РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2015Справа №910/10539/15

За позовомПриватного підприємства «Рось»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Горсталь»
простягнення 53 002,40 грн. та вивезення товару неналежної якості

Суддя Яковенко А.В.

Представники сторін:

від позивача -Харун М.Р. дов. №б/н від 02.03.2015р.
від відповідача -Ледяєв С.Ю. дов. №1/15 від 22.05.2015р.

Обставини справи:

Приватне підприємство «Рось» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Горсталь» про стягнення з останнього заборгованості за Договором поставки №ГРС121 від 04.12.2014 у розмірі 53 002,40 грн., вивезення товару неналежної якості, крім того просив судові витрати у розмірі 3 045,00 грн. також просили покласти на відповідача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 04.12.2014 між сторонами було укладено Договір поставки №ГРС121, у відповідності до умов якого відповідач поставив товар, який не відповідає вимогам ГОСТу, у зв'язку з чим Позивач вказує на підстави для стягнення суми вартості товару, поставленого всупереч умовам замовлення, та зобов'язання вивезення вищевказаного товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.04.2015 порушено провадження у справі №910/10539/15 та призначено розгляд справи на 25.05.2015.

В судовому засіданні 25.05.2015 оголошувалася перерва до 10.06.2015 відповідно до вимог ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача у судове засідання 10.06.2015 з'явився, надав пояснення по суті справи, відповідно до яких просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання 10.06.2015 з'явився, надав відзив №б/н від 05.06.2015 з додатками на позовну заяву, відповідно до якого просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

На підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд в нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення у справі №910/10539/15.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 10.06.2015 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

04.12.2014 між Філією «Охтирський Сиркомбінат» Приватного підприємства «Рось» (далі - Покупець, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Горсталь» (далі - Постачальник, Відповідач) укладено Договір поставки №ГРС121 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору Постачальник зобов'язується передати у власність, а Покупець прийняти та оплатити на умовах викладених в даному Договорі, металопрокат (далі - Товар), асортимент, кількість та ціна якого вказані у рахунках-фактурах та/або Специфікаціях, оформлених як додатки до даного Договору, які є його невід'ємними частинами.

Згідно з п.п. 2.1.-2.2. Договору якість Товару, що поставляється, повинна відповідати нормативно-технічним характеристикам, вказаним у Специфікаціях та супровідних документах на Товар. Кількість кожної партії Товару узгоджується сторонами в рахунках-фактурах та/або Специфікаціях до Договору. З моменту прийняття та оплати Покупцем рахунку-фактури партія Товару вважається узгодженою між сторонами.

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що ціна на Товар встановлюється за домовленістю між Постачальником та Покупцем, з урахуванням ПДВ і вказується у рахунках та інших супровідних документах. Ціна та Товар може змінюватись з залежності від коливань середньо ринкових цін на металопрокат.

Приписами п. 3.4. Договору встановлено, що оплата всієї вартості Товару, вказаного у рахунку, здійснюється шляхом 100% передплати шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 2 (двох) банківських днів з моменту виставлення рахунку або на інших умовах вказаних у Специфікаціях до даного Договору поставки. У разі одержання від Покупця передплати частково (якщо це не суперечить умовам розрахунків), Постачальник має обов'язки з поставки Товару лише на суму одержаних коштів. Оплата свідчить про згоду Покупця із характеристиками Товару, вказаними Постачальником у рахунку-фактурі. Допускається передача рахунку-фактури факсимільним зв'язком.

У відповідності до приписів п.п. 4.2, 4.4. Договору строк поставки Товару - протягом 14 (чотирнадцяти) робочих днів після 100% передоплати. Інші строки постави та умови оплати окремих партій Товару узгоджуються сторонами у Специфікаціях до цього Договору. Датою поставки Товару вважається дата отримання Товару Покупцем або третьою особою (перевізником) на складі Постачальника, вказана в видатковій накладній.

Згідно з п. 5.1. Договору Товар приймається Покупцем відповідно до видаткової накладної. Покупець зобов'язаний надати довіреність на отримання матеріальних цінностей. Постачальник не відповідає за недостачу Товару, яка виникла після передачі Товару Покупцю.

У разі отримання Покупцем Товару, який не відповідає замовленню, Покупець зобов'язаний прийняти його на відповідальне зберігання і негайно сповістити про це Постачальника. Якщо такий Товар реалізований третім особам, прийнятий до виробництва (переробки, використання, порізки) або якщо належне зберігання такого Товару Покупцем не забезпечено, то такий Товар зараховується до виконання зобов'язань по Договору (п. 5.4. Договору).

Сторони погодили, що у випадку виявлення недостачі (недотримання умов Договору щодо кількості Товару) або дефектів (недотримання умов щодо якості, асортименту Товару) письмовий виклик поштою представника Постачальника для участі в прийманні є обов'язковим. У випадку, якщо Постачальник не надасть письмової відповіді на виклик, або дасть письмову відповідь про неможливість надсилання свого представника для участі в прийманні, приймання продукції проводиться за участю експерта узгодженої сторонами експертної організації (п. 8.1. Договору).

Пунктом 8.2. Договору передбачено, що у разі виявлення Товару, що за своїми якостями не відповідає даним, вказаним у супровідній документації, після дій, передбачених п. 8.1. Договору, Покупець направляє претензію з усіма супутніми документами на адресу Постачальника. Претензії щодо якості поставленого Товару можуть бути заявлені Покупцем до Постачальника в строк не пізніше 10 (десяти) календарних днів з дня передачі Товару. Претензія надається у письмовому вигляді та повинна супроводжуватись документами, що підтверджують викладені і ній претензії. Несвоєчасне інформування Постачальника про невідповідність Товару умовам даного Договору сторони розцінюють як відсутність претензій щодо Товару.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку Позивача, виконанням Відповідачем зобов'язання з поставки Товару, який не відповідав умовам ГОСТу, викладеним у рахунках-фактурах від 15.12.2014, у зв'язку з чим Позивач вказує на постачання Товару всупереч вимогам здійсненого замовлення.

Судом встановлено, що укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Вказаний Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України, і згідно ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 ГК України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що позивачем на виконання вимог п. 3.4. Договору на підставі рахунків фактур №ГС-0007191 від 15.12.2014 та №ГС-0007147 від 15.12.2014 було здійснено перерахування грошових коштів за поставку Товару на загальну суму 61 794,40 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень №14 від 08.01.2015 на суму 5 836,00 грн. та №21 від 09.01.2015 на суму 55 958,40 грн.

З матеріалів справи вбачається, що поставка Товару відбулася 19.01.2015, що підтверджується підписаним уповноваженими представниками сторін та скріпленими печатками підприємств видатковими накладними:

- №ГС-1901-02 від 19.01.2015 з урахуванням ПДВ на суму 5 836,00 грн.;

- №ГС-1901-01 від 19.01.2015 з урахуванням ПДВ на суму 55 958,40 грн.

Вищевказані видаткові накладні зі сторони Позивача було підписано уповноваженим представником - п. Костовим Євгеном Олександровичем, що підтверджується належним чином засвідченою копією Довіреності Серія ААА №435268, на отримання цінностей за рахунками-фактурами №ГС-0007147 від 15.12.2014 та №ГС-0007191 від 15.12.2014.

Таким чином, уповноважений представник Позивача не тільки мав згоду перевірити відповідність асортименту Товару відповідно до вищевказаних рахунків-фактур, але й зобов'язаний був це зробити.

Позивачем до матеріалів справи були надані рахунки-фактури №ГС-0007147 від 15.12.2014 та №ГС-0007191 від 15.12.2014, з яких вбачається, що Постачальник, відповідно до них, мав поставити «Труба 133-6 ст. 20 ГОСТ 8732-78», «Труба 219-6 ст. 20 ГОСТ 8732-78» - за рахунком-фактурою №ГС-0007191 від 15.12.2014, «Труба 76-4 ст. 20 ГОСТ 8732-78», «Труба 32-4 ст. 20 ГОСТ 8734-76».

Як вказує Позивач, у зв'язку з поставкою Товару, який не відповідав нормам ГОСТу, останнім неодноразово направлялися претензії (№33 ввід 21.01.2015, №43 від 23.01.2015, №56 від 27.01.2015) про необхідність заміни Товару.

У свою чергу, Відповідач у своєму Листі №30-15/1 від 30.01.2015 повідомив Позивача, що поставка була здійснена у повній відповідності до здійсненого замовлення, а претензії стосовно вимогам ГОСТу неправомірні, оскільки при здійсненні замовлення не була конкретизована дана вимога.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до рахунків-фактур №ГС-0007147 від 15.12.2014 та №ГС-0007191 від 15.12.2014, наданих Відповідачем, останні повністю узгоджуються з видатковими накладними №ГС-1901-02 від 19.01.2015 та №ГС-1901-01 від 19.01.2015, згідно яких сторони обумовили поставку саме «Труба 76 ст. 20», «Труба 32 ст. 20» - за видатковою накладною №ГС-1901-02 від 19.01.2015 та «Труба 133 ст. 20», «Труба 219 ст. 20» - видатковою накладною №ГС-1901-01 від 19.01.2015.

Відповідно до статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що Відповідачем належно виконано умови спірного Договору, факт поставки Товару підтверджується підписаними уповноваженими представниками сторін та скріпленими печатками підприємств без будь-яких зауважень видатковими накладними.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачем не були надані суду належні та допустимі докази на підтвердження викладеного в позові.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.2012 "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України, витрати, пов'язані з розглядом справи, у якому відмовлено у задоволенні позовних вимог, покладаються на Позивача.

За таких обставин, на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

3. Дата складання повного тексту рішення 26.06.2015.

Cуддя А.В.Яковенко