ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2015 р.Справа № 922/2915/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання

розглянувши справу

за позовом Прокурора Дзержинського району м. Харкова, м. Харків в інтересах держави в особі Харківської міської ради, м. Харків (перший позивач) та Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м. Харків (другий позивач)
до ФОП ОСОБА_1, м. Харків
про стягнення 76 052,37 грн., розірвання договору, виселення та зобов'язання повернути орендоване майно
за участю представників сторін:

прокурор - Лях Г.В.

першого позивача - не з'явився

другого позивача - Воронова Ю.В.

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Дзержинського району м. Харкова звернувся до господарського суду з позовом в інтересах держави в особі Харківської міської ради (перший позивач) та Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (другий позивач) до Фізичної особи-підприємця - ОСОБА_1 (відповідач) про стягнення на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради заборгованості за договором оренди в розмірі 69709,32 грн. та пені - 6343,05 грн.; розірвання договору оренди №3991 від 09.12.2009 року, який укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та ФОП ОСОБА_1; виселення відповідача з займаних нежитлових приміщень 1-го поверху №1б-:-9б загальною площею 229,4 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_2 та зобов'язання відповідача повернути ці приміщення у власність територіальної громади міста Харкова в особі Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради. Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором оренди №3991 від 09.12.2009р., який укладено між другим позивачем та відповідачем. Судові витрати прокурор просить суд покласти на відповідача.

В судовому засіданні 15.07.2015 року прокурор підтримав позов та просив суд його задовольнити.

Присутній в судовому засіданні представник другого позивача вважав позов прокурора обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Представник першого позивача правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив, витребуваних судом документів не надав. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка про направлення ухвали про призначення справи до розгляду за адресою, вказаною у позовній заяві та повідомлення про вручення відповідного поштового відправлення.

Відповідач правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив, витребуваних судом документів не надав. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка про направлення ухвали про призначення справи до розгляду за адресою, вказаною у позовній заяві. Проте ухвала суду повернута без вручення адресатові з позначкою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання".

Як роз'яснив Вищий господарський суд України у Постанові Пленуму № 18 від 26 грудня 2011 року (з подальшими змінами та доповненнями) "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи, у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цих норм, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Судом перевірено адресу відповідача та згідно зі спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, станом на 15.07.2015 року, місцезнаходження відповідача - 61204, АДРЕСА_1, та саме на цю адресу судом надсилались процесуальні документи, а позивачем позовну заяву.

Згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК України та статтею 33 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, суд має створити належні умови всім учасникам судового процесу для виконання ними вказаного обов'язку по доведенню своєї правової позиції. Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо). Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

У п. 2.3 вказаної Постанови роз'яснено, якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

На думку суду, обставини справи свідчать про наявність у ній матеріалів достатніх для розгляду справи по суті та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення прокурора та представника другого позивача, всебічно і повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та підтверджено фактичними даними, 09.12.2009 року між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (далі - позивач, орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (далі - відповідач, орендар) був укладений договір оренди №3991 (далі по тексту - договір), відповідно до умов якого, із урахуванням додаткової угоди №1 від 01.01.2012 року, орендодавець (позивач) передав, а орендар (відповідач) прийняв в строкове платне користування нежитлові приміщення 1-го поверху №1б-:-9б загальною площею 229,4 кв.м. в нежитловій будівлі (технічний паспорт КП "Харківське МіськБТІ" №75844/81071 від 11.06.2009 року), далі "Майно", яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2, для розміщення спеціалізованої спортивної організації, та відображається на обліку УКМП ДЕКМ ХМР. Право на оренду цих приміщень отримано орендарем на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.12.2009 року №537 "Про передачу в оренду нежитлових приміщень на конкурсних засадах".

Згідно п. 10.5 договору та ст. ч. 4 ст. 284 ГК України, договір є продовженим та чинним на теперішній час.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до п. 2.1 договору, набуття орендарем права користування Майном настає після підписання сторонами: цього Договору та акту приймання - передачі Майна.

Факт передачі майна відповідачу в оренду підтверджується актом прийому-передачі орендованого майна, підписаного сторонами 09.12.2009 року.

Відповідно до п. 2.2 договору передача майна в оренду не тягне за собою виникнення у орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається територіальна громада м. Харкова, а орендар користується ним протягом строку дії договору оренди.

Відповідно до ст. 286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно п. 3.2. договору оренди, орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно, що знаходиться в комунальній власності територіальної громади м. Харкова та пропорцій її розподілу, затвердженої рішенням 12 сесії Харківської міської ради 6 скликання №566/11 від 23.12.2011 року і складає за січень 2012 року - 5060,68 грн. Ставка орендної плати з 01.01.2012 року складає 15% у рік.

Згідно до п.4.4. договору відповідач зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату (у грошовій формі).

Відповідно до п. 3.5. договору, орендна плата за орендоване Майно сплачується відповідачем щомісяця протягом 15 календарних днів наступного місяця.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України. Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак, в порушення умов договору та наведених норм законодавства, відповідач вносив орендну плату несвоєчасно та не в повному обсязі, в зв'язку з чим виникла заборгованість по орендній платі, яка склала 69709,32 грн. Вказана заборгованість виникла за період з 22.04.2014 року по 31.03.2015 року.

Станом на день розгляду справи в суді, відповідач заборгованість не сплатив та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу. Отже, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов'язання з внесення орендної плати на суму 69709,32 грн., а позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню.

Розглядаючи вимогу прокурора про стягнення з відповідача пені у розмірі 6343,05 грн., суд виходив з наступного.

Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені статтею 611 Кодексу. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 3.8 договору оренди, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується на користь орендодавця відповідно до чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за якій сплачується пеня за кожний день прострочення (включаючи день оплати).

Спеціальним законом, що регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, є Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань". Суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності.

За статтями 1 та 3 вказаного Закону, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Вказані норми є імперативними, стягнення неустойки (пені) у разі прострочення грошового зобов'язання може проводитись судом в межах розміру, визначеному законом.

Частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України визначено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

З наявного в матеріалах справи розрахунку пені вбачається, що розрахунок пені здійснено з урахуванням положень зазначених норм законодавства, та суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача пені у розмірі 6343,05 грн.

Розглядаючи вимоги прокурора в частині розірвання договору оренди №3991 від 09.12.2009 року, виселення відповідача з орендованих приміщень та зобов'язання останнього повернути займані приміщення у власність територіальної громади м. Харкова, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Протягом строку дії договору оренди відповідачем неодноразово порушувалися умови договору, а саме: не своєчасно і не в повному обсязі сплачувалася орендна плата, внаслідок чого утворилася заборгованість з орендної плати.

Відповідно до п. п. 5 п. 7.2 договору, орендодавець має право вимагати розірвання цього договору та відшкодування збитків у разі невнесення орендарем 3-х орендних платежів не в повному обсязі.

Так, згідно розрахунків заборгованості з орендної плати починаючи з серпня 2014 року від відповідача не надходило жодних орендних платежів.

у п. 2.3 договору сторони погодили, що у разі припинення цього договору орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві майно у стані, не гіршому, ніж воно було одержане згідно з актом приймання - передачі, в термін, що вказаний в листі про не пролонгацію, рішенні суду чи визначений за згодою сторін. Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання - передачі.

Згідно ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

В матеріалах справи міститься лист Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (вих. №11015 від 09.10.2014 року) в якому останній повідомив відповідача про дострокове припинення дії договору, звільнення приміщення відповідачем протягом 20-ти днів з дня одержання листа та передачу приміщення представнику управління по акту прийому - передачі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення вимог прокурора в цій частині позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 525, 530, 549, 611, 759, 782, 783, 785 Цивільного кодексу України, ст.ст. 286 Господарського кодексу України, ст. 26 "Про оренду державного та комунального майна", статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 46, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Розірвати договір оренди №3991, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Фізичної особою-підприємцем ОСОБА_1 09 грудня 2009 року.

Стягнути з ФОП ОСОБА_1 (61204, АДРЕСА_1, ІН НОМЕР_1) на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, м. Конституції, 16, , р/р 0002 в ГУДКСУ у Харківській області, МФО 851011, одержувач УДКСУ у м. Харкові Харківської області) - заборгованість за договором оренди у розмірі 69709,32 грн. та пеню у розмірі 6343,05 грн.

Виселити ФОП ОСОБА_1 (61204, АДРЕСА_1, ІН НОМЕР_1) з орендованих за договором оренди №3991 від 09.12.2009 року нежитлових приміщень 1-го поверху №1б-:-9б загальною площею 229,4 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_2.

Зобов'язати ФОП ОСОБА_1 (61204, АДРЕСА_1, ІН НОМЕР_1) повернути орендовані за договором №3991 від 09.12.2009 року нежитлові приміщення 1-го поверху №1б-:-9б загальною площею 229,4 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_2 у власність територіальній громаді міста Харкова в особі Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, м. Конституції, 16, ).

Стягнути з ФОП ОСОБА_1 (61204, АДРЕСА_1, ІН НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби у Дзержинському районі м. Харкова, вул. Бакуліна 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) 5481,00 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 20.07.2015 р.

Суддя О.В. Погорелова