КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2015 р. Справа№ 910/8001/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сухового В.Г.

суддів: Мальченко А.О.

Жук Г.А.

секретар судового засідання: Товстенко О.Ю.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Мед-Інвест"

на ухвалу господарського суду міста Києва від 08.06.2015р. про відстрочення виконання рішення господарського суду міста Києва від 14.07.2014р., за заявою Державної установи ,,Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова" Національної академії медичних наук України

у справі № 910/8001/14 (суддя Балац С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Мед-Інвест"

до Державної установи ,,Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова" Національної академії медичних наук України

про стягнення 4 519 281,76 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 14.07.2014р. у справі №910/8001/14 позов Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Мед-Інвест" до Державної установи ,,Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова" Національної академії медичних наук України про стягнення 4 519 281,76 грн. задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача основну заборгованість в сумі 4 138 695,40 грн.; три відсотки річних в сумі 185 349,28 грн.; інфляційні нарахування в сумі 193 690,94 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 73 080,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

08.08.2014р. господарським судом міста Києва на виконання зазначеного рішення був виданий наказ у справі № 910/8001/14.

10.11.2014р. відповідач звернувся до господарського суду міста Києва із заявою від 05.11.2014р. про відстрочення виконання рішення господарського суду міста Києва у справі № 910/8001/14.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.12.2014р. відстрочено виконання рішення у справі №910/8001/14 до 01.05.2015р.

21.05.2015р. Державна установа ,,Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова" Національної академії медичних наук України знову звернулась до господарського суду міста Києва із заявою про відстрочення виконання рішення господарського суду міста Києва по справі № 910/8001/14.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.06.2015р. у справі № 910/8001/14 вказану заяву задоволено. Відстрочено виконання рішення від 14.07.2014р. у справі № 910/8001/14 до 01.02.2016р.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу господарського суду міста Києва від 08.06.2015р. у справі № 910/8001/14 скасувати, прийняти нову, якою в задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 14.07.2014р. відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими. Зокрема, на думку скаржника, відповідачем не доведено обставин, з якими ст. 121 ГПК України пов'язує можливість відстрочення виконання рішення суду, матеріали справи не містять будь - яких доказів, які б свідчили про фінансовий стан відповідача на момент подання заяви. Крім того, скаржник зазначає, що місцевий господарський суд не врахував майнових інтересів позивача.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.07.2015р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено її розгляд на 21.07.2015р.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В судовому засіданні 21.07.2015р. представник позивача підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити, представник відповідача проти апеляційної скарги заперечив.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно зі ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, дослідивши наявні докази у справі, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування заяви про відстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 14.07.2014р. до 01.02.2016р. боржник посилається на те, що є державною бюджетною установою та фінансується із Державного бюджету України, в зв'язку з чим будь - які бюджетні зобов'язання та платежі здійснюються з бюджету та лише за наявності відповідного бюджетного фінансування. Положеннями Закону України ,,Про Державний бюджет України на 2015 рік" для Державної установи ,,Національного інституту серцево - судинної хірургії ім. М.М. Амосова" не передбачені кошти, які б можна було спрямувати на виконання рішення суду. Видатки на виконання рішення суду у кошторисі на поточний 2015р. не передбачені. Водночас, як вказує заявник, на даний час вирішується питання щодо погашення кредиторської заборгованості перед боржником за рахунок цінних паперів з наступною їх реалізацією банківськими установами та ведеться листування з цього приводу. Заявник наголошує на тому, що він є стратегічно важливим об'єктом в галузі охорони здоров'я в частині надання медичної допомоги хворим в області серцево - судинної хірургії на всій території України, тому негайне виконання судового рішення призведе до негативних наслідків. На думку заявника, відстрочення виконання рішення суду надасть йому можливість при складання проекту кошторису на 2016р. внести суму кредиторської заборгованості в проект кошторису, отримати бюджетне фінансування та належним чином виконати рішення суду, та, враховуючи практику фінансування головним управлінням Державної казначейської служби України у м. Києві найбільш реальним терміном надходження з державного бюджету відповідного фінансування для виконання рішення суду є лютий 2016р.

Відстрочення виконання рішення суду, на думку заявника, надасть йому можливість здійснити погашення кредиторської заборгованості за рахунок запропонованих Національною академією медичних наук України механізмів, шляхом випуску облігацій внутрішньої державної позики.

До заяви про відстрочення виконання рішення суду заявником додано докази його скрутного матеріального стану, як то копію зведеного кошторису на 2015р., копію тимчасового кошторису на 1-й квартал 2015р., копії листів - звернень з проханням надати додаткове фінансування, копії виписок з рахунків.

Наведене, на думку боржника, підтверджує тяжкий фінансовий стан боржника та неможливість на сьогоднішній день своєчасно виконати рішення господарського суду міста Києва від 14.07.2014р.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до п.7.1.1 та п. 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України ,,Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17 жовтня 2012 року № 9, застосовуючи заходи, передбачені статтею 121 ГПК, господарські суди повинні мати на увазі таке, зокрема, відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Як визначено у зазначеній постанові Пленуму, підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ч. 1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, як встановлено статтею 34 ГПК України. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Чинні норми ГПК України не визначають відповідного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, у зв'язку з чим господарський суд на підставі ст. 43 ГПК України повинен оцінювати надані стороною в порядку ст.ст. 33, 34 ГПК України належні і допустимі докази, що підтверджують відповідні обставини.

Отже, слід дійти висновку, що заявник має довести викладені у заяві обставини щодо неможливості чи утруднення виконання рішення саме належними і допустимими доказами, надавши такі докази суду.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо обґрунтованості заяви боржника про відстрочення виконання рішення господарського суду міста Києва від 14.07.2014р. до 01.02.2016р. враховуючи таке.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - Державна установа ,,Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова Національної академії медичних наук України" є державною організацією, яка відповідно фінансується з Державного бюджету України. Відповідно до наданого заявником зведеного розрахунку до кошторису на 2015р. установа має дефіцит бюджету як по загальному так і спеціальному фондах.

В зв'язку з даною обставиною та наявністю кредиторської заборгованості перед позивачем, боржник листами неодноразово звертався до Національної академії медичних наук України, яка є розпорядником бюджетних коштів, та формує бюджет заявника.

З листа Національної академії наук України від 01.04.2015р., адресованого відповідачу, вбачається, що у відповідності з чинним законодавством та згідно укладених в 2012 - 2013 роках угодах, до провідних наукових установ поставлено сучасну медичну апаратуру на суму майже 250 млн. грн. Проте, внаслідок недостатнього фінансування Академії, оплата за поставлене обладнання не проведена, що призвело до виникнення заборгованості перед постачальниками. Виділені Законом України ,,Про Державний бюджет України на 2015р." кошти не передбачені для погашення кредиторської заборгованості. Крім того, як вбачається з даного листа, враховуючи критичний стан фінансування Національної академії наук України та обмежені можливості державного бюджету на поточний рік, Президія Академії вивчила і попередньо узгодила з Міністерством фінансів і банківськими установами питання погашення кредиторської заборгованості академії шляхом випуску облігацій внутрішньої державної позики.

Також слід врахувати, що Державна установа ,,Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова" Національної академії медичних наук України є стратегічно важливим об'єктом в галузі охорони здоров'я в частині надання медичної допомоги хворим в області серцево - судинної хірургії на всій території України, тому негайне примусове виконання судового рішення за наведених вище обставин призведе до негативних наслідків, а тому посилання скаржника в цій частині є обґрунтованим.

Крім того, колегія суддів враховує, що заборгованість утворилась внаслідок недостатнього бюджетного фінансування відповідача, що спричинило виконання умов договору постачання від 08.10.2012р. № 089 не в повному обсязі.

На думку колегії суддів, наведене є винятковими обставинами, в розумінні ст. 121 ГПК України, які свідчать про неможливість виконання рішення в силу об'єктивних причин, якими є відсутність бюджетного фінансування боржника та специфіка його діяльності.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, позивач зазначає, що відповідачем не доведено обставин, з якими ст. 121 ГПК України пов'язує можливість відстрочення виконання рішення суду. Крім того, апелянт зазначає, що відповідач від дати ухвалення рішення (14.07.2014р.) до кінця 2014 року не вживав ніяких заходів, які б сприяли виникненню можливості виконати рішення суду.

Колегія суддів не може погодитися з доводами скаржника та вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.

В матеріалах справи наявні копії листів відповідача до Національної академії медичних наук України з метою виділення коштів на погашення кредиторської заборгованості.

Національна академія медичних наук України повідомила Державну установу ,,Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова" Національної академії медичних наук України про відсутність коштів для погашення заборгованості та повідомила про попереднє узгодження з Міністерством фінансів України та банківськими установами питання погашення кредиторської заборгованості шляхом випуску облігацій внутрішньо державної позики.

З наведеного вбачається, що відповідач вчиняє дії направлені на виконання рішення суду від 14.07.2014р.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалу господарського суду міста Києва від 08.06.2015р. у справі № 910/8001/14 слід залишити без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105, 106, 121 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Мед-Інвест" - залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду міста Києва від 08.06.2015р. у справі № 910/8001/14 без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя В.Г. Суховий

Судді А.О. Мальченко

Г.А. Жук