КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2015 р. Справа№ 910/29566/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Мальченко А.О.

Агрикової О.В.

при секретарі судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився

від відповідача - Жигун С.С., довіреність №б/н від 19.06.13р.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Будмонтажполімер»

на рішення господарського суду міста Києва від 02 березня 2015року,

у справі № 910/29566/14 (суддя Цюкало Ю.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будмонтажполімер»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Домінанта»

про стягнення 12 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Будмонтажполімер» звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до ТОВ «Домінанта» про стягнення 12 000 грн. 00 коп. (а.с. 9-11).

Рішенням господарського суду міста Києва від 02 березня 2015 року по справі № 910/29566/14 у задоволені позову відмовлено (а.с. 64-66).

Не погоджуючись із вказаним рішенням місцевого господарського суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва по справі №910/29566/14 від 02 березня 2015 року повністю та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.05.2015 року, справу №910/29566/14 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Рудченко С.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25 травня 2015 року прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено справу №910/29566/14 до розгляду на 09 червня 2015 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09 червня 2015 року розгляд апеляційної скарги у справі №910/29566/14 відкладено на 14 липня 2015 року, відповідно до ст. 77 ГПК України.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду Андрієнка В.В. від 14 липня 2015 року у зв'язку з перебуванням судді Рудченка С.Г. на лікарняному, для розгляду апеляційної скарги по справі №910/29566/14 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя: Чорногуз М.Г., судді - Мальченко А.О., Агрикова О.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14 липня 2015 року апеляційну скаргу по справі №910/29566/14 прийнято до розгляду колегією суддів у складі: головуючий суддя: Чорногуз М.Г., судді - Мальченко А.О., Агрикова О.В., справу призначено до розгляду на 14 липня 2015 року.

В судовому засіданні 14 липня 2015 року представник ТОВ «Домінанта» надав суду свої пояснення, в яких заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва по справі №910/29566/14 від 02 березня 2015 року без змін.

Представник ТОВ «Будмонтажполімер» в судове засідання 14 липня 2015 року не з'явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений 22.06.2015 р., що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення № 961.

Враховуючи належне повідомлення ТОВ «Будмонтажполімер» про час та місце судового засідання, з урахуванням вимог статей 102 ГПК України і тієї обставини, що неявка представників ТОВ «Будмонтажполімер» не перешкоджає повному, всебічному та об'єктивному розгляду справи, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та за відсутності представників ТОВ «Будмонтажполімер».

Згідно з частиною першою статті 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 31 січня 2011 року у справі №10/5026/183/2011 було порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «Будмонтажполімер» (а.с.14).

Постановою Господарського суду Черкаської області по справі №10/5026/183/2011 від 24 червня 2014 року, ТОВ «Будмонтажполімер» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців (а.с.20-21).

ТОВ «Будмонтажполімер» на розрахунковий рахунок ТОВ «ДОМІНАНТА» перерахував 12 000,00 грн., а саме:

- 10.05.2011 р. кошти в сумі 2000 грн.,

- 22.11.2011 р. кошти в сумі 5000 грн.,

- 30.01.2012 р. кошти в сумі 5000 грн. (а.с.15-17).

26 грудня 2014 року ліквідатор ТОВ «Будмонтажполімер» звернувся з позовною заявою в якій вказує що вказані грошові кошти були безпідставно перераховані на розрахунковий рахунок ТОВ «ДОМІНАНТА» з огляду на те, що вказані кошти належали ТОВ «Будмонтажполімер» та не могли бути перераховані на розрахунковий рахунок ТОВ «ДОМІНАНТА» з огляду на дію в період перерахунку коштів, мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Стосовно вимог Позивача про стягнення з ТОВ «ДОМІНАНТА» грошових коштів в сумі 2000,00 гривень, перерахованих на розрахунковий рахунок ТОВ «ДОМІНАНТА» 10 травня 2011 року та грошових коштів в сумі 5000,00 гривень, перерахованих на розрахунковий рахунок ТОВ «ДОМІНАНТА» 22 листопада 2011 року, ТОВ «ДОМІНАНТА» було подано відзив, в якому просило суд застосувати до вимог Позивача в цій частині строк позовної давності (а.с.32-36).

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення заяви про застосування строків позовної давності в цій частині позову з огляду на наступне.

Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 261 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Про перерахування грошових коштів позивачем, останньому було відомо з дня здійснення вказаних дій, а отже і строк позовної давності за вимогами щодо стягнення грошових коштів сплив:

- згідно перерахованих 10 травня 2011 року коштів у розмірі 2000 грн. строк позовної давності 10.05.2011р. - 10.05.2014р.

- згідно перерахованих 22 листопада 2011 року коштів у розмірі 5000 грн. строк позовної давності 22.11.2011р. - 22.11.2014р.

Позивач звернувся до суду із позовом 26.12.2014 року, що виходить за межі позовної давності.

Згідно з ч. З ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України).

Колегія суддів зазначає, що відповідно п. 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» : «Початок перебігу позовної давності визначається за правилами статті 261 ЦК України. Якщо у передбачених законом випадках з позовом до господарського суду звернувся прокурор, що не є позивачем, то позовна давність обчислюватиметься від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або мав довідатися саме позивач, а не прокурор. У таких випадках питання про визнання поважними причин пропущення позовної давності може порушуватися перед судом як прокурором, так і позивачем у справі.

У разі коли згідно із законом позивачем у справі виступає прокурор (частина друга статті 29 ГПК), позовна давність обчислюється від дня, коли про порушення або про особу, яка його допустила, довідався або мав довідатися відповідний прокурор.

Якщо порушення права мало місце до призначення ліквідаційної комісії, а позов подається у процесі ліквідації юридичної особи, перебіг позовної давності починається з моменту, коли про порушене право чи про особу, що його порушила, стало відомо чи мало стати відомо правовласникові, а не ліквідаційній комісії.

У зв'язку з наведеним господарськими судами не можуть братися до уваги також доводи новопризначеного (новообраного) керівника підприємства, установи, організації про те, що він дізнався про порушене право очолюваної ним юридичної особи лише з часу свого призначення (обрання), оскільки позовна вимога заявляється про захист прав саме юридичної особи, а не прав її керівника.».

Позивач подав позов після винесення Постанови Господарського суду Черкаської області по справі №10/5026/183/2011 від 24 червня 2014 року про визнання ТОВ «Будмонтажполімер» банкрутом та відкриття щодо нього ліквідаційної процедури. Перебіг позовної давності почався з моменту, коли про порушене право чи про особу, що його порушила, стало відомо чи мало стати відомо правовласникові, а не ліквідаційній комісії та ліквідатору. Тому, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду прийшов до висновку, щодо задоволення заяви про сплив позовної давності та відмовив в задоволенні позову стосовно сплачених позивачем 7 000 грн.

Що стосується доводів апелянта про незаконність та необґрунтованість Рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2015 року по справі №910/29556/14, в частині відмови в задоволенні позову про стягнення з ТОВ «ДОМІНАНТА» грошових коштів в сумі 5000,00 грн., перерахованих на розрахунковий рахунок ТОВ «ДОМІНАНТА» 30.01.2012 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до квитанції №2003_28.1 від 30 січня 2012 року, перерахування 5000,00 грн. на розрахунковий рахунок відповідача було здійснено не позивачем, а Андрєєвим Олександром Анатолійовичем, доказів того, що останній діяв в інтересах позивача суду не надано, а отже і підстав для стягнення вказаної суми грошових коштів з відповідача на користь позивача суд не вбачає.

Апелянт зазначає, що грошові кошти в розмірі 5000,00 грн. були перераховані ТОВ «Будмонтажполімер» на розрахунковий рахунок ТОВ «ДОМІНАНТА» під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів ТОВ «Будмонтажполімер».

Оскільки, станом на 30.01.2012 року, дату перерахування 5000,00 гривень на розрахунковий рахунок ТОВ «ДОМІНАНТА», діяв мораторій на задоволення вимог кредиторів ТОВ «Будмонтажполімер», а відтак ТОВ «Будмонтажполімер» не могло перераховувати будь-які кошти на розрахунковий рахунок ТОВ «ДОМІНАНТА».

30.01.2012 року, перерахування 5000,00 гривень на розрахунковий рахунок ТОВ «ДОМІНАНТА» було здійснено не ТОВ «Будмонтажполімер», а фізичною особою - Андрєєвим Олександром Анатолійовичем. В своєму позові та апеляційній скарзі апелянт не зазначає яким чином грошові кошти в розмірі 5000, 00 гривень перераховані фізичною особою завдали шкоди інтересам ТОВ «Будмонтажполімер».

Колегія суддів прийшла до висновку, що сплачені Андрєєвим Олександром Анатолійовичем грошові кошти в розмірі 5000,00 гривень не мають жодного відношення до ТОВ «Будмонтажполімер» та його господарської діяльності, а відтак перерахунок вказаної суми не міг негативно вплинути на майновий стан апелянта.

Враховуючи вищевикладене, дія мораторію на задоволення вимог кредиторів ТОВ «Будмонтажполімер», жодним чином не стосується перерахунку грошових коштів, перерахованих фізичною особою на користь ТОВ «ДОМІНАНТА», а відтак вимоги апелянта є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з вищевикладеного колегія суддів зазначає, що скаржник не надав суду достатніх доказів в розумінні статті 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, які б могли стати підставою для задоволення апеляційної скарги.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З огляду на вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, в рішенні Господарського суду міста Києва повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами дослідженими в судовому засіданні.

Рішення Господарського суду міста Києва від 02 березня 2015року у справі №910/29566/14 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Будмонтажполімер» на рішення господарського суду міста Києва від 02 березня 2015року у справі № 910/29566/14 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1 ч.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будмонтажполімер» на рішення господарського суду міста Києва від 02 березня 2015року у справі №910/29566/14 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 02 березня 2015року у справі №910/29566/14 залишити без змін.

3.Справу №910/29566/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді А.О. Мальченко

О.В. Агрикова