РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2015Справа №910/12130/15

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО»
до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Корчинська Лідія Василівна
простягнення 2353,98 грн

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивачаКобець Р.Ю. - представник
від відповідачане з'явилися
від третьої особине з'явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» 2353,98 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №-01 від 06.03.2012 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки Chevrolet, державний номер ВХ6087ВС, у розмірі 12849,00 грн, а тому позивачем відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля ВАЗ, державний номер ВХ2570ВН, водієм якого скоєно ДТП, застрахована Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/5689132, а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

Оскільки частина суми страхового відшкодування (у розмірі 9985,02 грн) була виплачена відповідачем в добровільному порядку, а також враховуючи суму франшизи за полісом (розмір якої становить 510,00 грн), позивач просить стягнути з відповідача 2353,98 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.06.2015 розгляд справи було відкладено на 15.07.2015.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач повноважних представників в судове засідання не направив.

15.07.2015 до початку судового засідання від відповідача надійшли заперечення на позовну заяву, в яких відповідач проти задоволення позову заперечує. Відповідач зазначає, що відповідно до звіту автотоварознавця №12/10/218 від 23.10.2012 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 9985,02 грн, тому підстави для стягнення з відповідача заявленої до стягнення суми коштів відсутні.

Також відповідач звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без участі його представника.

Розглянувши клопотання відповідача про розгляд справи без участі його представника, суд вважає за можливе вказане клопотання задовольнити.

Третя особа представників в судове засідання не направила, пояснень по справі не надала, своїм правом не скористалась.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

06.03.2012 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (страховик) та Янцеловською Ніною Василівною (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №-01 від 06.03.2012 (надалі - «Договір»), об'єктом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, в тому числі автомобілем Chevrolet, державний номер ВХ6087ВС, на випадок настання страхових випадків, зокрема, пошкодження чи знищення транспортного засобу або його частин внаслідок ДТП.

23.08.2012 о 07 год. 55 хв. в м. Хмельницькому по вул. Молодіжній сталася ДТП, а саме: Корчинська Л.В., керуючи автомобілем ВАЗ, державний номер ВХ2570ВН, при перестроюванні з лівої смуги в праву не переконалася, що це буде безпечним та не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, та допустила зіткнення з автомобілем Chevrolet, державний номер ВХ6087ВС, який рухався в попутному напрямку. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

ДТП сталася в результаті порушення Корчинською Л.В. п. 10.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Хмельницького міськрайонного суду від 04.09.2012 у справі №2218/18408/12, відповідно до якої Корчинську Л.В. визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі страхового акту №3972-02 від 17.10.2012 та заяви страхувальника про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування позивач, виконуючи свої зобов'язання за Договором, здійснив відшкодування завданої шкоди внаслідок спірної ДТП шляхом перерахування коштів у сумі 12849,00 грн безпосередньо на рахунок виконавця ремонтних робіт - ФОП Галкіна Є.Г.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Українська страхова група» перейшло в межах суми 12849,00 грн право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Із матеріалів справи (в тому числі постанови Хмельницького міськрайонного суду від 04.09.2012 у справі №2218/18408/12) вбачається, що транспортний засіб - автомобіль ВАЗ, державний номер ВХ2570ВН, водієм якого скоєно ДТП, що потягнуло нанесення шкоди власнику автомобіля Chevrolet, державний номер ВХ6087ВС, знаходився під керуванням Корчинської Л.В.

Частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем ВАЗ, державний номер ВХ2570ВН, встановлена у судовому порядку.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля ВАЗ, державний номер ВХ2570ВН, на момент ДТП була застрахована Відкритим акціонерним товариством Національною акціонерною страховою компанією «Оранта» (після зміни найменування - Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта») на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ/5689132.

Вказаним договором (поліс № АВ/5689132) передбачено, що франшиза становить 510,00 грн, а ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 50000,00 грн.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Положеннями ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Отже, страховиком за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Пунктом 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно з п. 36.2 ст. 36 наведеного Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Листом № 7313 від 23.11.2012 позивач звернувся до відповідача із вимогою про відшкодування понесених збитків у сумі 12849,00 грн.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується сторонами, відповідач здійснив на користь позивача виплату суми страхового відшкодування у розмірі 9985,02 грн.

Таким чином, за твердженням позивача, відповідачем в повному обсязі не здійснено відшкодування завданої шкоди, а тому суму коштів у розмірі 2353,98 грн (12849,00 грн - 9985,02 грн - 510,00 грн франшизи за полісом) позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до наявного в матеріалах справи Висновку експерта №12/10/218, складеного 23.10.2012 експертом-автотоварознавцем Фізичною особою-підприємцем Давидовичем А.А., вартість відновлювального ремонту автомобіля Chevrolet, державний номер ВХ6087ВС, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає 9364,72 грн.

Обґрунтовуючи розмір позовних вимог позивач посилається на рахунок №СЧ-000301 від 28.09.2015, виставлений виконавцем ремонтних робіт Фізичною особою-підприємцем Галкіним Євгеном Григоровичем.

Проте, позивачем належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України не доведено, що усі вказані в наведеному рахунку ремонтні роботи були виконані саме на усунення пошкоджень, спричинених внаслідок ДТП, що сталася 23.08.2012.

Отже, з огляду на те, що підтверджена висновком експерта вартість відновлювального ремонту автомобіля Chevrolet, державний номер ВХ6087ВС, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (у розмірі 9364,72 грн) відшкодована відповідачем у повному обсязі, а наявності у відповідача обов'язку зі сплати суми коштів у розмірі 2353,98 грн позивачем належними та допустимими доказами не доведено, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 20.07.2015.

Суддя Ю.М. Смирнова