РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2015Справа №910/13244/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Київобленерго"

до Фізичної особи-підприємця Тарасюка Богдана Олеговича

про стягнення 8383,27 грн.

Суддя Гумега О.В.

Представники

від позивача: Кошман В.О. за довіреністю № 113 від 20.05.2015

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Київобленерго" (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Тарасюка Богдана Олеговича (відповідач) про стягнення з останнього на підставі Договору про постачання електричної енергії № 220064806 від 22.12.2014 8383,27 грн., з яких: 7863,52 грн. заборгованості за використану в період з січня 2015 року по березень 2015 року активну електроенергію та 519,75 грн. пені за прострочення оплати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.05.2015 порушено провадження у справі № 910/13244/15 та призначено розгляд справи на 22.06.2015 о 10:20 год.

В судове засідання, призначене на 22.06.2015 представник позивача з'явився.

Представник відповідача в судове засідання, призначене на 22.06.2015, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду від 28.05.2015 не виконав, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні 22.06.2015 подав клопотання про долучення до матеріалів справи довідки про відсутність аналогічного спору; копій витягу та виписки з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно позивача та акту звіряння розрахунків від 08.06.2015. Клопотання судом задоволене та передане до відділу діловодства суду для реєстрації.

Представник позивача в судовому засіданні, призначеному на 22.06.2015, надав усні пояснення щодо заявлених позовних вимог та повідомив суд про те, що відповідач після подання позивачем позову до суду сплатив частину боргу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2015 розгляд справи відкладено на 13.07.2015 о 10:20 год.

В судове засідання, призначене на 13.07.2015 представник позивача з'явився.

Представник відповідача в судове засідання, призначене на 13.07.2015, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвал суду від 28.05.2015 та від 22.06.2015 не виконав, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Зокрема, поштове відправлення з ухвалою суду про порушення провадження у справі від 28.05.2015 було направлене відповідачу за адресою 02097, м. Київ, вул. Бальзака, буд. 84, кв. 264, вказаною у позовній заяві, яка відповідає адресі місцезнаходження відповідача, що підтверджується наявною в матеріалах справи інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Втім, поштове відправлення з ухвалою суду від 28.05.2015 та примірником повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції було повернуто органами зв'язку до Господарського суду міста Києва з посиланням на закінчення строку зберігання поштового відправлення.

За наведених обставин, судом враховані роз'яснення, надані Вищим господарським судом України у п. 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", згідно яких розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Як зазначено у п. 3.9.1 вищезазначеної постанови пленуму ВГСУ, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. Там же зазначено, що в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За наведених обставин, вважається, що відповідач був повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Приписами ст. 77 Господарського процесуального кодексу України визначений перелік обставин, за яких суд відкладає розгляд справи. Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 названої статті, у разі нез»явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу та, відповідно до п. 2 ч. 1 названої статті, у разі неподання витребуваних доказів. Однак стаття 77 ГПК України встановлює не обов'язок суду відкласти розгляд справи, а визначає лише право суду при наявності зазначених випадків.

Відповідно до абз. 1 п. 3.9.2 постанови пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 р. визначено, що у випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 13.07.2015 без участі представника відповідача, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору та відповідно до вимог ст. 69 ГПК України.

Представник позивача в судовому засіданні 13.07.2015 подав пояснення у справі № 910/13244/15, відповідно до яких вказав, що спірна заборгованість утворилась з січня 2015 року по березень 2015 року та становить 7863,52 грн. При цьому повідомлено, що 15.04.2015 споживачем (відповідачем) було оплачено борг 1287,00 грн., 30.04.2015 - 5576,58 грн., 21.05.2015 було доплачено решту коштів - 2525,00 грн., а неоплаченою залишається сума пені в розмірі 148,93 грн. В якості додатку до наведених пояснень додано розрахунок суми пені у загальному розмірі 148,39 грн., рахунки-фактури за активну електроенергію за січень , лютий, березень, квітень 2015 року, виписка по рахунку відповідача.

Виходячи зі змісту наведених пояснень, а також змісту раніше поданої позивачем позовної заяви б/н від 21.05.2015 (вх. № суду 13244/15 від 25.05.2015), суд розцінює подані в судовому засіданні 13.07.2015 пояснення як зменшення розміру позовних вимог в частині пені та приймає їх до розгляду.

Отже, новою ціною позову, виходячи з якої розглядається спір є 8011,91 грн., з яких: 7863,52 грн. - основний борг, 148,39 грн. - пеня.

Представник позивача в судовому засіданні 13.07.2015 надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав з урахуванням поданих в даному судовому засіданні пояснень у справі № 910/13244/15.

Згідно ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами, оскільки відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи відповідачем не подано.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 13.07.2015 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судових засіданнях оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

22.12.2014 між Публічним акціонерним товариством "Київобленерго", як постачальником, та Фізичною особою-підприємцем Тарасюком Богданом Олеговичем, як споживачем, було укладено Договір про постачання електричної енергії № 220064806 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 10 кВТ, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) ним електричної енергії та здійснює інші платежі за умовами договору.

Пунктом 2.1 Договору визначено, що під час виконання умов Договору, а також вирішенні всіх питань, що необумовлені Договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України, зокрема, Правилами користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ), Правилами безпечної експлуатації електроустановок споживачів, Правилами технічної експлуатації електроустановок споживачів та Правилами охорони електричних мереж (далі - ПОЕМ).

Згідно з п..2.2.2 Договору постачальник (позивач) зобов'язався продавати (постачати) споживачу (відповідачу) електричну енергію, як товар з врахуванням його особливих споживчих якостей та фізико-технічних характеристик.

Відповідно до п.п. 2.3.3, 2.3.4 Договору споживач (відповідач) зобов'язався оплачувати постачальнику (позивачу) вартість електричної енергії згідно з умовами Додатку № 4 "Порядок розрахунків за активну електроенергію" та Додатку № 6 "Порядок зняття показників розрахункових приладів обліку електричної енергії"; здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача, згідно з умовами додатку № 5 "Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії".

Згідно п. 3.1.1 Договору постачальник (позивач) наділений правом отримувати від споживача (відповідача) плату за поставлену електричну енергію за роздрібними тарифами, розрахованими згідно з умовами та правилами здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, на умовах передбачених в додатку № 4 "Порядок розрахунків за активну електроенергію", за компенсацію перетікання реактивної електричної енергії, на умовах передбачених в додатку № 5 "Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії", та інші платежі обумовлені Договором.

Сторони погодили в п. 4.2.1 Договору, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3 - 2.3.4 Договору з порушенням термінів, визначених в додатку № 4 "Порядок розрахунків за активну електроенергію", споживач (відповідач) сплачує постачальнику, зокрема, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається у розрахунковому документів окремим рядком.

Пунктом 1.1 Додатку № 4 до Договору визначено, що розрахунковий період встановлено споживачу з 14 числа календарного місяця до 14 числі наступного місяця.

Згідно п. 2.1 Додатку № 4 до Договору порядок оплати за активну електроенергію здійснюється у формі авансової оплати та/або планових платежів з остаточним 100 % розрахунком протягом 5 операційних днів з дати закінчення розрахункового періоду.

Відповідно до п. 3 Додатку № 4 до Договору рахунки отримуються представником споживача за адресою: м. Бориспіль, вул. Ватутіна, 71.

Відповідно до п. 9.4 Договору, даний Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 01.01.2015. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за 30 днів до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії, або перегляд його умов.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що ним належним чином виконувалися зобов'язання за Договором, тоді як відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого у період з січня 2015 по березень 2015 року у відповідача утворилась заборгованість за поставлену позивачем активну електроенергію у розмірі 7863,52 грн.

За наведених обставин, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за поставлену позивачем активну електроенергію за період з січня 2015 року по березень 2015 року та про стягнення пені.

Під час розгляду спору по суті, відповідно до поданих в судовому засіданні 13.07.2015 пояснень у справі № 910/13244/15, позивач повідомив суд про наступні здійснені позивачем оплати за спірним договором:

- 15.04.2015 споживачем (відповідачем) було оплачено борг 1287,00 грн.,

- 30.04.2015 споживачем (відповідачем) було оплачено борг 5576,58 грн.,

- 21.05.2015 споживачем (відповідачем) було доплачено решту коштів - 2525,00 грн., на підтвердження зазначеного залучив до матеріалів справи виписку по рахунку відповідача.

Також, позивач у наведених поясненнях у справі № 910/13244/15 повідомив, що неоплаченою залишається сума пені в розмірі 148,93 грн.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач в судові засідання не з'явився, докази на спростування обставин, повідомлених позивачем, суду не подав та не надіслав.

Згідно із ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Проаналізувавши положення Договору про постачання електричної енергії № 220064806 від 22.12.2012, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою зазначений договір є договором енергопостачання.

У відповідності до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі-енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України вставлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Матеріалами справи підтверджується факт постачання позивачем та отримання відповідачем активної електроенергії та порушення відповідачем строків оплати поставленої активної електроенергії.

Водночас, судом встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем в розмірі 7863,52 грн. за активну електроенергію, поставлену відповідачу в період з січня 2015 року по березень 2015 року станом на момент звернення позивача з даним позовом до суду (21.05.2015 згідно відтиску штампу поштового відділення на конверті, в якому позовну заяву № б/н від 21.05.2015 направлено до суду) вже була повністю погашена відповідачем. Зазначене підтверджується наявною в матеріалах справи випискою з рахунку відповідача, згідно якої вбачаються здійснені відповідачем наступні оплати: 15.04.2015 - 1287,00 грн., 30.04.2015 - 5576,58 грн., 21.05.2015- 2525,00 грн.

Відтак, предмет спору у справі щодо стягнення з відповідача основної суми заборгованості в розмірі 7863,52 грн. був відсутній до порушення провадження у справі, у зв'язку із чим відповідні позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 148,93 грн. за порушення строків оплати поставленої електроенергії, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно ст. 3 вищезазначеного Закону України, розмір пені, передбачений статтею 1, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно п. 4.2.1 Договору передбачено, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3 - 2.3.4 Договору з порушенням термінів, визначених в додатку № 4 "Порядок розрахунків за активну електроенергію", споживач (відповідач) сплачує постачальнику, зокрема, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається у розрахунковому документі окремим рядком.

За таких обставин, здійснивши перевірку розрахунку пені, доданого позивачем до пояснень у справі № 910/13244/15, поданих в судовому засіданні 13.07.2015, суд дійшов висновку, що даний розрахунок виконаний позивачем арифметично вірно та відповідно до встановлених обставин справи, приписів частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", а отже, позовні вимоги позивача в частині стягнення пені в сумі 148,39 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на часткове задоволення позовних вимог, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 43, 44, 49, 78, 82-85, 116 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Тарасюка Богдана Олеговича (02097, м. Київ, вул. Бальзака, буд. 84, кв. 264; ідентифікаційний номер ) на користь Публічного акціонерного товариства "Київобленерго" (08132, Київська обл. Києво-Святошинський район, М. Вишневе, вул. Київська, буд. 2-Б; ідентифікаційний код 23243188) 148,39 грн. (сто сорок вісім гривень 39 коп.) пені, 33,34 грн. (тридцять три гривні 84 коп.) судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги (ч. 1 ст. 93 ГПК України), якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 17.07.2015.

Суддя Гумега О.В.