КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2015 р. Справа№ 910/3579/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Мальченко А.О.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання: Білецький Л.І.,

за участю представників сторін:

від позивача - Дирдін М.Є. (дов. №02-36/155 від 16.01.2015 року);

від відповідача - Єршов О.Є.;

від третьої особи - не з`явились;

вільний слухач - Кравець С.В. (паспорт СМ 582475);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

фізичної особи-підприємця Єршова Олександра Євгеновича

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.06.2015 року

у справі №910/3579/14 (суддя К.І. Головіна)

за заявою про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню у справі за заявою публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про видачу судового наказу на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків у справі №1077/13

за позовом публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", м. Київ

до фізичної особи-підприємця Єршова Олександра Євгеновича, м. Одеса

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватне підприємство "ЄС-Сервіс", м. Одеса

про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду у справі №1077/13 за позовом публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до фізичної особи-підприємця Єршова Олександра Євгеновича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватне підприємство "ЄС-Сервіс" про стягнення заборгованості.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.05.2014 року заяву публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про видачу судового наказу на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків у справі №1077/13 задоволено.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.07.2014 року внесено виправлення до ухвали господарського суду міста Києва від 15.05.2014 року. Внесено виправлення до наказів господарського суду міста Києва від 15.05.2014 року.

02.06.2015 року фізична особа-підприємець Єршов Олександр Євгенович звернувся до господарського суду міста Києва з заявою про визнання наказів від 15.05.2014 року виданими господарським судом міста Києва на виконання рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у справі №1077/13 такими, що не підлягають виконанню.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.06.2015 року відмовлено у задоволенні заяви фізичної особи-підприємця Єршова Олександра Євгеновича про визнання наказів від 15.05.2014 року у справі №910/3579/14 такими, що не підлягають виконанню.

Не погодившись із вказаною ухвалою, фізична особа-підприємець Єршов Олександр Євгенович подав до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.06.2015 року по справі №910/3579/14 та прийняти нове рішення, яким накази від 15.05.2014 року, видані господарським судом міста Києва на виконання рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 14.02.2014 року у справі №1077/134 за позовом публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до фізичної особи-підприємця Єршова Олександра Євгеновича про стягнення заборгованості в сумі 6 886 715, 97 грн. та 25 500, 00 грн. витрат, пов`язаних з розглядом третейського спору, визнати такими, що не підлягають виконанню в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги мотивовано наявністю підстав у розумінні пункту 4 статті 117 Господарського процесуального кодексу України для визнання наказів такими, що не підлягають виконанню, а саме наявністю рішення господарського суду Одеської області від 04.03.2015 року у справі №916/1493/14.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.07.2015 року прийнято апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Єршова Олександра Євгеновича на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.06.2015 року у справі №910/3579/14 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Мальченко А.О., Чорногуз М.Г. та призначено розгляд справи на 22.07.2015 року.

20.07.2015 року до канцелярії Київського апеляційного господарського суду надійшли заперечення позивача на апеляційну скаргу, у відповідності до яких останній просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

20.07.2015 року до канцелярії суду також надійшла заява третьої особи, в якій приватне підприємство «ЄС-Сервіс» просило провести судове засідання, призначене на 22.07.2015 року, за відсутності свого представника. Крім того, у вказаній заяві третя особа просила ухвалу суду першої інстанції скасувати, апеляційну скаргу задовольнити.

В судове засідання, призначене на 22.07.2015 року, представник третьої особи не з'явився, однак через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

В судове засідання, призначене на 22.07.2015 року, з'явились представники позивача, відповідача, надали усні пояснення по суті спору, відповіли на запитання суду. Не заперечували щодо розгляду апеляційної скарги за відсутності представника третьої особи.

Представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, представник позивача заперечував щодо розгляду апеляційної скарги.

Розглянувши клопотання третьої особи про розгляд апеляційної скарги за відсутності його представника колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 року).

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника третьої особи.

Частиною 5 статті 106 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду підлягає скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 14.02.2014 року у справі №1077/13 суд вирішив стягнути з Фізичної особи-підприємця Єршова О.Є. на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" 6 886 715,97 грн. - заборгованості по договору кредиту та 25 500,00 грн. витрат, пов'язаних із розглядом третейського спору.

05.03.2014 року до господарського суду міста Києва надійшла заява від Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про видачу судового наказу на виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у справі № 1077/13.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.05.2014 року у справі №910/3579/14 заяву Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про видачу судового наказу на виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у справі №1077/13 задоволено.

На виконання вказаної ухвали, господарським судом міста Києва видано відповідний наказ №910/3579/14 від 15.05.2014 року про стягнення заборгованості у сумі 6 886 715,97 грн. та 25 500,00 грн. витрат, пов'язаних із розглядом третейського спору.

Фізична особа-підприємець Єршов Олександр Євгенович вважає вказаний наказ таким, що не підлягає виконанню повністю на підставі пункту 4 статті 117 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи припинення поруки за договором №06-09/1430 від 25.08.2008 року, встановленого рішенням суду.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з ч. 2 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Підставами для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню пункт 4 статті 117 Господарського процесуального кодексу України визначає: якщо його було видано помилково; якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою; з інших підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду Одеської області від 04.03.2015 року у справі №916/1493/14 (т. 1, а.с. 215-219) за позовом фізичної особи-підприємця Єршова О.Є. до Публічного акціонерного товариства „УКРСОЦБАНК" та Приватного підприємства „ЄС-СЕРВІС" про визнання договору поруки припиненим, позов задоволено, визнано договір поруки №06-09/1430 від 25.07.2008 року, укладений між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», повним правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК», Приватним підприємством «ЄС-СЕРВІС» та фізичною особою - підприємцем Єршовим О.Є. - припиненим з 26.02.2012 року.

Вказане рішення залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 07.05.2015 року та постановою Вищого господарського суду України від 13.07.2015 року у справі №916/1493/14.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Колегія суддів наголошує на тому, що Третейські суди не здійснюють правосуддя, їх рішення не є актами правосуддя, а самі вони не входять до системи судів загальної юрисдикції (п. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 10.01.2008 року №1-рп/2008 у справі №1-3/2008).

Відповідно до Закону України «Про третейські суди» третейські суди приймають рішення тільки від свого імені (стаття 46), а саме ці рішення, ухвалені в межах чинного законодавства, є обов'язковими лише для сторін спорів.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що рішення судів загальної юрисдикції має вищу юридичну силу над рішеннями третейського суду.

Якщо господарським судом згідно з рішенням третейського суду було видано наказ, а в подальшому таке рішення було скасовано або існують інші обставини, які свідчать про відсутність обов'язку боржника, господарський суд на підставі частини четвертої статті 117 ГПК ( 1798-12 ) визнає виданий ним наказ таким, що не підлягає виконанню; якщо ж стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом (п. 47 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-08/163 від 12.03.2009 року «Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у другому півріччі 2008 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України»).

Колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Одеської області від 04.03.2015 року у справі №916/1493/14 про визнання договору поруки припиненим, є такою іншою обставиною, яка свідчить про відсутність обов'язку боржника, враховуючи наступне.

Відповідно до змісту ст. ст. 559, 598 Цивільного кодексу України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати.

Термін «порука», застосований законодавцем у ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України, використовується в розумінні зобов'язальних правовідносин поруки, з припиненням яких втрачає чинність договір поруки. (Постанова Верховного суду України від 07.11.2012 року №6-129цс12).

З моменту припинення чинності договору поруки, і право кредитора, і обов ' язок поручителя припиняються , а це означає , що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку , кредитор вчиняти не може.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що обов'язок ФОП Єршова О.Є. перед ПАТ «Укрсоцбанк» на підставі договору поруки №06-09/1430 від 25.07.2008 року відсутній повністю у зв'язку з його припиненням з 26.02.2012 року у відповідності до рішення господарського суду Одеської області від 04.03.2015 року у справі №916/1493/14.

За таких обставин, наказ господарського суду міста Києва №910/3579/14 від 15.05.2014 року про стягнення заборгованості не підлягає виконанню у зв'язку з відсутністю обов'язку боржника.

Щодо висновків суду першої інстанції стосовно неправильно обраного способу захисту колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 51 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим Законом. Перелік підстав, з яких може бути оскаржене та скасоване рішення третейського суду, встановлений указаним законом, є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Таким чином, з встановлених Законом України «Про третейські суди» підстав рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 14.02.2014 року у справі №1077/134 не може бути оскаржене, оскільки такі підстави відсутні. Також, рішення не може бути переглянуто за ново виявленими обставинами у зв'язку із відсутністю такого правового механізму.

З огляду на викладене, в порушення норм Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню, а також позбавив заявника права на справедливий судовий захист порушених прав.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга фізичної особи-підприємця Єршова Олександра Євгеновича з підстав, викладених в ній, підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 15.06.2015 року справі №910/3579/14 підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Єршова Олександра Євгеновича на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.06.2015 року у справі №910/3579/14 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.06.2015 року у справі №910/3579/14 скасувати.

3. Резолютивну частину ухвали Господарського суду міста Києва від 15.06.2015 року у справі №910/3579/14 викласти в наступній редакції:

«1. Заяву Фізичної особи - підприємця Єршова Олександра Євгеновича про визнання наказу від 15.05.2014 року у справі №910/3579/14 таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

2. Наказ господарського суду міста Києва від 15.05.2014 року у справі №910/3579/14, виданий на виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 14.02.2014 року у справі №1077/134 за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до фізичної особи-підприємця Єршова Олександра Євгеновича про стягнення заборгованості в сумі 6 886 715,97 грн. та 25 500,00 грн. витрат, пов'язаних з розглядом третейського спору - визнати таким, що не підлягає виконанню в повному обсязі».

4. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29, ідентифікаційний код 00039019) на користь фізичної особи-підприємця Єршова Олександра Євгеновича (65114, м. Одеса, 6, станція, 2 Люстдорфської дороги, 1 лінія, буд. 11, ідентифікаційний код ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 609 (шістсот дев'ять гривень) 00 копійок.

5. Видачу наказу доручити господарському суду міста Києва.

6. Матеріали справи №910/3579/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді А.О. Мальченко

М.Г. Чорногуз