ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2015 р.Справа № 922/3388/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання Савукова М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго" м. Харків
до Комунального підприємства "Харківводоканал", м. Харків
про стягнення 19838732,68 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Квіцінська А.І., за довіреністю № 01-42юр/3215 від 30.04.2015 року.

відповідача - Юдін М.В., за довіреністю № 249/810 від 25.11.2014 року.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерна компанія "Харківобленерго" звернулась до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Комунального підприємства "Харківводоканал" про стягнення 19838732,68 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов договору постачання електричної енергії № 1.01 від 03.01.2008 року щодо її оплати. Судові витрати просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.06.2015 року було прийнято вказану позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 01 липня 2015 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 26.06.2015 року представник відповідача надав клопотання про відкладення розгляду справи (вх. № 26047), в якому просить суд відкласти розгляд справи, у зв`язку з ненадходженням витребуваних документів та необхідністю забезпечення можливості підготовки обґрунтованого відзиву на позовну заяву з документами на його обґрунтування.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 26.06.2015 року представник позивача надав пояснення (вх. № 26151) разом із документами для долучення до матеріалів справи. У своїх поясненнях, позивач зазначає про скрутне фінансове становище, яке виникло внаслідок підвищення кількості боржників, які ухиляються від сплати за електричну енергію.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.07.2015 року розгляд справи було відкладено на 21.07.2015 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 15.07.2015 року від представника відповідача надійшов відзив на позов (вх. № 28413),в якому відповідач зазначив про скрутне фінансове становище підприємства, через різницю в тарифах, яка виникла внаслідок невідповідності тарифів для населення фактичним витратам на виробництво та несвоєчасної компенсації станом на 01.06.2015 року перевищила 148,4 млн. грн.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 15.07.2015 року від представника відповідача надійшло клопотання про надання відстрочки виконання рішення суду (вх. № 28412), в якому відповідач просить суд надати відстрочку виконання рішення суду до 31.12.2015 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 15.07.2015 року від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі (вх. № 29073) ,в якому відповідач просить суд зупинити провадження у справі № 922/3388/15 до закінчення розгляду пов`язаної з нею справи іншої господарської справи № 922/558/15 за позовом АК "Харківобленерго" до КП "Харківводоканал".

Представник позивача в судовому засіданні 21.07.2015 року позовні вимоги підтримував повністю, просив суд позов задовольнити, проти клопотання відповідача про зупинення провадження у справі та проти клопотання відповідача про надання відстрочки виконання рішення суду заперечував.

Представник відповідача в судовому засіданні 21.07.2015 року визнав основну заборгованість, підтримував клопотання про зупинення провадження у справі та клопотання про надання відстрочки виконання рішення суду.

Суд, розглянувши клопотання відповідача про зупинення провадження по справі до закінчення розгляду пов`язаної з нею справи іншої господарської справи № 922/558/15 за позовом АК "Харківобленерго" до КП "Харківводоканал".

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави. Господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках: 1) призначення господарським судом судової експертизи; 2) надсилання господарським судом матеріалів до слідчих органів; 3) заміни однієї з сторін її правонаступником.

В абзацах 1, 2 пункту 3.16 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що статтею 79 ГПК встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним. Зокрема, відповідно до частини першої статті 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядалися іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини друга - четверта статті 35 ГПК).

В обґрунтування клопотання про зупинення провадження у справі, відповідач посилається на те, що для розгляду даної справи матимуть істотне значення обставини, які можуть бути встановлені в ході розгляду справи № 922/558/15, у якій було призначено судову економічну експертизу. На думку відповідача, питання, які поставлені експерту в рамках судової економічної експертизи по справі № 922/558/15 можуть дати змогу виявити неправильність розрахунків в частині витрат в електричній мережі.

Проте суд не погоджується з такими твердженнями відповідача, оскільки призначення у справі № 922/558/15 судової економічної експертизи дасть відповідь на питання, які були поставлені експертам в рамках справи № 922/558/15 року та не маються відношення до справи № 922/3388/15.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що в разі не згоди відповідача із розрахунком заборгованості наданим позивачем, він мав змогу звернутись до суду із клопотанням про призначення у справі № 922/3388/15 судової економічної експертизи, проте такого клопотання від відповідача не надходило.

Враховуючи викладене, суд не вбачає пов`язаності справи № 922/558/15 зі справою № 922/3388/15, а тому відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Розглянувши матеріали справи та надані представниками сторін докази в обґрунтування заявлених позовних вимог та заперечень, вислухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступне.

03.01.2008 року між сторонами - Акціонерною компанією "Харківобленерго" (позивач) та Комунальним підприємством «ВТП «Вода» було укладено договір на постачання електричної енергії № 1.01 (далі - договір).

Відповідно до розділу 1 договору, постачальник (позивач) постачає електричну енергію споживачу (відповідач), а споживач оплачує постачальнику її вартість та здійснює інші платежі, згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід'ємними частинами.

Згідно рішення 12 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 23.12.2011 року № 577/11 КП «ВТП «Вода» було перейменовано у КП "Харківводоканал".

Відповідно до п. 9.4 договору, він набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31.12.2008 року. Крім того, умовами даного пункту передбачено, якщо за місяць до закінчення терміну його дії, жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або про перегляд його умов, він вважається продовженим на кожний наступний календарний рік.

Даний договір, відповідно до п. 9. пролонгований на 2015 рік.

Згідно Закону України "Про електроенергетику" від 16 жовтня 1997 року № 575/97-ВР та "Правил користування електричною енергією", затверджених постановою Національної комісії з питання регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року № 28 (зі змінами та доповненнями) (Правила), договір є основним документом, який регламентує відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. Зокрема, укладення договору означає, що між сторонами досягнуто згоди з усіх його умов.

Відповідно до пункту 7 статті 276 Господарського кодексу України оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору про постачання електричної енергії від 29 червня 2006 року, пунктом 2.2.2 якого передбачено, що постачальник електричної енергії зобов'язується постачати електричну енергію в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 договору, з урахуванням розділів 6, 7 договору, відповідно до додатка 1 "Договірні величини споживання" та додатка 2 "Порядок розрахунків".

Пунктом 2.3.1 Договору передбачений обов'язок відповідача виконувати його умови, та пунктом 2.3.3 обов'язок щодо своєчасної оплати позивачу вартості електричної енергії та інших нарахувань згідно з умовами додатку № 2 "Порядок розрахунків".

Відповідно до пп. 2.3.4 Договору відповідач повинен здійснювати оплату за послуги з компенсації перетікання реактивної енергії між електромережею Постачальника та електроустановками Споживача згідно з додатком № 4А "Порядок розрахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії". При укладанні Договору сторони дійшли згоди та підписали додаток № 4А ("Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії").

У суму заборгованості за вартість КРЕ включений податок на додану вартість. ПДВ нараховується відповідно до Розділу 5 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із наступними змінами та доповненнями.

Відповідно до пункту 5 додатка 2 остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі рахунка, який виставляється постачальником електричної енергії на основі даних про фактичне споживання електричної енергії.

Згідно пункту 5 додатка 2 до договору про постачання електричної енергії споживач повинен отримати рахунок на оплату електричної енергії протягом 3 днів з дня закінчення розрахункового періоду. Цей рахунок має бути оплачений протягом 10 банківських днів з дня його отримання.

Матеріали справи свідчать, що станом на 01.05.2015 року за квітень 2015 року у відповідача перед позивачем склалася заборгованість у розмірі 19354170,70 грн. - вартість електричної енергії (тарифна складова - 16354170,70 грн. та ПДВ 20 % - 3270834,14 грн; плата з компенсації перетікання реактивної енергії (далі - КРЕ) у розмірі 203104,36 грн. (тарифна складова за КРЕ - 169253,63 грн. та ПДВ 20 % - 33850,73 грн.); перевищення договірних величин споживання електричної потужності - 10623,48 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно частини 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються законами України "Про засади функціонування ринку електричної енергії України" та "Про електроенергетику".

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статей 526 та 525 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (стаття 610 Цивільного кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення 19354170,70 грн. грн. вартості електричної енергії, суд вважає обґрунтованими, вони підтверджуються доданими до матеріалів справи доказами, не спростовані відповідачем та є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідачем суду було надане клопотання про надання відстрочки виконання рішення суду до 31 грудня 2015 року. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, дослідивши клопотання та подані до нього докази, дійшов висновку про відмову в його задоволені , виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Відповідно до статті 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Зазначена стаття не обмежує право господарського суду певними обставинами, при наявності яких, господарський суд може відстрочити чи розстрочити виконання прийнятого ним рішення, проте, визначальним фактором при наданні відстрочки чи розстрочки є винятковість цих випадків, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Підставою для відстрочки чи розстрочки можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При цьому, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

В обґрунтування клопотання про надання відстрочки виконання рішення суду відповідач посилається на те, що підприємство відповідача перебуває у скрутному фінансовому становищі, у зв'язку з тим, що тарифи на послуги водопостачання та водовідведення не відповідають фактичним витратам підприємства, внаслідок чого виникла різниця в тарифах в сумі 148,4 млн. грн., яка своєчасно не компенсована відповідними державними органами. Крім того, у відповідача відсутні вільні обігові кошти, оскільки всі наявні кошти спрямовуються на забезпечення безперервного технологічного процесу подачі води з метою недопущення надзвичайних наслідків екологічного, санітарно - епідемічного та соціального характеру.

Проте, суд вважає за необхідне зазначити, що посилання відповідача щодо матеріальних труднощів не може розглядатися як підстава для надання відстрочки виконання судового рішення (аналогічної позиції дотримується й Верховний Суд України в ухвалі від 21.09.11р.).

Враховуючи розуміння Європейським судом положень параграфу 1 статті 6 Конвенції "право на суд", що включає і розумний строк виконання судового рішення, приймаючи до уваги інтереси стягувача, а також з огляду на те, що відстрочка виконання рішення є правом господарського суду, а не обов`язком, суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про відстрочку виконання рішення.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 173, 174, 179, 275 ГК України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 601, 629 ЦК України, ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85,121 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Комунального підприємства "Харківводоканал" (61013, м. Харків, вул. Шевченко, 2, , п/р 5522 у АТ "Банк Золоті Ворота", МФО 351931) на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, п/р 07 у філії ХОУ ВАТ ДОБУ, МФО 351823; ) вартість електричної енергії в розмірі 19625004,84грн. з яких: (тарифна складова - 16354170,70 грн. та ПДВ 20% - 3270834,14 грн.), перевищення договірних величин споживання електричної потужності - 10623,48 грн.

Стягнути з Комунального підприємства "Харківводоканал" (61013, м. Харків, вул. Шевченко, 2, , п/р 5522 у АТ "Банк Золоті Ворота", МФО 351931) на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, , п/р 5 в АТ "Райфайзен Банк Аваль" м. Київ, МФО 380805. ) - плату з компенсації перетікання реактивної енергії у розмірі 203104,36 грн. з яких:(тарифна складова за КРЕ - 169253,63 грн. та ПДВ 20% - 33850,73 грн.), 73080,00 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 24.07.2015 р.

Суддя Н.С. Добреля

922/3388/15