частині залишення без задоволення заяв (від 08.12.2014р., 21.01.2015р., 25.03.2015р., 01.04.2015р. та 28.04.2015р. в сумі 15 638,78грн.);

- в частині відмови від задоволення заяви від 19.05.2015р. про визнання кредиторських вимог в сумі 33 156,54грн.

Прийняти по вищезазначеним кредиторським вимогам нове рішення, задовольнити вимоги в повному обсязі.

Як на підставу викладених у скарзі вимог апелянт посилається на порушення та неправильне застосування норм матеріального права, а саме суд при розгляді кредиторських вимог не застосував норми матеріального права: ст. 43 Конституції України, ст. 117 КЗпП України, ст. 34 Закону України «Про оплату праці», ст. 2 Закону України «Про оплату праці», ст.ст. 1, 2, 3, 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», ст. 47 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

06.07.2015р. до Одеського апеляційного господарського суду надано відзив ліквідатора Протасової О.М. на апеляційну скаргу, згідно якого ліквідатор просить ухвалу господарського суду Миколаївської області по справі № 5/191/10-15 від 03.06.2015р. залишити без змін, а скаргу ОСОБА_5 - без задоволення.

06.07.2015р. на електронну адресу Одеського апеляційного господарського суду надійшов відзив Прокуратури Миколаївської області, згідно якого остання просить апеляційну скаргу кредитора ОСОБА_5 на ухвалу господарського суду Миколаївської області залишити без задоволення, а ухвалу - без змін.

06.07.2015р. ОСОБА_5 апеляційному суду надані письмові пояснення до апеляційної скарги.

Розглянувши заявлені вимоги ОСОБА_5 до боржника, доводи апеляційної скарги та відзиви ліквідатора на заявлені кредитором вимоги, дослідивши матеріали даної справи, апеляційний господарський суд встановив наступне:

Що стосується грошових вимог кредитора до боржника за період його вимушеного прогулу після незаконного звільнення з 16.12.2013р. по 25.03.2014р., то такі обставини були предметом розгляду Заводського районного суду м. Миколаєва, про що було винесено рішення від 14.04.2014р., яке набрало законної сили 25.04.2014р. За цей період районний суд стягнув з боржника середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 13878,20грн. За розрахунком апелянта районний суд стягнув середній заробіток лише за 68 днів вимушеного прогулу із врахування середнього денного заробітку 204,67грн. (13878,20грн./204,67грн.=68днів). Фактичний період вимушеного прогулу з 16.12.2013р. по 25.03.2014р. складає 100 днів (16 днів у грудні, 31 у січні, 28 у лютому, 25 у березні). Апелянт заявив про стягнення додатково середнього заробітку за час вимушеного прогулу за 96 днів, з яких за 68 днів вже було стягнуто за рішенням районного суду. Залишився неоплаченим період вимушеного прогулу за 96 - 68=28 днів, що складає суму 204,67грн. х 28 днів = 5730,76грн. Вказані вимоги апелянта є обґрунтованими та повинні бути включені до реєстру вимог кредиторів.

Що стосується виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку звільненого працівника, то такий обов'язок для підприємства передбачений ст. 117 КЗпПУ за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Фактичне звільнення працівника, яке не було ним оскаржено до суду, відбулося у зв'язку з банкрутством підприємства, наказ про звільнення ОСОБА_5 від 23.06.2014р. До цієї дати ОСОБА_5 був працівником підприємства-боржника та мав право на отримання заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з поновленням судом на роботі після незаконного звільнення. Виплати згідно ст. 117 КЗпПУ стосуються виключно звільненого працівника, днем фактичної виплати належних звільненому працівникові сум слід вважати 13.03.2015р., коли ліквідатором банкрута було виплачено звільненому працівнику усю заборгованість, яка повинна була виплачуватися на день його звільнення. Таким чином період затримки виплати заборгованості по заробітній платі звільненому працівникові з 23.06.2014р. по 12.03.2015р. складає загальною кількістю 263 дні, сума виплат за весь період затримки складає 263 дні х 204,67грн. = 53868,21грн.

Раніше ОСОБА_5 вже звертався до господарського суду про визнання його вимог до банкрута у зв'язку із затримкою виплат заробітної плати, ухвалою суду від 05.08.2014р. були визнані кредиторські вимоги на суму 5526,09грн., та ухвалою суду від 26.11.2014р. були визнані кредиторські вимоги у сумі 12892,21грн. Вказані ухвали апелянтом не були оскаржені, не скасовувалися та набрали чинності. Таким чином, загальна сума кредиторських вимог за затримку виплати заробітної плати ОСОБА_5 за увесь період затримки з врахуванням вищевказаних ухвал господарського суду у даній справі складає 53868,21грн. - 5526,09грн. - 12892,21грн. = 35449,91грн. Саме така сума повинна бути включена до реєстру вимог кредиторів. Тому в цій частині оскаржувана ухвала господарського суду підлягає зміні з викладенням її в новій редакції.

Що стосується заявлених вимог ОСОБА_5 про індексацію його доходів, то в цій частині колегія суддів погоджується з рішенням господарського суду про відмову у задоволенні таких вимог, але з наступних підстав.

За розрахунком апелянта у заяві від 28.04.2015р. загальна сума інфляційних нарахувань за період з 01.01.2014р. по 01.03.2015р. складає 15638,78грн. Але апелянт у своєму розрахунку під об'єктом нарахування окрім заборгованості по заробітній платі безпідставно вказує й інші суми, визнані судом у справі про банкрутство, а саме середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати звільненому працівнику, що не може бути об'єктом нарахування індексації. Також апелянт у своєму розрахунку не враховує суми часткового погашення боржником заборгованості по заробітній платі протягом 2014-2015р.р., у зв'язку з чим сама сума об'єкту нарахування інфляції постійно змінювалася, крім того неправильно застосовує індекси споживчих цін. За таких обставин вказаний ОСОБА_5 розрахунок індексації у заяві від 28.04.2015р. не приймається апеляційним судом до уваги як обґрунтована підстава для визнання кредиторських вимог на суму 15638,78грн., що стосується інфляційних нарахувань на заборгованість по заробітній платі.

Згідно п.п. 1-1, 2, 3 постанови від 17.07.2003р. № 1078 Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (із змінами і доповненнями), індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка. Приклад обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації наведено у додатку 1. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру. До об'єктів індексації не відносяться виплати, які обчислюються із середньої заробітної плати.

За вищевказаних обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із внесенням змін до оскаржуваної ухвали господарського суду.

Керуючись ст.ст. 99, 103, 104, 105, 106 ГПК України, Одеський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Миколаївської області від 03.06.2015р. змінити.

Викласти резолютивну частину ухвали від 03.06.2015р. в наступній редакції:

Визнати кредиторські вимоги ОСОБА_5 до банкрута на загальну суму 41180,67грн., з яких 35449,91грн. середній заробіток за час затримки виплати заборгованості по заробітній платі, та 5730,76грн. середній заробіток за час вимушеного прогулу після звільнення та поновлення на роботі. Включити визнані апеляційним господарським судом кредиторські вимоги ОСОБА_5 до реєстру вимог кредиторів у першу чергу задоволення.

В іншій частині у задоволенні кредиторських вимог ОСОБА_5 до банкрута відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: О.Ю. Аленін

В.І. Жеков