ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

23.07.2015 Справа № 34/5005/10374/2012

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чус О.В. (доповідач)

судді: Березкіна О.В., Орєшкіна Е.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2012р. у справі №34/5005/10374/2012

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАІН_ЮНІОН", м.Дніпропетровськ

до боржника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м.Дніпропетровськ,

про визнання банкрутом, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2012р. у справі №34/5005/10374/2012 (суддя Примак С.А. ) визнано Фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 - банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на 6 місяців, до 25.06.13р. Ліквідатором Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, призначено арбітражного керуючого Колошина Вадима Петровича. Зобов'язано ліквідатора вчинити певні дії.

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову господарського суду, припинити провадження по справі.

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду, ознайомившись з матеріалами справи та апеляційної скарги дійшла до висновку про необхідність повернення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. Апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

В силу положень ч. 1 ст. 53 ГПК України, за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк. При цьому, ГПК України не пов'язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Таким чином, у кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку. Клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз'яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості. Відповідно з цим, виходячи зі змісту ст. ст. 33, 53 ГПК України, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

У даному випадку, постанова, що оскаржується, прийнята 25.12.2012р., отже останній день подачі апеляційної скарги - 04.01.2013р. Апеляційна скарга на вказану постанову, згідно зі штампом вхідної кореспонденції канцелярії господарського суду Дніпропетровської області про прийняття апеляційної скарги, подана 14.07.2015р., тобто з пропуском процесуального строку, встановленого для її подання, однак містить клопотання про відновлення пропущеного строку з причин неможливості подати апеляційну скаргу у передбачені ст. 93 ГПК України строки у зв'язку із тим, що повний текс оскаржуваної постанови скаржник не отримував, про її існування знав та ознайомився з текстом постанови в Єдиному державному реєстрі судових рішень 14.07.2015р.

Як вбачається з матеріалів справи, скаржник є учасником провадження по справі. 30.01.2013р. господарським судом було винесено ухвалу, якою ліквідатора Колошина В.П. зобов'язано розглянути вимоги кредитора ОСОБА_1.

Тобто, скаржнику було відомо про оголошення щодо визнання ФОП ОСОБА_3 банкрутом та він мав змогу своєчасно оскаржити постанову господарського суду від 25.12.2012р.

Щодо доводів скаржника про те, що з повним текстом постанови від 25.12.2012р. ознайомився лише 14.07.15р. з Єдиного державного реєстру судових рішень, колегія суддів відзначає, що відносини щодо забезпечення доступу до судових рішень (рішень, судових наказів, постанов, вироків, ухвал), ухвалених судами загальної юрисдикції, та ведення Єдиного державного реєстру судових рішень регулюються Законом України "Про доступ до судових рішень" (який набрав чинності з 01.06.2006 року), ст. ст. 2, 4 якого встановлено, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Причому, згідно зі ст. 11 цього Закону, не пізніше 01.06.2006 року забезпечено постійне внесення до Єдиного державного реєстру судових рішень електронних копій судових рішень Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, апеляційних та місцевих адміністративних судів, апеляційних та місцевих господарських судів, апеляційних загальних судів, а внесення судових рішень місцевих загальних судів - не пізніше 1 січня 2007 року.

Таким чином, скаржником не надано належного обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови від 25.12.12р. та відповідних доказів, що є підставою для відхилення клопотання про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

За таких обставин, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду не вбачає підстав для задоволення прохання, зазначеного в клопотанні, а тому згідно з приписами ст. 53 ГПК України скаржнику слід відмовити у відновленні пропущеного строку.

Крім того, як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, скаржником не додано до скарги доказів сплати судового збору в установленому законом порядку та розмірі.

Порядок та розмір справляння судового збору встановлений Законом України "Про судовий збір" № 3674-VІ від 08.07.2011р., що набрав чинності 01.11.2011р.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно підпункту 17 пункту 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання апеляційних і касаційних скарг у справі про банкрутство становить 0, 5 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до листа Державної казначейської служби України №17-10/266-1418 від 27.01.2012р. при подачі скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду судовий збір підлягає сплаті за наступними платiжними реквізитами: отримувач коштів - УДК у Бабушкінському районі м. Дніпропетровськ); код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37989274; банк отримувача - ГУДКУ у Дніпропетровській області; код банку отримувача (МФО) - 805012; рахунок отримувача - 2004; код класифікації доходів бюджету - 22030001; призначення платежу - судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Дніпропетровський апеляційний господарський суд (назва суду, де розглядається справа), (суду, де розглядається справа).

До апеляційної скарги додано копію квитанції банку №ПН266 від 30.12.14р., якою судовий збір сплачено за неналежними банківськими реквізитами, з невірним зазначенням призначення платежу.

Відповідно до п.2.21, п.2.22 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Судовий збір сплачується до територіальних органів Державної казначейської служби України; платники судового збору у платіжних документах на перерахування судового збору повинні в рядку "одержувач" зазначити найменування територіального органу казначейської служби за місцем знаходження господарського суду, який розглядає справу.

У відповідності з п. 3 ч.1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

За таких обставин апеляційна скарга не може бути прийнята до провадження та підлягає поверненню заявнику.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 86, 97, 93, ст.97 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відновленні строку на апеляційне оскарження постанови господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2012р. у справі №34/5005/10374/2012.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2012р. у справі №34/5005/10374/2012 - повернути заявнику без розгляду.

Додаток (на адресу скаржника): апеляційна скарга б/н від 14.07.15р. та додані до неї документи на 6 аркушах.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя О.В. Березкіна