РІШЕННЯ

"14" липня 2015 р.Справа № 921/284/15-г/17

Господарський суд Тернопільської області

у складі: головуючого судді Андрусик Н.О. , судді Стопника С.Г. , судді Шумського І.П.

розглянув матеріали справи

за позовом: Борщівської міської ради Тернопільської області, м.Борщів Тернопільської області

до відповідача: Малого приватного підприємства "Брокер", м.Борщів Тернопільської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Чортківської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області (Борщівське відділення), м.Борщів Тернопільської області

про стягнення 63063,75грн плати за користування землею.

За участю представників:

позивача: Крочак О.Л., начальник відділу юридичного забезпечення, доручення №778/2-18 від 31.12.14 р.

відповідача: Солян М.Я., уповноважений, довіреність б/н від 01.04.2015р.;

Солян А.М., уповноважений, довіреність б/н від 01.04.2015р.;

Янкович І.Є., уповноважений, довіреність б/н від 01.04.2015р.

третьої особи: не прибув.

В судовому засіданні представникам сторін роз'яснено їх процесуальні права та обов'язки, передбачені статтями 20, 22, 811 Господарського процесуального кодексу України.

За відсутності відповідного клопотання технічна фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

Позивач - Борщівська міська рада Тернопільської області, м.Борщів Тернопільської області, звернулася 10.03.2015р. (вх.№299 від 17.03.2015р.) до господарського суду Тернопільської області з позовом до Малого приватного підприємства "Брокер", м.Борщів Тернопільської області, про стягнення 63063,75грн плати за користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: м.Борщів, вул. Петлюри, площею 2,51 га, за період з 01.07.2011р. по 30.06.2013р., зазначивши, що відповідач користується земельною ділянкою міського парку та відпочинку, що є комунальною власністю територіальної громади міста, без належного документального оформлення права на землю. На даній земельній ділянці знаходяться об'єкти нерухомого майна, зокрема, приміщення ресторану "Замковий", котре не введено в експлуатацію, приміщення споруди фортеці, дві водозбірникові водойми, інші елементи благоустрою, якими користується відповідач у справі.

Зазначає, що відповідачем з 1993 року не сплачуються до бюджету кошти за користування земельною ділянкою.

Придбане у 1993 році за договором оренди з правом викупу від 05.01.1993 року майно міського парку, в т.ч. атракціони, приміщення для птахів та звірів, дерев'яні будинки в кількості 19од., дерев'яні скульптури, вольєри для тварин тощо, на даний час демонтовано, частина їх реконструйована, а приміщення нерухомості не зареєстровані у встановленому законом порядку та, відповідно, не проведено державної реєстрації їх права власності за МПП "Брокер". Наводить інші обставини.

Ухвалою господарського суду від 20 березня 2015 року порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 09 квітня 2015 року. В порядку ст.77 ГПК України судові засідання неодноразово відкладалися, востаннє на 14.07.2015р. по причині неявки відповідача, необхідністю витребування додаткових документів, направлення запитів до контролюючих органів.

На виконання ухвали суду від 23.04.2015р. Державною інспекцію сільського господарства в Тернопільській області надано Акт перевірки дотримання відповідачем вимог земельного законодавства № 0004/3 від 10.01.2014 року, згідно якого встановлено, що МПП "Брокер" порушено вимоги ст.ст. 125,126 ЗК України та 10 січня 2014 року видано припис № 3 на усунення даного порушення.

Також листом № 894/19/02-11 від 25.05.2015 року третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Борщівським відділенням Чортківської ОДПІ Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області повідомлено про те, що підприємство відповідача з 1992 року перебуває на обліку в органах податкової служби як платник податків та зборів, а з 1998 року знаходиться на спрощеній системі оподаткування.

У відповідності до розпорядження голови господарського суду Тернопільської області від 14.05.2015р., положень ст.46 ГПК України, підпункту 2.3.12. п.2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 02.04.2015р. №25 та протоколу зборів суддів господарського суду Тернопільської області №8 від 28.12.2010р., призначено колегіальний розгляд даної справи у складі суддів: Андрусик Н.О. (головуючий) Стопник С.Г. та Бурда Н.М.

У зв'язку з перебуванням судді Бурди Н.М. у відпустці, відповідно до підпункту 2.3.12 пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, розпорядженням керівника апарату господарського суду Тернопільської області від 25.06.2015р. призначено повторний автоматичний розподіл даної справи, згідно якого проведено заміну відсутнього судді Бурди Н.М. та введено в склад колегії суддю Шумського І.П.

З метою надання позивачу можливості сформулювати позовні вимоги ухвалою господарського суду від 25.06.2015 р. розгляд справи було відкладено.

В судовому засіданні 14.07.2015 р. позивач надав уточнення позовних вимог без номеру від 10.07.2015 року, згідно яких просить суд стягнути з відповідача 63063,75 грн. завданих збитків міському бюджету за безоплатне використання відповідачем земельної ділянки.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Представники відповідача в судовому засіданні та згідно наданого суду письмового відзиву на позовну заяву (вх.№9560 від 03.04.2015р.), заперечують позовні вимоги. При цьому зазначають, що земельною ділянкою відповідач не користується, договірні відносини щодо спірної земельної ділянки між сторонами відсутні, позивачем не обґрунтовано належним чином суми позову, оскільки немає нормативної грошової оцінки земельної ділянки, площею 2,51га, на підставі якої було б визначено розмір земельного податку; територію парку МПП "Брокер" утримує за власні кошти, не отримуючи від органів місцевого самоврядування жодних дотацій. Неодноразові звернення підприємства про надання земельної ділянки в оренду (копії листів від 12.03.1997р.; №14 від 05.05.1999р; №3 від 23.03.2000р.; №10 від 30.08.2011р. та від 17.01.2014р додано до матеріалів справи) міською радою залишені без задоволення з посиланням на не оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, а виготовлений підприємством проект землеустрою Радою не розглянуто та не затверджено у встановленому законом порядку.

Звертають увагу суду на те, що парк є місцем відпочинку місцевих жителів та городян; межі даної земельної ділянки не визначені у встановленому законом порядку, оскільки відсутній акт інвентаризації земель, відповідно встановити фактичний розмір земельної ділянки, яка за твердженням позивача, використовується відповідачем у справі неможливо, а власне від розміру земельної ділянки і буде розраховуватися податок за землю. Також відповідач вважає, що заявлений розмір плати за землю розраховано невірно, оскільки на території парку є ставки, що віднесені до категорії об'єктів водного фонду, відповідно застосовувати ставку земельного податку як до земель загального призначення до даних об'єктів є неправомірним. Наводять інші заперечення.

Суд розглянувши, клопотання про уточнення позовних вимог, вважає, що останнє не підлягає до задоволення, оскільки за своїм змістом фактично є заявою про зміну предмету позовних вимог. За приписами статті 22 ГПК України позивачу надано право до прийняття рішення по справі збільшувати або зменшувати розмір позовних вимог. Між тим, право змінювати предмет або підставу позову, норми процесуального законодавства, дозволяють лише до початку розгляду судом справи по суті.

Таким чином, враховуючи, що судом справа розглядається по суті, підстави для задоволення клопотання відсутні. Також суд враховує, що клопотання позивача не оформлено належним чином.

Розглянувши матеріали справи та додатково представлені докази, заслухавши пояснення та заперечення представників сторін, колегія суддів господарського суду встановила наступне.

21.08.2013р. відповідно до п. 1.4.1. Плану контрольно-ревізійної роботи Державною

фінансовою інспекцію в Тернопільській області проведено планову ревізію Борщівського міського бюджету за період з 01.03.2011р. по 30.06.2013р., за результатами якої виявлено ряд порушень та недоліків, що відображені в акті ревізії №08-22/112, який підписано зі сторони міської ради без заперечень.

Вимогами Державної фінансової інспекції в Тернопільській області від 28.08.2013 №19-08-12-15/6035 голову Борщівської міської ради зобов'язано, зокрема, стягнути в установленому законодавством (судовому) порядку із суб'єктів господарювання в дохід міського бюджету плату за землю на загальну суму 86,68тис. грн, а саме: ПП Царук Р.К. - 10050,00грн; ТОВ "Євротрест" - 13567,50грн; МПП "Брокер" - 63063,75 грн.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.01.2014 року по справі №819/3135/13-а задоволено позов Державної фінансової інспекції в Тернопільській області. Зобов'язано Борщівську міську раду виконати вимоги Інспекції про стягнення, зокрема, з МПП "Брокер" - 63063,75грн. Дана постанова набрала чинності у встановленому законом порядку 10.06.2014 р.

Виконавчою службою по виконавчому листі №819/3135/13-а відкрито виконавче провадження.

Оскільки заходи досудового врегулювання (претензії №715/2-18 від 09.10.2012р., №559/2-18 від 19.08.2014р.) позитивних результатів не дали, міська рада звернулася до суду з даним позовом.

Як свідчать матеріали справи, у зв'язку з критичним станом, що склався по утриманню та обслуговуванню парку відпочинку м.Борщів на підставі розпорядження Представника Президента України № 6 від 11.01.93 р. створено комісію по передачі парку відпочинку в оренду кооперативу "Добробут".

05.01.1993 року між районним відділом культури як Орендодавцем та кооперативом "Добробут" (правонаступником якого є відповідач у справі) як Орендарем укладено договір оренди майна з правом викупу, котрий погоджено представником Президента України в Борщівському районі та Борщівською районною радою народних депутатів, за умовами якого відповідачу передано в оренду територію та майно міського парку згідно з додатком. Законність даного договору встановлена в судовому порядку, про що свідчить рішення арбітражного суду Тернопільської області від 31.05.1994 року № 568-б. При розгляді справи було встановлено, що кооперативом Добробут" умови договору виконано повністю шляхом перерахування 17.03.93 р., 29.07.93 р. та 05.08.93 р. коштів в загальній сумі 8049540 крб., що становить повну вартість основних засобів, які рахувались за парком культури та відпочинку. У зв'язку з цим Борщівським районним бюро технічної інвентаризації 10.08.93 року відповідачу видано реєстраційне посвідчення № 4 на майно міського парку.

Відповідно до акту прийому передачі майна від 05.01.93 р. відповідачу передано нерухоме майно-будівлю тераріуму по вул. С. Петлюри, заг. площею 1296кв.м. та основні засоби, що обліковувались по рахунках 011, 013, 015, 018, 017, 019, 07, 05 на загальну суму 8049540 крб.

Як стверджує позивач і це не заперечується відповідачем у справі, починаючи з 1993 року МПП «Брокер» не сплачує коштів за користування земельною ділянкою, яка знаходиться під об'єктами його приватної власності. На даний час вся частина атракціонів та споруд розкрадена, зруйнована та демонтована. Зона відпочинку ніким не доглядається, в міському парку ведуться самовільні вирубки зелених насаджень, територія засмічена та забур'янена, окремі ділянки знаходяться в антисанітарному стані.

За доводами позивача, відповідачем не вчиняються дії по реєстрації права власності на нерухоме майно - ресторан "Замковий", що є наслідком проведеної реконструкції будинку для птахів та звірів та не вчиняються дії по оформленню права користування земельною ділянкою парку відпочинку, площею 2,51 га, що використовується МПП "Брокер" для обслуговування даного закладу харчування. Прийняте міською радою рішення №1206 від 18.03.2005 року про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду МПП «Брокер» терміном на 49 років, площею 6.00 га., на якій розміщенні об'єкти відповідача в м. Борщів, та якими користується останній, втратило чинність 14.10.10 року на підставі розділу Х "Перехідні положення» Земельного кодексу України", оскільки підприємством не подано на розгляд та затвердження проектної документації по виготовленню проекту землеустрою.

В період з 2010 р. по 2014 р., Борщівська міська рада неодноразово письмово інформувала користувача землі - МПП "Брокер" щодо необхідності укладення договору з врахуванням наявних існуючих об'єктів нерухомості.

Судом встановлено, що відповідачем використовується земельна ділянка міського парку та відпочинку, в м. Борщів по вул.Петлюри, загальною площею 2,55га для розміщення та обслуговування нежитлової будівлі приміщення ресторану "Замковий" з обслуговуючими декоративними спорудами: фортеця, дві водозбірникові водойми, огорожа, міст через водойму, фонтан, огорожа озера тощо.

Дані нежитлові приміщення належать відповідачеві на праві власності на підставі договору оренди з правом викупу від 05.01.1993 року, акту прийому-передачі майна (основних засобів) від 05.01.1993р., зареєстровані за №4 згідно реєстраційного посвідчення від 10.08.1993 року та рішення арбітражного суду Тернопільської області від 31.05.1994 року № 568-б.

Відповідно до частини 1 статті 120 Земельного кодексу України, ч.1 ст.377 ЦК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Положення наведених норм чітко встановлюють, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності , право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені.

Відповідно до частини 1 ст.124 цього кодексу ( в редакції 2011 року), передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

В ході проведення ревізії встановлено, що за ревізійний період з 01.07.2011р. по 30.06.2013р. відповідачем право оренди земельної ділянки у відповідності до положень діючого земельного законодавства не оформлено, у зв'язку з чим земельна ділянка використовується без правовстановлюючих документів, які підтверджують право користування земельною ділянкою.

Також дані обставини підтверджуються актом обстеження земельної ділянки по вул.С.Петлюри у м.Борщів, відповідно до якого встановлено, що станом на 15.08.2013 року вказана земельна ділянка, пл. 2,51га використовується МПП "Брокер" для обслуговування будівель та споруд МПП без правовстановлюючих документів.

Факт неправомірного використання МПП "Брокер" земельної ділянки також підтверджується матеріалами перевірки, що проведена в січні 2014 року Державною інспекцією сільського господарства в Тернопільській області, в ході якої встановлено, що МПП "Брокер" використовується земельна ділянка по вул.С.Петлюри в м.Борщів, площею 2,55га, для обслуговування ресторану "Замковий" без правовстановлюючих документів, що посвідчують право користування або право власності, що є порушенням вимог ст.ст.125, 126 Земельного кодексу України.

За результатами перевірки Інспекцією складено акт від 10.01.2014 року № 0004/3 та на адресу керівника МПП "Брокер" надіслано 11.01.2014 р. поштовою кореспонденцією припис №000003 від 10.01.2014 року про усунення порушень земельного законодавства.

Однак, як вбачається з пояснень Інспекції № 10-11/866 від 12.05.2015 року повторної перевірки МПП "Брокер" в порядку контролю проведено не було у зв'язку із скасуванням відповідно до доручення Першого заступника Державної інспекції сільського господарства України № 37/2/1 від 24.02.2014 року планових та позапланових перевірок.

Згідно наданих 10 червня 2015 року Державною фінансовою інспекцією в Тернопільській області пояснень від 08.06.2015р. (вх. № 13175) щодо проведення планової ревізії Борщівського міського бюджету, результати якої відображені в Акті ревізії №08-22/112 від 21.08.2013 року, зазначено, що нарахована сума 86681,25грн є сумою завданих Борщівській міській раді збитків в результаті безоплатного використання земель суб'єктами господарювання - ПП Царук Р.К., ТОВ "Євротрест" та МПП "Брокер". Сума 63073,75грн- це кошти, які підлягають до стягнення з МПП "Брокер" як збитки, завдані міському бюджету внаслідок безоплатного використання землі.

Утім, з тексту позову слідує, що позивач просить стягнути з відповідача 63063,75грн як плату за землю, розмір якої розраховано Держфінінспекцією під час здійснення перевірки дотримання міською радою чинного законодавства щодо оренди земельних ділянок, укладення відповідних договорів, дотримання умов укладених договорів суб'єктами господарювання.

При здійснення розрахунку за основу було взято встановлені міською радою ставки земельного податку за період 2011-2013 роки відповідно до прийнятих рішень (рішення міської ради №40 від 12.01.2011р. про затвердження ставки земельного податку на 2011 рік по Борщівській міській раді в розмірі 1,155грн за 1кв.м; рішення №366 від 26.01.2012р. про затвердження ставки земельного податку на 2012 рік в розмірі 1,26грн за 1кв.м.; рішення міської ради №758 від 04.01.2013р. про затвердження ставки земельного податку на 2013 рік в розмірі 1,35грн за 1кв.м).

Правовим обґрунтуванням позову позивачем визначено норми ст.73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.2 Закону України "Про плату за землю", ст.206 Земельного кодексу України та ст.ст.9, 287.6 Податкового кодексу України.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Земельні правовідносини, зокрема пов'язані із користуванням землею, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України „Про оренду землі", Цивільним кодексом України, іншими Законами України, постановами Кабінету Міністрів України у випадках, передбачених законом, а також договором оренди землі. В частині справляння плати за землю - Земельним кодексом України, Законом України № 2535-ХІІ від 03.07.1992 року "Про плату за землю" - до 01 січня 2011 року, Податковим кодексом України - після 01 січня 2011 року.

В силу приписів ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з ст.206 ЗК України, використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, МПП "Брокер" фактично використовує спірну земельну ділянку за відсутності правовстановлюючих документів.

Згідно приписів ст. 269 Податкового кодексу України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі, які відповідно до ст. 287 Податкового кодексу сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Статтею 126 цього Кодексу визначено, що право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

В постанові Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" від 17.05.2011 р. №6 зазначено, що за відсутності рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність або в користування, юридична особа або фізична особа не має права використовувати земельну ділянку державної або комунальної форми власності (абзац третій підпункту 2.1.).

Таким чином, приступати до використання земельної ділянки із земель державної та комунальної власності можна лише після прийняття органом виконавчої влади або місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність, або в користування та одержання відповідного документа, що посвідчує право на неї.

Суд погоджується з доводами позивача з приводу того, що використовуючи спірну земельну ділянку без правовстановлюючих документів в порушення земельного законодавства, (що підтверджено актами перевірок, комісійними актами обстежень земельної ділянки) відповідач позбавляє власника - Борщівську міську раду права користуватися земельною ділянкою та одержувати відповідні доходи.

Наведене спростовує доводи відповідача щодо не використання даної земельної ділянки МПП "Брокер".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільне зайняття земельної ділянки - це будь - які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

В силу ст. 211 ЗК України, за самовільне зайняття земельних ділянок, громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства.

Статтею 156 Земельного кодексу України встановлено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, зокрема неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Відповідно до ст. 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, в тому числі, відшкодування збитків. При цьому відповідно до п. "є" ч.1 ст. 12 ЗК України органи місцевого самоврядування здійснюють контроль за використанням і охороною земель комунальної власності. Аналогічні положення містить ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Порядок визначення розміру збитків, заподіяних тимчасовим зайняттям земельних ділянок, регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 року №284 "Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам" (далі по тексту - Порядок).

Даним Порядком встановлено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом), та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку із тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Відповідно до п. 3.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 р. власники землі та землекористувачі мають право на захист своїх прав шляхом стягнення збитків з особи, яка вчинила неправомірні дії щодо відповідних земельних ділянок, у випадках, встановлених главою 24 ЗК України, та за процедурою, передбаченою Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993р. №284.

Згідно з пунктами 2, 4 зазначеного Порядку розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольськими міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії. Розміри збитків визначаються в повному обсязі відповідно до реальної вартості майна на момент заподіяння збитків, проведених витрат на поліпшення якості земель (з урахуванням ринкової або відновної вартості).

Пунктом 5.1 Порядку у разі використання земельної ділянки без документів, що підтверджують право користування, збитки визначаються за фактичний період користування земельною ділянкою, а згідно з п. 5.4 цього Порядку, відшкодування збитків проводиться у розмірі орендної плати за землю, яку власник землі (Борщівська міська рада) міг би отримати при належному виконанні (дотриманні) землекористувачем вимог земельного законодавства.

Також у цій постанові Пленуму роз'яснено, що підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним чи фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, є матеріали справи про адміністративне правопорушення, які підтверджують факт вчинення цього правопорушення, а саме:

- акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства;

- протокол про адміністративне правопорушення;

- припис (з вимогою усунення порушення земельного законодавства);

- акт обстеження земельної ділянки.

Отже, підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі або територіальній громаді внаслідок використання земельних ділянок без правовстановлюючих документів, є зазначені документи в їх сукупності, оскільки саме вони можуть підтвердити сам факт самовільного зайняття земельної ділянки, розмір зайнятої ділянки та період часу, протягом якого вона використовується без належних правових підстав.

Доказів притягнення відповідача за вказане порушення до адміністративної чи іншої відповідальності, а також виконання ним припису, позивачем не представлено.

Як видно з матеріалів справи, в тому числі наданих контролюючим органом 10.06.2015 року письмових пояснень б/н від 08.06.2015 року щодо проведення планової ревізії Борщівського міського бюджету, розрахована до стягнення сума 63073,75 грн. є сумою завданих МПП "Брокер" збитків у зв'язку з безоплатним використанням землі.

В свою чергу, з пояснень представника позивача з'ясовано, що міською радою комісія по визначенню збитків власникам землі не створювалась, а виконавчим комітетом Борщівської міської ради акт про визначення розміру збитків не складався та не затверджувався.

За встановлених обставин справи та враховуючи відсутність договору оренди земельної ділянки, фактичне використання відповідачем земельної ділянки без оформлення відповідних прав у встановленому порядку, відсутність поважних причин, які б перешкоджали здійснити таке оформлення, слід дійти висновку, що в даних правовідносинах має місце наявність підстав для відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди - у розмірі неодержаної плати за оренду землі (ст. 22 ЦК України, ч.2 ст. 224 ГК України, ч. 1 ст. 225 ГК України).

Проте позивач, спираючись, зокрема, на рішення сесії Борщівської міської ради №40 від 12.01.2011р.; №366 від 26.01.2012р.; №758 від 04.01.2013р.; постанову Тернопільського окружного адміністративного суду №819/3135/13-а від 08.01.2014р.; витяг з акту ревізії Державної фінансової інспекції в Тернопільській області №08-22/112 від 21.08.2013р. просить стягнути з відповідача плату за користування землею, нараховану за період з 01.07.2011р. по 30.06.2013р., посилаючись на положення ст. 287.6. Податкового кодексу України.

Згідно ст. 287.6 Податкового кодексу України при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Судом встановлено, що державна реєстрація об'єкту нерухомості, в тому числі ресторану "Замковий" за відповідачем не проводилася, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за індексним номером №33816993 від 18.02.2015 року, а також не заперечується відповідачем у справі.

Наведена обставина та наявні у справі докази (пояснення Державної Інспекції сільського господарства у Тернопільській області, пояснення Державної фінансової інспекції, постанова Тернопільського окружного адміністративного суду, акт ревізії, акт обстеження комісії від 15.08.2015 р., створеної відповідно до розпорядження голови Борщівської міської ради № 126 від 15.07.2013 р, акт комісії від 21.12.2010 року.) дають суду підстави кваліфікувати дії відповідача як самовільне зайняття спірної земельної ділянки. А тому, розмір збитків у спірних правовідносинах повинен бути обрахований на підставі вищезгаданого Порядку та на підставі акту затвердженого міською радою.

Як зазначалося вище, матеріали справи не містять доказів обчислення розміру збитків згідно даних нормативних актів та з урахуванням встановлених радою тарифів. Також матеріали справи не свідчать, що між Борщівською міською радою та МПП "Брокер" було укладено угоду на відшкодування збитків від неотримання місцевим бюджетом коштів за фактичне землекористування.

Натомість позивач просить стягнути не збитки, понесені бюджетом, а плату за землю, що сплачується платником податків (землекористувачами та власниками землі) на загальних підставах, що не є тотожними, адже характер їх виникнення та підстава нарахування є відмінними.

Згідно п. 14.1.147 Податкового кодексу України плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається відповідно до нормативно-грошової оцінки землі.

При цьому, відповідно до ст. ст. 269, 288 Податкового кодексу України земельний податок сплачується власниками земельних ділянок, земельних часток (паїв) та постійними землекористувачами. Орендну плату сплачують орендарі на підставі укладеного договору оренди землі.

Як вбачається з довідки № 894/19/02-11 від 25.05.2015 р. Борщівського відділення Чортківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області, відповідач у справі з 1998 року знаходиться на спрощеній системі оподаткування та не є платником земельного податку.

Відповідно до довідки № 81623-02 від 12.05.2015 року податкового органу у відповідача відсутня податкова заборгованість.

У зв'язку з наведеним, правових підстав для стягнення з відповідача плати за землю немає.

Слід зазначити, що проведений розрахунок суми позову, що підлягає відшкодуванню з відповідача в дохід місцевого бюджету як не отриманий дохід за фактичне використання земельної ділянки - території міського парку та відпочинку в місті Борщів, з посиланням на рішення міської ради № 40 від 12.01.2011 р., № 366 від 26.01.2012 р., № 758 від 04.01.2013 року, якими затверджено ставки земельного податку також є безпідставним, оскільки:.

- згідно п. 34 ч. 1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування", виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання як регулювання земельних відносин;

- Положеннями Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" №1160-1У встановлено, що органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, а також їх посадові особи, відносяться до регуляторних орган.

Регуляторним актом визнається прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання. Ним визнається також прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який спрямований на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами та суб'єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ, нормативно-правовим актом.

Рішення органу місцевого самоврядування щодо затвердження ставок земельного податку є регуляторним актом в розумінні Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Згідно частини 12 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Частиною 5 статті 12 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" передбачено, що регуляторні акти, прийняті органами та посадовими особами місцевого самоврядування, офіційно оприлюднюються в друкованих засобах масової інформації відповідних рад, а у разі їх відсутності - у місцевих друкованих засобах масової інформації, визначених цими органами та посадовими особами, не пізніш як у десятиденний строк після їх прийняття та підписання. Аналогічні положення містить стаття 22 Закону України "Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації".

Позивачем на вимогу суду не надано доказів, які б підтверджували оприлюднення даних рішень міської ради в друкованих засобах масової інформації. Навпаки, представником позивача в судовому засіданні надано усні пояснення, згідно яких зазначено, що рішення міської ради № 40 від 12.01.2011 р., № 366 від 26.01.2012 р., № 758 від 04.01.2013р. в друкованих засобах масової інформації не оприлюднювалися.

Факт вивіски тексту рішень на дошці оголошень (стенді Борщівської міськради) як то стверджує представник позивача, не позбавляє обов'язку останньої здійснити їх офіційне оприлюднення через засоби масової інформації та не робить їх чинними в такий спосіб.

Також Борщівською міською радою в заявлений період (2011-2013 р.р.) не було здійснено у відповідності з пунктом 5 статті 5 Закону України "Про оцінку земель", нормативно грошової оцінки землі, котра використовується, зокрема, при визначенні розміру земельного податку, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності тощо.

Таким чином, наведене в сукупності свідчить про невірність проведеного фінансовою інспекцією розрахунку.

У зв'язку з наведеним законні підстави для стягнення 63063,75грн плати за землю з відповідача відсутні.

Крім того, спростовуються поданими суду доказами твердження позивача щодо ухилення МПП "Брокер" від вчинення дій по оформленню права користування земельною ділянкою, а саме: листами - зверненнями 12.03.1997р., повторно 05.05.1999р., у 2003 році (рішення № 212 від 12.02.2003 р.), липні 2004р. (рішення міськради № 768 від 14.07.2004 р. із змінами, внесеними на підставі рішення № 1206 від 18.03.2005 р.), 20.10.2010 року, лютому 2011 року, 30.08.2011 р., МПП "Брокер" звертався до міської ради з проханням надати дозвіл на розробку та складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 6,0 га в оренду МПП "Брокер", терміном на 49 років по вул.С. Петлюри. У лютому 2014 року підприємство просило орган місцевого самоврядування надати дозвіл на відчуження земельної ділянки, площею 0,1337кв.м. для обслуговування об'єктів нерухомого майна, в тому числі приміщення ресторану "Замковий".

Згідно заяв-звернень від 22.08.2014 р., 19.03.2015 р., №68/2-18 від 30.01.2011р., просило оформити та видати свідоцтво про право власності на будівлі та споруди міського парку, придбані за договором оренди з правом викупу від 05.01.1993 року. Однак як вбачається з листів - відповідей міська рада (лист № 197/2-18 від 26.03.2015р.), Борщівське бюро технічної інвентаризації (лист № 104 від 22.02.2011 р.), та державний реєстратор (рішення № 19325728 від 13.02.2015 року) відмовили у проведенні державної реєстрації права власності на нерухоме майно з посиланням на невідповідність представлених документів, що посвідчують право власності, зокрема реєстраційного посвідчення, вимогам чинного законодавства.

Стаття 19 Конституції України зобов'язує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням органів місцевого самоврядування, відповідно до ст.ст. 12, 187 ЗК України, ст.. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" є здійснення контролю за використанням та охороною земель, тому позивач в особі своїх повноважних органів також повинен здійснювати дії, спрямовані на укладення договору, в тому числі виготовлення технічної документації, здійснення нормативно-грошової оцінки землі, прийняття рішення про затвердження технічної документації із землеустрою, направлення примірника проекту договору відповідачу для підписання та, у разі не погодження істотних умов, захистити своє порушене право в судовому порядку у спосіб, передбачений ст. 16 ЦК України, в тому числі й шляхом відшкодування збитків.

Згідно з приписами ст. 129 Конституції України, ст.ст.43, 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем в порядку господарського процесу не доведено та не надано належних та допустимих доказів порушення МПП "Брокер" зобов'язань в частині внесення плати за землю на заявлену суму: 14495,25грн за період з 01.07.2011р. по 31.12.2011р., 31626грн за період з 01.01.2012р. по 01.12.2012р. та 16942,50грн - з 01.01.2013р. по 30.06.2013р.

Відповідно до ст. 22 ГПК України, визначення підстав для заявлення позову та позовних вимог є виключним правом позивача.

Вимог про стягнення реальних збитків у вигляді упущеної вигоди (зокрема у розмірі орендної плати) в порядку ст.22 ЦК України позивачем не заявлено.

Враховуючи все вище перелічене, позов органу місцевого самоврядування, із зазначених у ньому підстав, задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України, судовий збір по справі не відшкодовується.

У судовому засіданні 14.07.2014р. оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду відповідно до ст. 85 ГПК України.

З огляду на наведене, керуючись ст.124 Конституції України, Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", Законом України "Про оцінку земель", ст.ст. 11, 16, 22 ЦК України, ст.ст. 224, 225 ГК України, Земельним кодексом України, Податковим кодексом України, ст.ст. 42-47, 22, 27, 32, 33-34, 43, 44, 49, 811, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову відмовити.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони у справі, прокурор, треті особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) через місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено "16" липня 2015 року.

Головуючий суддя Н.О. Андрусик

суддя С.Г. Стопник

суддя І.П. Шумський