ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2015 р. Справа № 925/1005/15

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Пащенко А.Д., із секретарем судового засідання Ковбою І.М.,

за участю позивача: ОСОБА_1 - підприємець особисто,

представник відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Черкаської області справу

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Уманської міської ради

про стягнення 61 070 грн. 86 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача 61 070 грн. 86 коп., зокрема 54 545 грн. 52 коп. інфляційних втрат та 6 525 грн. 34 коп. компенсації за користування утриманими грошовими коштами у зв'язку з невиконанням рішення господарського суду Черкаської області від 16.02.2011 у справі № 05/1160, яким стягнуто з відповідача на користь позивача 68080,80 грн. вартості здійснених позивачем ремонтних робіт, 3440,00грн. відшкодування вартості незалежної оцінки, 680,81 грн. державного мита та 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

У відзиві на позовну заяву відповідач просив повністю відмовити у задоволенні позову у зв'язку з тим, що Уманська міська рада як боржник за наказом суду не може прострочити виконання грошового зобов'язання, оскільки згідно ч. 1 ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішення покладається на державну виконавчу службу, отже посилання позивача на ч. 2 ст. 625 ЦК України є безпідставним. Також відповідач звертає увагу суду, що відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки застосовується позовна давність в 1 рік, а позивач при здійсненні розрахунку розміру компенсації за користування утриманими коштами застосував строк загальної позовної давності - 3 роки.

Відповідач не направив свого представника у судове засідання. Суд вважає можливим розглядати справу за відсутності представника відповідача, з огляду на таке. Суд вжив усіх заходів для належного повідомлення відповідача про дату і час розгляду справи, ухвали суду від 15.06.2015, від 30.06.2015 надіслані відповідачу рекомендованими листами з повідомленням про вручення. У матеріалах справи є докази вручення відповідачу 18.06.2015 ухвали суду від 15.06.2015 та 03.07.2015 ухвали суду від 30.06.2015. Господарським процесуальним кодексом України не встановлено обов'язку суду відкладати розгляд справи у разі відсутності представника сторони. За приписом частини 1 статті 77 ГПК України господарський суд відкладає розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Неявка представника відповідача у судове засідання не перешкоджає розгляду справи, а направляти свого представника у судове засідання є правом сторони, а не обов'язком.

У судовому засіданні позивач повністю підтримав позов з підстав, викладених у ньому, та пояснив, що у позовній заяві вказано про стягнення з відповідача компенсації за користування утримуваними грошовими коштами в розмірі 6 525,34 грн., то це мається на увазі 3 проценти річних та в тексті позовної заяви викладено відповідний розрахунок трьох процентів річних та інфляційних втрат, а також зазначив, що протягом 3- х років він звертається до Уманської міської ради та до ДКС із вимогами виконати рішення суду від 16.02.2011 у справі № 05/1160, яке до цього часу не виконане, жодної гривні відповідачем не сплачено, тому просив задовольнити позов та стягнути з відповідача сплачений судовий збір.

У судовому засіданні 14.07.2015 оголошена вступна та резолютивна частини рішення суду відповідно до статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи позивача, суд встановив таке.

Рішенням господарського суду в Черкаській області від 16 лютого 2011 року у справі № 05/1160 стягнуто з Уманської міської ради на користь ФОП ОСОБА_1 68 080,80 грн. вартості здійснених ремонтних робіт, 3 440,00 грн. відшкодування вартості незалежної оцінки, 680,81 грн. державного мита та 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Рішення від 16 лютого 2011 року у справі № 05/1160 набрало законної сили, на його виконання 20 червня 2011 року видано наказ про примусове виконання рішення суду. Ухвалою від 16 вересня 2014 року господарський суд Черкаської області поновив строк для пред'явлення до виконання наказу від 20 червня 2011 року до 03 вересня 2015 року.

Позивач, звертаючись з позовом до суду, як на підставу позовних вимог посилається на статтю 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), вказує, що за змістом статей 598 - 609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов'язання і посилається на роз'яснення в частині 7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року за № 14 та на правові позиції, наведені у постановах Верховного Суду України 20.12.2010 № 10/25, від 04.07.2011 № 13/210/10, від 12.09.2011 № 6/433-42/183, від 14.11.2011 12/207, від 23.01.2012 №37/64, від 01.11.2012 № 5011-32/5219-012.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги не підлягаючими задоволенню, з огляду на таке.

Господарським судом Черкаської області розглядався спір у справі № 05/1160 за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Уманської міської ради про стягнення з відповідача коштів в сумі 68 080,80 грн. вартості здійснених позивачем ремонтних робіт. Рішенням господарського суду Черкаської області від 16 лютого 2011 року позов задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача 68 080,80 грн. вартості здійснених ремонтних робіт, 3 440,00 грн. відшкодування вартості незалежної оцінки, 680,81 грн. державного мита та 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення. На його виконання 20 червня 2011 року видано наказ.

У рішенні господарського суду від 16 лютого 2011 року у справі № 05/1160 вказано, що відносини сторін щодо відшкодування позивачу понесених ним витрат повинні регулюватись нормами глави 83 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Також у вказаному рішенні суд послався на припис статті 1213 ЦК України, згідно з якою набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Таким чином, суд стягнув з Уманської міської ради на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 вартість здійснених підприємцем ремонтних робіт в сумі 67 080 грн. як відшкодування Уманською міською радою вартості безпідставно набутого майна, тобто, обов'язок сплатити підприємцю вказану суму виник в Уманської міської ради не із договору, а в результаті безпідставного набуття майна, яке підприємцю неможливо було повернути в натурі.

В статті 625 ЦК України вказано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За приписом статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою для виникнення господарських зобов'язань.

В пункті 5.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" роз'яснено, що обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 ЦК України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

З огляду на викладене, посилання позивача на пункт 7 вказаної постанови Пленуму ВГСУ, в якому мова йде про правові наслідки невиконання саме договірного зобов'язання, є помилковим. Також невірним є посилання позивача на постанови Верховного суду України, оскільки у всіх вказаних позивачем у позовній заяві постановах розглядалися наслідки невиконання боржником своїх зобов'язань за договорами та в них зроблені висновки про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не вказано законних підстав для стягнення з відповідача заявленої позивачем суми, тому у задоволенні позову необхідно відмовити повністю .

Згідно статті 49 ГПК України понесені позивачем судові витрати повністю покладаються на позивача і йому не відшкодовуються.

Виходячи з викладеного, керуючись статтями 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 20.07.2015 (перший робочий день після вихідних).

Суддя А.Д. Пащенко