РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2015Справа №910/13858/15
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Контакт"

до державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця"

про стягнення 340844,54 грн.

Представники сторін:

від позивача: Куценко О.О. - представник за довіреністю № б/н від 15.07.2015 року;

від відповідача: Яковенко А.О. представник за довіреністю № 1432-НЮ від 16.06.2015 року.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Контакт" до державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" про стягнення 340844,54 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.09.2014 року між ним та відповідачем укладеного договір поставки №ПЗ/ИХ-141963/НЮ.

На виконання умов договору позивач передав відповідачу товар на загальну суму 331472,70 грн.

Відповідач не здійснив оплату товару, станом на 28.05.2015 року заборгованість відповідача становить 331472,70 грн.

У зв'язку з чим, позивач звернувся в суд з вимогою про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 331472,70 грн., пені в розмірі 8519,86 грн., 3% річних в розмірі 851,98 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 03.06.2015 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 22.06.2015 року.

18.06.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва відповідач подав відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 22.06.2015 року представники сторін заявили усне клопотання про відкладення розгляду справи, для вирішення спору мирним шляхом.

Відповідно до ст. 77 ГПК України в судовому засіданні оголошена перерва до 21.07.2015 року.

20.07.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав клопотання про об'єднання справ в одне провадження.

В судовому засіданні 21.07.2015 року представник позивача підтримав подане клопотання про об'єднання справ в одне провадження.

Представник відповідача заперечував проти клопотання.

Суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про об'єднання справ в одне провадження, у зв'язку із необґрунтованістю.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

22.09.2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Контакт" (постачальник) та державним територіально-галузевим об'єднанням "Південно-Західна залізниця" (покупець) укладено договір поставки №ПЗ/ИХ-141963/НЮ.

Відповідно до п. п. 1.1, 1.2, 1.3 договору, у відповідності з цим договором постачальник зобов'язується у 2014 році поставити і передати у власність покупцю певну продукцію, далі товар, відповідно до специфікації № 1, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей товар на умовах даного договору. Найменування товару: куртка утеплена (2014 року випуску). Виробник товару: товариство з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Контакт".

Відповідно до п. 1. ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Товар повинен бути поставлений постачальником не пізніше 15 робочих днів від дня отримання постачальником заявки покупця. (п.5.1 договору).

Згідно з п.п. 3.1, 3.4 договору, покупець оплачує поставлений постачальником товар за ціною, вказаною у специфікації № 1. Сума договору становить 331472,70 грн.

Відповідно до п. 4.2 договору, покупець здійснює оплату поставленого товару , на підставі виставлених рахунків, протягом 120 банківських днів з дня отримання товару. Днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками видаткової накладної.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2014 року. (п. 12.1 договору).

На виконання умов договору уповноваженими особами сторін були підписані та скріплені печаткою видаткові накладні на загальну суму 331472,70 грн., а саме: № 23045 від 30.10.2014 р. на поставку куртки утепленої у кількості 865 штук, загальною вартістю 107588,70 грн.; № 23663 від 06.11.2014 р. на поставку куртки утепленої у кількості 1800 штук, загальною вартістю 223884,00 грн.; № 23045 від 30.10.2014 р. на поставку куртки утепленої у кількості 865 штук, загальною вартістю 107588,70 грн.

Будь-яких доказів не поставки товару по вищезазначеним накладним відповідачем не надано.

Позивач виставив відповідачу наступні рахунки-фактури на загальну суму 331472,70 грн. за поставлений товар: № 34196 від 30.10.2014 року на суму 107588,70 грн. за поставку курток утеплених у кількості 865 штук; № 35032 від 06.11.2014 року на суму 223884,00 грн. за поставку курток утеплених у кількості 1800 штук.

Позивач звернувся до відповідача з претензією від 20.05.2015 року № 516, в якій запропонував сплатити суму боргу протягом 15 банківських днів з моменту отримання претензії.

Відповідач заборгованість не сплатив, відповіді на претензію не надав.

Згідно із п. 6 ст. 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Положеннями ч. 1 ст. 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Частинами 1-3 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором поставки № ПЗ/ИХ-141963/НЮ від 22.09.2014 року у відповідача перед позивачем в сумі 331472,70 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та не спростований відповідачем, тому позовні вимоги визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи відповідача про те, що не направлення йому позивачем рахунків-фактур звільняє його від обов'язку оплатити отриманий товар судом не приймається до уваги. Оскільки, законодавство, зокрема ст. 530 ЦК України, та договір № ПЗ/ИХ-141963/НЮ від 22.09.2014 року пов'язують обов'язок оплати товару з його поставкою, підтвердженою належним чином, та спливом 120 банківських днів, а не з фактом надіслання рахунку боржнику.

У зв'язку з простроченням оплати позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 8519,86 грн., три проценти річних в розмірі 851,98 грн.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1, 2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.7.2 договору, у разі порушення строків оплати покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочки, включаючи день оплати.

Суд погоджується з розрахунком пені в розмірі 8519,86 грн. наданим позивачем і вважає його обґрунтованим, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд погоджується з розрахунком 3% річних в розмірі 851,98 грн. наданим позивачем і вважає його обґрунтованим, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 1 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 с. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" (01034, місто Київ, вулиця Лисенка, будинок 6, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Контакт" (02081, м. Київ, вулиця Сортувальна, будинок 2, ) суму основного боргу в розмірі 331472 (триста тридцять одна тисяча чотириста сімдесят дві) грн. 70 коп., пеню в розмірі 8519 (вісім тисяч п'ятсот дев'ятнадцять) грн. 86 коп., три проценти річних в розмірі 851 (вісімсот п'ятдесят одна) грн. 98 коп. та судовий збір в розмірі 6816 (шість тисяч вісімсот шістнадцять) грн. 90 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 23.07.2015 року.

Суддя С.М. Мудрий