РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2015Справа №910/14767/15

За позовомКомунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація»
До Всеукраїнської благодійної організації «Український фонд культури»
Простягнення 92 834, 62 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники:

Від позивача: Мазурок Я.В. - за дов.;

Від відповідача: Мартиненко О.Г. - за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на свою користь боргу в розмірі 64 239,02 грн., пеню в розмірі 10 461, 91 грн., індекс інфляції в розмірі 17 113, 27 грн., 3% річних в розмірі 720, 42 грн. за Договором №1370 від 01.08.2006р. про надання послуг на теплопостачання та технічне обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО, ХВП та їх абонентських уводів.

В процесі розгляду справи Позивач неодноразово зменшував розмір позовних вимог.

21.07.201р. в судовому засіданні Позивач довів суду та підтвердив документально, що відповідачем сплачено 08.07.2015р. 19600,00грн. (призначення платежу -часткова сплата за теплову енергію ТО систем опалення нежилих приміщень згідно дог. 1370/1506 від 01.08.15р., вим. дор. 1370/1570/1506т від 03.07.15 в т. ч. ПДВ 3 266,67.). Цією оплатою Відповідач оплатив поточні нарахування за червень 2015р. 1690,75грн. (як вказано в дор. 1370/1506 від 03.07.15р.), які не є предметом спору, та лишок з вказаної з вказаної оплати в сумі 17 909,25грн., іде в погашення боргу за спірний період по справі №910/13723/15 (травень 2014-травень 2015). Отже, станом на день розгляду справи в суді (21.07.2015р.) у Відповідача зменшилась заборгованість і становить за спірний період з травня 2014р. по травень 2015р. - 31 318,77грн.

Відповідно до заяви про зменшення позовних вимог від 20.07.2015р. №155/23-07/51, позивач просить суд стягнути з відповідача основний борг в розмірі 31 318, 77 грн., інфляційні втрати в розмірі 17 113, 27 грн., 3% річних в розмірі 819, 99 грн., пеню в розмірі 13 442, 35 грн. Судом вищевказана заява про зменшення розміру позовних вимог прийнята до розгляду, оскільки дана заява відповідає вимогам ст. 22 ГПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення у справі, зокрема, зменшити розмір позовних вимог.

Як визначено в п. 3.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 18.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Під зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну (у бік зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, в тому числі ціна позову.

Згідно з ч.3 ст. 55 ГПК України ціну позову вказує позивач.

Отже, позивач зменшив позовні вимоги, просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості у розмірі 62 694, 38 грн., тому має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Представник відповідача усно заперечив проти позовних вимог в повному обсязі, письмового Відзиву на позовну заяву суду не подано.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача та відповідача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01 серпня 2006 року між Позивачем та Відповідачем було укладено договір №1370 про надання послуг на теплопостачання та технічне обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО, ХВП та їх абонентських уводів (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, предметом цього Договору є надання послуг на теплопостачання та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої енергії у гарячій воді та експлуатаційних витрат; обслуговування та утримання внутрішньо будинкових інженерних систем централізованого опалення (ЦО), постачання холодної води та водовідведення (ХВП) та їх абонентських уводів в нежитловому приміщенні (будинку) за адресою: вул. Липська, 16-А.

Згідно з п. 2.3.6. Договору, Відповідач зобов'язався своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати (сплачувати) Дирекції по експлуатації нежилих будинків (філії Позивача) вартість спожитої теплової енергії та технічного обслуговування систем ЦО, ХВП.

Відповідно до п. 2 Порядку розрахунків за теплову енергію (Додаток №2 до Договору №1370) споживач щомісяця з 14 по 18 число самостійно отримує у Підприємства (Позивача) за адресою: вул.. Артема,58/2-Д, договірно-розрахунковий відділ, тел..486-47-29, 486-71-95 акт звірки на початок розрахункового періоду (один поримірник оформленого акту звірки Споживач (Відповідач) повертає Підприємству (Позивачу), розрахунок фактичного споживання теплової енергії за попередній період (за вимогою Споживача), платіжну вимогу -доручення, куди включена вартість теплової енергії за попередній та поточний місяці на технічне обслуговування, з урахуванням остаточного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду та акт виконаних робіт.

Сплату за вказаними в п.2 цього додатку документами, Споживач виконує не пізніше 23 числа поточного місяця.

Судом встановлено, що Позивачем були виконанні покладені на нього договірні зобов'язання в повному обсязі.

Заперечень щодо надання послуг суду не надано.

Однак, свої зобов'язання за Договором Відповідач не виконав, внаслідок чого за період з травня 2014 року по травень 2015 року, враховуючи заяву Позивача про зменшення позовних вимог, у Відповідача існує заборгованість за використану теплову енергію в розмірі 31 318, 77 грн., що підтверджується розрахунками нарахувань, обліковими картками та актами виконаних робіт, з копіями реєстрів про вручення їх Відповідачу.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджуючи в судовому засіданні докази, Господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав:

Договір №1370 від 01.08.2006р. про надання послуг на теплопостачання та технічне обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО, ХВП та їх абонентських уводів є договором про надання послуг та є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 629 ЦК України - договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 2 Порядку розрахунків за теплову енергію (Додаток №2 до Договору №1370) споживач щомісяця з 14 по 18 число самостійно отримує у Підприємства (Позивача) акт звірки на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки Споживач (Відповідач) повертає Підприємству (Позивачу), сплату за вказаними в п.2 цього додатку документами, Споживач виконує не пізніше 23 числа поточного місяця.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, враховуючи приписи п. 2 Порядку розрахунків за теплову енергію (Додаток №2 до Договору №1370) відповідач повинен був оплачувати надані послуги не пізніше 23 числа поточного місяця.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріали справи свідчать, що Позивач надав Відповідачу послуги на теплопостачання та технічне обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО, ХВП та їх абонентських уводів, однак Відповідачем не сплачено суму боргу за Договором в розмірі 31 318, 77 грн., а строк виконання грошового зобов'язання на момент винесення рішення у справі настав.

Факт наявності боргу у Відповідача за Договором №1370 від 01.08.2006р. про надання послуг на теплопостачання та технічне обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО, ХВП та їх абонентських уводів в розмірі 31 318, 77 грн. Позивачем належним чином доведений, документально підтверджений та Відповідачем не спростований, і тому ця сума має бути стягнута з Відповідача.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3.4. Додатку №2 до Договору, у випадку несплати за користування послугами, вказаному у цьому договорі, до кінця розрахункового періоду Позивач нараховує Відповідачу пеню на суму фактичного боргу в розмірі 0,5% за кожен день прострочки платежу по день фактичної сплати, але не більше суми обумовленої чинним законодавством України.

Отже, порушення відповідачем строків оплати, передбачених умовами Договору, є порушенням зобов'язання, що відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України тягне за собою правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплату неустойки.

Тому, Позивачем також правомірно заявлена вимога про стягнення з Відповідача пені за неналежне виконання зобов'язання, відповідно до договору, яка згідно з Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» не може перевищувати розмір подвійної облікової ставки НБУ.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою визнається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання, зокрема, в разі прострочення.

Таким чином, за прострочення терміну платежу з відповідача належить стягнути пеню у сумі 13 442, 35 грн., відповідно до розрахунку Позивача з яким суд погоджується та вважає обґрунтованим.

З огляду на наявність прострочення грошового зобов'язання, Позивач також правомірно нарахував Відповідачу борг з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми та індекс інфляції за весь час прострочення, відповідно до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

Згідно здійсненого Позивачем розрахунку, з яким суд погоджується та вважає обґрунтованим, з Відповідача підлягає стягненню 819, 99 грн. 3% річних та 17 113, 27 грн. індексу інфляції.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В судовому засіданні, допустимими доказами, які знаходяться в матеріалах справи Позивач довів, що його позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по оплаті судового збору, згідно ст. 49 ГПК України покладаються на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Всеукраїнської благодійної організації «Український фонд культури» (01021, м. Київ, вул. Липська, буд. 16-А; Код: 00034884) на користь Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» (01001, м. Київ-001, вул. Володимирська, 51-А; Код: 03366500) основну заборгованість в розмірі 31 318 (тридцять одна тисяча триста вісімнадцять) грн. 77 коп., пеню в розмірі 13 442 (тринадцять тисяч чотириста сорок дві) грн. 35 коп., 3% річних в розмірі 819 (вісімсот дев'ятнадцять) грн. 99 коп., індекс інфляції в розмірі 17 113 (сімнадцять тисяч сто тринадцять) грн. 27 коп. та судовий збір в розмірі 1 856 (одна тисяча вісімсот п'ятдесят шість) грн. 70 коп.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 27.07.2015р.

Суддя І.І.Борисенко