РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

15 липня 2015 року Справа № 906/498/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Саврій В.А.

судді Дужич С.П. ,

судді Мамченко Ю.А.

при секретарі судового засідання Баклан Н.С.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Житомирської області від 08.04.2015 року у справі №906/498/15

за позовом публічного акціонерного товариства "Електровимірювач" (м.Житомир)

до товариства з обмеженою відповідальністю "Корпоративний консалтинг" (м.Житомир)

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1

про розірвання договору купівлі-продажу приміщення від 18.12.2006 року

За участю представників:

позивача - не з'явився

відповідача - Соболєв Микола Миколайович ( довіреність № б/н від 20.04.2015 р. )

третьої особи - ОСОБА_3 (довіреність №б/н від 19.05.2015 р.)

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 08.04.2015р. у справі №906/498/15 (суддя Тимошенко О.М.) за позовом публічного акціонерного товариства "Електровимірювач" до товариства з обмеженою відповідальністю "Корпоративний консалтинг" про розірвання договору купівлі-продажу приміщення від 18.12.2006 року з метою забезпечення позову публічного акціонерного товариства "Електровимірювач" заборонено товариству з обмеженою відповідальністю "Корпоративний консалтінг" та іншим особам вчиняти дії, спрямовані на відчуження приміщення нежитлової будівлі, літ."Б", загальної площею 135,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Житомир, Перемоги майдан, 11.

Виносячи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів до забезпечення позову може призвести до відчуження майна, що в подальшому ускладнить чи зробить неможливим виконання рішення суду (в разі задоволення позову), оскільки за загальним правилом наслідком розірвання договору є повернення отриманого за договором (арк.справи 28).

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 19.05.2015р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1.

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою від 08.04.2015р., ОСОБА_1 звернулась до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Житомирської області скасувати та прийняти нову ухвалу, якою відмовити ПАТ "Електровимірювач" в задоволенні заяви про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі апелянт, зокрема, зазначає, що ухвала господарського суду Житомирської області у справі №906/498/15 є необгрунтованою, незаконною та такою, що позбавляє скаржника права, як власника, розпоряджатися приміщенням нежитлової будівлі, літ. «Б», загальною площею 135,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває у моїй власності. Дане приміщення ОСОБА_1 придбала на прилюдних торгах, що підтверджується Протоколом №74536 від 20.04.2015р. проведення прилюдних торгів та відповідним свідоцтвом.

Свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів є правовстановлюючим документом, оскільки надає набувачеві майна статусу його власника.

Відповідно до п.7.1. Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №42/5 від 15.07.1999 р. право власності на майно переходить до переможця аукціону після повного розрахунку за придбане майно.

Стверджує, що всупереч ст.41 Конституції України ст.ст.317, 319, 321, 328 Цивільного кодексу України, не може в повній мірі здійснити своє право власності щодо зазначеного нерухомого майна, в зв'язку із тим, що в Державний реєстр прав на нерухоме майно внесена інформація про реєстрацію обтяження - арешт нерухомого майна за клопотанням ПАТ «Електровимірювач», поданим в процесі розгляду справи №906/498/15 про розірвання договору купівлі-продажу приміщення від 18.12.2006 року.

Скаржник також стверджує, що враховуючи арешт, накладений ухвалою господарського суду Житомирської області у справі №906/498/15 на приміщення за адресою: м.Житомир, майдан Перемоги, 11, не може зареєструвати право власності на зазначене приміщення.

Посилаючись на норми ч.1 ст.182, ст.391 Цивільного кодексу України, ч.1 ст.2, ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень", вважає, що заходи забезпечення позову в процесі розгляду справи №906/498/15 про розірвання договору купівлі-продажу приміщення від 18.12.2006 року на сьогоднішній день є необгрунтованими та незаконними, дане приміщення не належить ТОВ «Корпоративний консалтінг».

На підставі викладеного просить суд скасувати ухвалу господарського суду Житомирської області від 08.04.2015 р. про забезпечення позову у справі №906/498/15 та прийняти нову ухвалу про відмову ПАТ «Електровимірювач» в забезпеченні позову у справі №906/498/15.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.06.2015р. (гол.суддя - Коломис В.В., судді: Тимошенко О.М., Огороднік К.М.) апеляційну скаргу третьої особи прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 30.06.2015р. призначено проведення повторного автоматичного розподілу справи № 906/498/15 у зв'язку з перебуванням у відпустці головуючого судді по справі - ОСОБА_4.(Наказ № 369 від 05.06.15р .)

Як вбачається з протоколу від 30.06.2015р., за результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: Саврій В.А. - головуючий суддя, судді: Огороднік К.М., Тимошенко О.М.

Розпорядженням голови суду від 02.07.2015р., у зв'язку із перебуванням у відпустці суддів Огородніка К.М., Тимошенка О.М. та відповідно до затверджених складів колегій, у справі № 924/498/15 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Саврій В.А., суддя Дужич С.П. , суддя Мамченко Ю.А.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів (головуючий суддя Саврій В.А., суддя Дужич С.П. , суддя Мамченко Ю.А.) ухвалою від 02.07.2015р. прийняла розгляд апеляційної скарги третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Житомирської області від 08.04.2015 року у справі № 906/498/15 до свого провадження та призначила розгляд справи на 15.07.2015р.

До суду від голови правління ПАТ «Електровимірювач» надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу (вх.№16925/15 від 15.07.2015р.), в якому останній зазначає про безпідставність та необґрунтованість апеляційної скарги.

Посилаючись на положення ст.ст.66, 67 ГПК України, вважає, що приймаючи рішення про вжиття заходів забезпечення , суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що невжиття заходів до забезпечення позову може призвести до відчуження майна, що в разі задоволення позову ускладнить чи зробить неможливим виконання рішення суду, оскільки наслідком розірвання договору є повернення отриманого за договором.

Крім того, як свідчать матеріали справи, при постановленні оскаржуваної ухвали, суд не міг порушити права ОСОБА_1, яка була залучена до справи в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, значно пізніше.

На підставі викладеного вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід відхилити, а ухвалу господарського суду Житомирської області від 08 квітня 2015р. залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ТОВ «Корпоративний консалтінг» надав письмовий відзив на апеляційну скаргу (вх.№16994/15 від 15.07.2015р.), в якому останній заперечує проти доводів апеляційної скарги. Посилаючись на норми ст.ст.66, 67 ГПК України, вважає, що при прийнятті рішення про вжиття заходів забезпечення суд не порушив ніяких прав ОСОБА_1, оскільки вона не була стороною по справі. Просить суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а ухвалу господарського суду Житомирської області від 08 квітня 2015р. залишити без змін.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник третьої особи підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, з підстав викладених в ній. Вважає, що ухвала прийнята судом першої інстанції є незаконною та необгрунтованою, тому просить суд її скасувати та відмовити позивачу в забезпеченні позову. Представник відповідача заперечив проти доводів скаржника, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу - без змін.

Позивач не забезпечив явку свого представника в призначене судове засідання, причини неявки суду не повідомив, хоч про час та місце розгляду скарги був повідомлений у встановленому порядку, що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (арк.справи 45).

Враховуючи приписи ст. 101 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, ст. 102 ГПК України про строки розгляду апеляційної скарги та той факт, що неявка в засідання суду представників сторін, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженого рішення, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника позивача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзивів на апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

Публічне акціонерне товариство «Електровимірювач» звернулося до господарського суду Житомирської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Корпоративний консалтінг» про розірвання укладеного між сторонами 18.12.06 договору купівлі-продажу приміщення нежитлової будівлі, літ."Б", загальної площею 135,3 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Житомир, Перемоги майдан, 11.

Позовні вимоги грунтуються на тому, що відповідач (покупець за договором) допустив істотне порушення умов договору, а саме, не виконує умови договору в частині оплати придбаного майна, не прийняв майно від позивача.

06.04.15р. до суду першої інстанцій від ПАТ "Електровимірювач" надійшла заява про забезпечення позову шляхом заборони ТОВ "Корпоративний консалтинг" та іншим третім особам, вчиняти будь-які дії пов'язані зі спірним майном. Позивач посилається на можливе відчуження майна відповідачем, що в подальшому утруднить виконання рішення суду, чим буде завдано шкоди позивачу.

Згідно ст.66 ГПК України господарський суд як за заявою сторони так і з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до ст.67 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, що належить відповідачу; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Сторонами, 18.12.06р. укладено договір купівлі-продажу, за яким позивач продав відповідачу приміщення нежитлової будівлі, літ."Б", загальної площею 135,3 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Житомир, Перемоги майдан, 11 за 30000 грн.

З акту звірки, який скріплений підписами керівників сторін, вбачається, що відповідач має борг перед позивачем в розмірі 30000 грн.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню шляхом заборони відповідачу та іншим особам, вчиняти дії, спрямовані на відчуження вказаного приміщення. При цьому було враховано, що невжиття заходів до забезпечення позову може призвести до відчуження майна, що в подальшому ускладнить чи зробить неможливим виконання рішення суду (в разі задоволення позову), оскільки за загальним правилом наслідком розірвання договору є повернення отриманого за договором.

Оцінивши обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, імовірності утруднення виконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість заяви про вжиття запобіжних заходів в частині заборони відповідачу та іншим особам, вчиняти дії, спрямовані на відчуження вказаного приміщення

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доводи скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст.104, 106 Господарського процесуального кодексу України для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали, тому суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала місцевого господарського суду винесена у відповідності до норм процесуального права і її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 33, 43, 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Житомирської області від 08.04.2015 року у справі №906/498/15- залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Мамченко Ю.А.