РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2015Справа №910/13932/15

За позовомКомунального підприємства «Київський інститут земельних відносин»
доДержавного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця»
простягнення 120809 грн. 78 коп.
Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Пляшечник В.Г. - заступник директора;

від відповідача: Загородня О.А. - представник за довіреністю № 1433-НЮ від 17.06.2015.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «Київський інститут земельних відносин» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» про стягнення 163277,65 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору підряду №ПЗ/ДН-6-1240 від 29.12.2012 Комунальним підприємством «Київський інститут земельних відносин» було виконано комплекс проектно-вишукувальних робіт по розробленню технічної документації із землеустрою, а відповідач належним чином грошове зобов'язання по оплаті вказаних робіт не виконав, в зв'язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 83684,28 грн. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» пені у розмірі 20279,80 грн., 3% річних у розмірі 5200,96 грн. та інфляційних витрат у розмірі 54112,61 грн., нарахованих відповідачу за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.06.2015 порушено провадження у справі №910/13932/15 та призначено її до розгляду на 19.06.2015.

18.06.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва на виконання ухвали суду надійшло клопотання відповідача про долучення документів до матеріалів справи.

19.06.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва на виконання ухвали суду надійшло клопотання позивача про долучення документів до матеріалів справи.

У судовому засіданні 19.06.2015 суд задовольнив усне клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи та оголосив перерву у судовому засіданні до 10.07.2015.

10.07.2015 у судовому засіданні представник позивач подав письмові пояснення, зі змісту яких вбачається, що Комунальне підприємство «Київський інститут земельних відносин» зменшило свої позовні вимоги в частині стягнення пені та інфляційних витрат, а саме - позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 83684,28 грн., пеню у розмірі 10887,78 грн., 3% річних у розмірі 5200,96 грн. та інфляційні витрати у розмірі 21036,76 грн.

Розглянувши подані представником позивача письмові пояснення (по суті - заяву про зменшення позовних вимог в частині стягнення пені та інфляційних втрат), суд прийняв їх до розгляду з огляду на наступне.

Відповідно до частини 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Нормами частини 6 статті 22 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Відповідно до положень пункту 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 визначено, що під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

З огляду на те, що заява про зменшення позовних вимог подана заступником директора з правових питань позивача Пляшечником В.Г., який не обмежений у праві зменшувати позовні вимоги (відповідно до розподілу обов'язків Комунального підприємства «Київський інститут земельних відносин» від 03.01.2012, належним чином засвідчена копія якого знаходиться в матеріалах справи), суд приймає заяву позивача про зменшення позовних вимог, як зменшення позовних вимог в частині пені та інфляційних втрат і розглядає вимоги позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 83684 грн. 28 коп., пені у розмірі 10887 грн. 78 коп., 3% річних у розмірі 5200 грн. 96 коп. та інфляційних втрат у розмірі 21036 грн. 76 коп., що разом становить 120809 грн. 78 коп.

В судове засідання 10.07.2015 з'явився представник позивача, надав усні пояснення по суті спору, підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача з'явився в судове засідання 10.07.2015, надав усні пояснення по суті спору, проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

29.12.2012 між Державним територіально-галузевим об'єднанням «Південно-Західна залізниця» (замовник) та Комунальним підприємством «Київський інститут земельних відносин» (надалі - КП «КІЗВ») (виконавець) укладено договір №ПЗ/ДН-6-1240 (надалі -«Договір»), відповідно до п. 1.1 якого (з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою №1 до Договору від 11.08.2013) замовник замовляє, приймає та оплачує роботи, а виконавець зобов'язується з дотриманням вимог законодавства, здійснити комплекс проектно-вишукувальних робіт по розробленню технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок Державному територіально-галузевому об'єднанню «Південно-Західна залізниця» для будівництва залізнично-автомобільного мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві (з підходами) на залізничній ділянці Київ-Московський - Дарниця у Голосіївському районі м. Києва.

Пунктом 2.1 Договору (з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою №1 до Договору від 11.08.2013) передбачено, що вартість робіт за взаємною згодою сторін, згідно з протоколом погодження договірної ціни на виконання робіт (Додаток №1 до Договору в редакції Додаткової угоди №1), становить 141073,52 грн., у тому числі ПДВ - 23512,25 грн.

Після закінчення робіт виконавець подає замовнику два належно оформлених ним примірники акта здачі-приймання робіт з доданням до нього комплекту документації, передбаченої технічним завданням (Додаток №2 до Договору в редакції Додаткової угоди №1 від 11.08.2013) і умовами цього Договору (п. 3.2 Договору).

У пункті 3.3 Договору сторони погодили, що замовник протягом 5 днів після отримання двох примірників акту здачі-приймання робіт та документів, вказаних в п. 3.2 даного Договору, зобов'язаний направити виконавцю підписаний примірник акта здачі-приймання робіт чи вмотивовану відмову від приймання робіт.

У відповідності до п. 4.1 Договору, строк виконання робіт по договору складає 3 (три) місяці.

Пунктом 5 Додаткової угоди №1 до Договору від 11.08.2013 р., сторони погодили, що строк виконання робіт за цією Додатковою угодою до Договору складає 2 місяці.

Пунктом 5.3 Договору встановлено, що за порушення строків здійснення платежів замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення виконання зобов'язань.

Згідно з підписаним представниками та скріпленого печатками сторін протоколу розбіжностей до Договору від 26.12.2012 р. замовник сплачує виконавцю вартість робіт в 15-ти денний строк з дня оформлення акту здачі-приймання робіт.

На виконання умов Договору КП «КІЗВ» був виконаний комплекс проектно-вишукувальних робіт по розробленню технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок для будівництва залізнично-автомобільного мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві (з підходами) на залізничній ділянці Київ-Московський - Дарниця у Голосіївському районі м. Києва загальною вартістю 141073, 52 грн., про що 09.12.2013 було складено акт виконаних робіт №1, який підписаний представниками та скріплений печатками сторін.

У відповідності до платіжних доручень №491 від 07.10.2014, №45 від 13.01.2015, №169 від 16.04.2015 та виписок з банківського рахунку позивача відповідачем на виконання своїх грошових зобов'язань з оплати виконаних КП «КІВЗ» робіт 07.10.2014 було перераховано позивачу кошти у розмірі 4035,68 грн., 13.01.2015 - 33353,56 грн., 16.04.2015 - 20000,00 грн., що разом складає 57389,24 грн.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання по оплаті виконаних на підставі Договору робіт згідно акту приймання виконаних робіт №1 від 09.12.2013, у зв'язку з чим КП «КІЗВ» вказує на існування у Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» заборгованості у розмірі 83 684,28 грн. Крім того, позивачем було нараховано відповідачу за неналежне виконання грошового зобов'язання пеню в розмірі 10 887,78 грн., 3% річних у розмірі 5 200,96 грн. та інфляційні витрати у розмірі 21 036,76 грн.

Укладений сторонами Договір є договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт, а тому права та обов'язки сторін визначаються в тому числі положеннями глави 61 Цивільного кодексу України.

Вказаний Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст.ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509, 887, 889, 890 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 887 Цивільного кодексу України визначено, що за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Матеріалами справи (підписаним без зауважень представниками та скріпленим печатками сторін актом виконаних робіт №1 від 09.12.2013) підтверджується, а сторонами не заперечується, факт належного виконання позивачем передбачених Договором робіт загальною вартістю 141073,52 грн. та прийняття їх відповідачем.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно пункту 1 частини 1 статті 889 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.

Сторонами у підписаному представниками та скріпленому печатками сторін протоколі розбіжностей до Договору було погоджено, що замовник сплачує виконавцю вартість робіт в 15-ти денний строк з дня оформлення акту здачі-приймання робіт.

Таким чином, приймаючи до уваги дату підписання сторонами акту здачі-приймання робіт - 09.12.2013, Державне територіально-галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця» повинне було сплатити вартість виконаних КП «КІЗВ» робіт до 24.12.2013 (включно).

Натомість, з матеріалів справи (платіжних доручень №491 від 07.10.2014, №45 від 13.01.2015, №169 від 16.04.2015 та виписок з банківського рахунку позивача) вбачається та не заперечується сторонами, що відповідач частково виконав свій обов'язок з оплати виконаних робіт, а саме - у розмірі 57 389,24 грн.

Отже, на дату розгляду справи у Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» наявна заборгованість перед КП «КІЗВ» з оплати виконаних та переданих згідно акту здачі-приймання робіт №1 від 09.12.2013 у розмірі 83 684,28 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача 83 684,28 грн. за виконані роботи. Державним територіально-галузевим об'єднанням «Південно-Західна залізниця» доказів на спростування вказаної заборгованості не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, суд приходить до висновку про правомірність вимог КП «КІЗВ» про стягнення з Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» заборгованості з оплати виконаних робіт за Договором у розмірі 83 684,28 грн.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені в розмірі 10887,78 грн. за період з 26.12.2013 по 26.06.2014, 3% річних у розмірі 5200,96 грн. за період з 26.12.2013 по 15.04.2015 та інфляційні втрати у розмірі 21036,76 грн. за період з 26.12.2013 по 15.04.2015 (в редакції заяви про зменшення позовних вимог).

Судом встановлено, що відповідач обов'язку по сплаті грошових коштів у визначений строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Згідно частини 3 статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У пункті 5.3 Договору сторони погодили, що за порушення строків здійснення платежів замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення виконання зобов'язань.

З наведеної умови Договору вбачається, що сторонами було визначено розмір та порядок нарахування пені, проте не встановлено строк такого нарахування, а відтак, підлягають застосуванню приписи ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, у відповідності до яких нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, з урахуванням положень ст. 253 Цивільного кодексу України, у відповідності до якої перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок, та ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, суд встановив, що правомірним є нарахування відповідачу пені за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 25.12.2013 по 25.06.2014.

Втім, враховуючи, що суд не може вийти за межі позовних вимог за відсутності відповідного клопотання, суд здійснив власний розрахунок пені (враховуючи заявлений позивачем початок періоду нарахування пені - з 26.12.2013):

Сума боргуПеріод простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення, грн.
141073,52 грн. 26.12.2013 - 14.04.20141106,5%5526,99 грн.
141073,52 грн.15.04.2014 - 25.06.2014729,5%5287,36 грн.
Всього:10814,35
Таким чином, позовні вимоги Комунального підприємства «Київський інститут земельних відносин» в частині стягнення з Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» пені у розмірі 10887 грн. 78 коп. підлягають частковому задоволенню у розмірі 10814 грн. 35 коп.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку в його обґрунтованості, у зв'язку з чим позовні вимоги Комунального підприємства «Київський інститут земельних відносин» в частині стягнення з Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» 3% річних у розмірі 5200 грн. 96 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Індекс інфляції є щомісячним показником знецінення грошових коштів і розраховується він не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць. За таких обставин застосовувати індекс інфляції у випадку, коли борг виник у певному місяці і в тому же місяці був погашений, - підстави відсутні. Крім того, при розрахунку інфляційних нарахувань мають бути враховані рекомендації, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 р. № 62-97р "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ", згідно з якими при застосування індексу інфляції слід умовно вважати, що сума, внесена за період з 1 до 15 числа відповідного місяця, наприклад, травня, індексується за період з врахуванням травня, а якщо з 16 до 31 числа, то розрахунок починається за наступного місяця - червня.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку в його обґрунтованості, у зв'язку з чим позовні вимоги Комунального підприємства «Київський інститут земельних відносин» в частині стягнення з Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» інфляційних втрат у розмірі 21036 грн. 76 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Приймаючи до уваги те, що позивачем зменшено позовні вимоги до 120809 грн. 78 коп., відповідно до пункту 1 частини 1 cтатті 7 Закону України «Про судовий збір», позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету України 849 грн. 35 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» (01034, м. Київ, вул. Лисенка, буд. 6; ідентифікаційний код 04713033) на користь Комунального підприємства «Київський інститут земельних відносин» (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 32-а; ідентифікаційний код 32348604) суму основного боргу у розмірі 83684 (вісімдесят три тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 28 коп., пеню у розмірі 10814 (десять тисяч вісімсот чотирнадцять) грн. 35 коп., 3% річних у розмірі 5200 (п'ять тисяч двісті) грн. 96 коп., інфляційні втрати у розмірі 21036 (двадцять одна тисяча тридцять шість) грн. 76 коп. та судовий збір у розмірі 2414 (дві тисячі чотириста чотирнадцять) грн. 73 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Повернути Комунальному підприємству «Київський інститут земельних відносин» (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 32-а; ідентифікаційний код 32348604) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 849 (вісімсот сорок дев'ять) грн. 35 коп., сплачений за платіжним дорученням № 185 від 28.05.2015.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 15.07.2015

Суддя І.М. Отрош