ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2015 р. Справа № 911/5516/14

Господарський суд Київської області у складі судді Саванчук С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "Лагода",

09200, Київська область, м. Кагарлик, вул. Фрунзе, 99

04086, м. Київ, вул. Петропавлівська, 34

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Вікторія Лекс",

010000, Республіка Казахстан, м. Астана, район Алмати, вул. Жетіген, буд. 28/2

про стягнення 11 723,02 доларів США

за участю представників:

позивача - Сапронов О.В. (довіреність від 09.12.2014, б/н);

відповідача - не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

Обставини справи:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "Лагода" (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Вікторія Лекс" (далі - відповідач) про стягнення 30 982,43 доларів США, з яких: 27 912,10 доларів США основного боргу, 2 791,21 доларів США штрафу та 8 931,81 доларів США пені.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем договірних зобов'язань з оплати товару, що поставлений позивачем за контрактом поставки від 28.03.2011 № 07/КЗХ.

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.12.2014 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 03.03.2015.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Вікторія Лекс" є нерезидентом, який не має свого представництва на території України. Місцезнаходження відповідача: 010000, Республіка Казахстан, м. Астана, район Алмати, вул. Жетіген, буд. 28/2.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право", суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку, якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

Згідно з частиною 2 статті 4 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності від 20.03.1992, компетентні суди держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав розглядають справи і в випадках, якщо про це є письмова угода сторін про передачу спору до суду.

Пунктом 10.1. контракту поставки від 28.03.2011 № 07/КЗХ передбачено, що всі спори, що виникають у зв'язку з невиконанням чи неналежним виконанням умов даного контракту вирішуються шляхом переговорів, а у випадку недосягнення згоди підлягають розгляду із застосуванням матеріального і процесуального права країни постачальника в господарському суді міста Києва або Київської області.

Відповідно до статті 125 Господарського процесуального кодексу України у разі, якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Порядок передачі судових та позасудових документів для вручення на території Республіки Казахстан регулюється Угодою про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності від 20.03.1992, яка ратифікована Україною згідно з Постановою Верховної Ради України від 19.12.1992 № 2889-XII "Про ратифікацію Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності", а Республікою Казахстан 20.04.1994.

Питання надання правової допомоги між державами СНД врегульовані Конвенцією "Про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах".

За таких підстав, судом направлено доручення про вручення документів до Спеціалізованого міжрайонного економічного суду міста Астана, у зв'язку з чим, розгляд справи призначено на 17.03.2015, тобто, достатній, для направлення процесуальних документів, з огляду на обставини даної справи.

Про дату, місце та час судового засідання відповідача повідомлено належним чином відповідно до положень Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, про що свідчать підтвердження про вручення документів, що надійшли від Спеціалізованого міжрайонного економічного суду міста Астана, а саме: підтвердження про отримання відповідачем ухвали про порушення провадження справі від 23.12.2014 та підтверджень про отримання відповідачем ухвали про відкладення розгляду справи від 17.03.2015, що надійшли через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 4832/15 від 03.03.2015 та вх. № 12514/15 від 28.05.2015).

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 1528/15 від 26.01.2015) позивачем подано клопотання про залучення доказів.

У судове засідання 17.03.2015 представники сторін не з'явились, вимоги ухвали суду від 23.12.2014 не виконали, розгляд справи відкладено на 28.04.2015.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 8122/15 від 09.04.2015) позивачем подано клопотання про залучення доказів.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 9865/15 від 28.04.2015) позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до частин 4, 6 статті 22 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням того, що заяву про зменшення розміру позовних вимог підписано уповноваженою на це особою - Сапронов О.В. (довіреність від 09.12.2014, б/н), зменшення розміру позовних вимог не суперечить чинному законодавству та не порушує нічиїх прав і охоронюваних законом інтересів, зменшення розміру позовних вимог прийнято господарським судом.

У зв'язку з прийняттям зменшення розміру позовних вимог господарським судом, у справі має місце нова ціна позову, відповідно до розміру якої буде вирішуватися спір - 11 723,02 доларів США, з яких: 2 791,21 доларів США штрафу та 8 931,81 доларів США пені.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 9866/15 від 28.04.2015) позивачем подано клопотання про залучення доказів.

У судове засідання 28.04.2015 представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 23.12.2014 не виконав, розгляд справи відкладено на 09.06.2015.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 10672/15 від 07.05.2015) позивачем подано клопотання про залучення доказів.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 13492/15 від 09.06.2015) позивачем подано клопотання про залучення доказів.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 13497/15 від 09.06.2015) позивачем подано клопотання про залучення доказів.

У судовому засіданні 09.06.2015 представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання відповідач повідомлений належним чином.

Нез'явлення у судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду справи.

На підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України, справу розглянуто за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 09.06.2015 оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутнього у судовому засіданні представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд -

встановив:

Між Приватним акціонерним товариством "Кондитерська фабрика "Лагода" (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Вікторія Лекс" (далі - покупець) укладено контракт поставки від 28.03.2011 № 07/КЗХ (далі - Контракт), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити на умовах контракту кондитерські вироби в асортименті відповідно до Специфікацій на кожну партію товару, а покупець - прийняти вказаний товар та оплатити його (пункт 1.1. Контракту).

Постачальник здійснює поставку товару протягом 10 днів з моменту підписання з покупцем специфікації (пункт 3.1. Контракту).

Відповідно до пункту 3.5. Контракту, постачальник зобов'язується надати покупцю: транспортну накладну; сертифікат відповідності; сертифікат походження СТ-1; рахунок-фактуру на партію товару; якісне посвідчення; експортну декларацію; копію ГТД.

Згідно з пунктом 4.2. Контракту, у редакції Додаткової угоди від 15.06.2012 № 4, загальна вартість Контракту на момент його підписання приблизно складає 1 000 000,00 доларів США.

Покупець здійснює оплату товару банківським перерахунком, у повному розмірі, протягом 40 календарних днів з моменту завершення митного оформлення товару на території Республіки Казахстан (пункт 5.1. Контракту).

Контракт набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 28.03.2015, але, у будь-якому випадку, до повного виконання сторонами своїх обов'язків (пункт 11.2. Договору, в редакції Додаткової угоди від 27.03.2014 № 5).

Між позивачем та відповідачем до Контракту укладено Додаткові угоди від 01.09.2011 № 1, від 18.10.2011 № 2, від 27.03.2012 № 3, від 15.06.2012 № 4, від 27.03.2014 № 5, від 11.07.2014 № 6.

До матеріалів справи додано Специфікацію від 17.09.2014 на суму 27 912,10 доларів США, що підписана представниками сторін та скріплена відбитками їх печаток.

Факт поставки відповідачеві товару за Специфікацією позивач підтверджує копією декларації ВМД (типова форма МД-2).

Доказів наявності претензій відповідача до спірної поставки товару, матеріали справи не містять.

З огляду на умови оплати товару, що погоджені сторонами у пункті 5.1. Контракту, покупець зобов'язаний здійснити оплату товару банківським перерахунком у повному розмірі протягом 40 календарних днів з моменту завершення митного оформлення товару на території Республіки Казахстан, Специфікація узгоджена і підписана сторонами, строк виконання відповідачем зобов'язань з оплати товару за даною Специфікацією настав, а, відтак, у відповідача наявне грошове зобов'язання перед позивачем, строк виконання якого настав і яке відповідачем у повному обсязі не виконане.

Під час судового розгляду справи, позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, у зв'язку зі сплатою відповідачем суми основного боргу у розмірі 27 912,10 доларів США, на підтвердження чого, до матеріалів справи надано банківську довідку Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» від 09.06.2015 № 52-1-2/2000, що засвідчена підписами уповноважених осіб банку та скріплена відбитком його печатки.

Відповідно до частин 4, 6 статті 22 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням того, що заяву про зменшення розміру позовних вимог підписано уповноваженою на це особою - Сапронов О.В. (довіреність від 09.12.2014, б/н), зменшення розміру позовних вимог не суперечить чинному законодавству та не порушує нічиїх прав і охоронюваних законом інтересів, зменшення розміру позовних вимог прийнято господарським судом.

У зв'язку з прийняттям зменшення розміру позовних вимог господарським судом, у справі має місце нова ціна позову, відповідно до якої буде вирішуватися спір - 11 723,02 доларів США, з яких: 2 791,21 доларів США штрафу та 8 931,81 доларів США пені.

Підстави для припинення провадження у справі в частині зменшення позовних вимог у господарського суду відсутні, з урахуванням абзацу 2 пункту 7. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення".

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Пунктом 10.1. Контракту передбачено, що всі спори, що виникають у зв'язку з невиконанням чи неналежним виконанням умов Контракту вирішуються шляхом переговорів, а у випадку недосягнення згоди - підлягають розгляду із застосуванням матеріального і процесуального права країни постачальника в господарському суді міста Києва або Київської області.

Відповідно до частин 1, 2 статті 5 Закону України "Про міжнародне приватне право" право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України. У випадках, передбачених законом, учасники правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню за змісту правових відносин, зокрема, умовами правочину.

У пункті 10.1. Контракту, сторони передбачили, що спори між ними мають вирішуватись із застосуванням матеріального і процесуального права України.

Зважаючи на вказане, застосуванню до цих правовідносин підлягає право України.

Між сторонами у справі виникли зобов'язання з поставки товару на підставі Контракту, відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 382 Господарського кодексу України, суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які зовнішньоекономічні договори (контракти), крім тих, укладення яких заборонено законодавством України. Форма і порядок укладення зовнішньоекономічного договору (контракту), права та обов'язки його сторін регулюються Законом України "Про міжнародне приватне право" та іншими законами.

Згідно з пунктом 5.2. Контракту, валютою платежа по данному Контракту є долар США.

Відповідно до статті 387 Господарського кодексу України, суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності після сплати передбачених законом податків та зборів (обов'язкових платежів) самостійно розпоряджаються валютною виручкою від проведених ними операцій, крім випадків запровадження Національним банком України вимоги щодо обов'язкового продажу частини надходжень в іноземній валюті.

Згідно з частиною 2 статті 192 Цивільного кодексу України, іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини 5 статті 386 Господарського кодексу України, порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності встановлюється законом.

Порядок розрахунків з нерезидентами, якщо ці розрахунки передбачено у грошовій формі, регулюються Законом України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", а режим здійснення валютних операцій на території України, загальні принципи валютного регулювання повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ України в регулюванні валютних операцій, права й обов'язки суб'єктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства встановлюються Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 № 15-93.

Позивач, на підставі пункту 10.2. Контракту, заявляє до стягнення з відповідача пеню в розмірі 1% від вартості партії товару за кожний день простроченого платежу, яка за розрахунком позивача складає 8 931,81 доларів США.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання, або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" вiд 22.11.1996 № 543/96-ВР визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що розмір пені передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Згідно з частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

Частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Відповідно до частини 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 Цивільного кодексу України).

Зважаючи на вищевикладені норми законодавства, з урахуванням того, що спірними у справі є правовідносини, що виникли з нерезидентом за зовнішньоекономічним договором і валютою розрахунків є долар США, судом враховано, що сторонами визначено договірну неустойку у розмірі 1% від вартості партії товару за кожен день прострочення, що визначається у доларах США та не може бути розрахована з обмеженням подвійною обліковою ставкою Національного банку України, оскільки вказана ставка встановлюється виключно щодо гривні, крім того, у суду відсутні повноваження для переведення розрахунків між сторонами в іншу валюту щодо суб'єктів, яким законом не заборонено здійснювати розрахунки та отримувати виручку на території України в іноземній валюті.

Одночасно, судом враховано правову позицію Верховного Суду України, що викладено у постанові від 01.04.2015 у справі № 909/660/14 та взято до уваги, що спірні у справі № 909/660/14 правовідносини сторін не подібні до правовідносин у даній справі, оскільки у справі № 909/660/14 вони виникли між резидентами, тоді як правовідносини у даній справі виникли із зовнішньоекономічного договору з нерезидентом.

Відповідно до частини 1 статті 111-28 Господарського процесуального кодексу України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини 1 статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Зважаючи на вищевикладені вимоги законодавства, умови Контракту та обставини справи, судом перевірено правильність розрахунку пені, що наданий позивачем у розмірі 8 931,81 доларів США та встановлено, що пеню нараховано надмірно і пеня підлягає стягненню у розмірі 8 652,75 доларів США.

Також позивач заявляє до стягнення з відповідача 2 791,21 доларів США штрафу, керуючись пунктом 10.2. Контракту, яким встановлено, що у випадку порушення строків оплати, покупець виплачує постачальнику штраф у розмірі 10% від вартості товару.

Згідно з приписами статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

З долученого до матеріалів справи розрахунку штрафу вбачається, що позивачем визначено штраф у розмірі 2 791,21 доларів США, який є обґрунтованим та арифметично вірним, у зв'язку з чим, вказана позовна вимога підлягає задоволенню у заявленому позивачем розмірі.

Відповідно до нової ціни позову у розмірі 11 723,02 доларів США, у зв'язку з її зменшенням, що прийнято господарським судом, розмір судового збору складає 3 716,20 грн., оскільки згідно з Законом України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі, що виражається у відсотковому співвідношенні до ціни позову та не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати.

З наявного у матеріалах справи оригіналу платіжного доручення від 22.12.2014 № 3960 вбачається, що судовий збір сплачено позивачем у розмірі 9 821,44 грн., тобто, більшому, ніж передбачено законом.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог.

Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується господарським судом за результатами розгляду відповідних матеріалів, у тому числі, й за відсутності заяви (клопотання) сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору. Про таке повернення зазначається, зокрема, в резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті.

Вказану правову позицію викладено у підпункті 5.2. пункту 5. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7.

З огляду на зазначене, судовий збір, що сплачений позивачем при поданні позову згідно з платіжним дорученням від 22.12.2014 № 3960 підлягає частковому поверненню позивачу з державного бюджету у розмірі 6 105,24 грн.

Відшкодування решти судового збору, у розмірі 3 716,20 грн., відповідно до частини 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 4, 32, 33, 36, 43, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Вікторія Лекс" (010000, Республіка Казахстан, м. Астана, район Алмати, вул. Жетіген, буд. 28/2, реєстраційний номер платника податків 82) на користь Приватного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "Лагода" (09200, Київська область, м. Кагарлик, вул. Фрунзе, 99, ідентифікаційний ) 2 791 (дві тисячі сімсот дев'яносто один) долар США 21 цент штрафу, 8 652 (вісім тисяч шістсот п'ятдесят два) долара США 75 центів пені та 3 342 (три тисячі триста сорок дві) грн. 32 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Повернути Приватному акціонерному товариству "Кондитерська фабрика "Лагода" (09200, Київська область, м. Кагарлик, вул. Фрунзе, 99, ідентифікаційний ) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 6 105 (шість тисяч сто п'ять) грн. 24 коп., що зайво сплачений за платіжним дорученням від 22.12.2014 № 3960.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 15.06.2015.

Суддя С.О. Саванчук