КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2015 р. Справа№ 910/4172/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Мальченко А.О.

Баранця О.М.

при секретарі : Богатчук К.І.

за участю представників :

від позивача - Ярова Л.І.

від відповідача - Харченко С.В.

від третьої особи - Дараган О.Ю., Лукашов Ю.В., Демченко В.М.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рибоконсервний завод "Екватор" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2015 (суддя Марченко О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рибоконсервний завод

"Екватор"

до Антимонопольного комітету України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерфлот"

про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.04.2015 по справі №910/4172/15-г в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищезазначене рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.05.2015, у складі колегії суддів: головуючий суддя: Сітайло Л.Г. судді: Баранець О.М., Пашкіна С.А., прийнято апеляційну скаргу до розгляду та порушено апеляційне провадження, з призначенням розгляду справи 09.06.2015.

09 червня 2015 року, через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду, представниками відповідача та третьої особи подано відзиви на апеляційну скаргу, які долучено судом до матеріалів справи.

09 червня 2015 року, в судовому засіданні, оголошено перерву до 14.07.2015.

10 липня 2015 року, через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду, представником третьої особи подано клопотання про фіксацію судового процесу та заперечення на апеляційну скаргу.

Розпорядженням Заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 13.07.2015, в зв'язку з перебуванням судді Пашкіної С.А. у відпустці, керуючись ст.ст. 4-6, 69 Господарського процесуального кодексу України, п.2.3.25. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 02.04.2015 №25, рішенням зборів суддів Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2015, сформовано для розгляду апеляційної скарги по справі № 910/4172/15-г колегію суддів у складі: головуючий суддя: Сітайло Л.Г., судді: Баранець О.М., Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.07.2015 колегією суддів в зазначеному складі прийнято апеляційну скаргу до свого провадження та призначено розгляд справи 14.07.2015.

В судове засідання 14.07.2015 з'явились представники позивача, відповідача та третьої особи.

Представником третьої особи, в судовому засіданні подано додаток до заперечення на апеляційну скаргу, який долучено до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив скасувати оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2015.

Представники відповідача та третьої особи в судовому засіданні заперечили проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просили залишити без змін оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2015.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Рішенням Антимонопольного комітету України № 639-р від 23.12.2014 визнано неправомірними дії Заводу у вигляді використання без дозволу (згоди) Товариства оформлення етикетки рибних консервів "Сардина атлантична натуральна з добавленням олії", яке є схожим з оформленням етикетки рибних консервів "Сардини натуральні з добавленням олії", яке раніше почало використовувати у господарській діяльності Товариство, що може призвести до змішування діяльності Заводу з діяльністю Товариства, порушенням, передбаченим статтею 4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" (пункт 1). За наведене у пункті 1 порушення на Завод накладено штраф у сумі 400 000 грн. (пункт 2). Зобов'язано Завод припинити використання у господарській діяльності оформлення етикеток рибних консервів "Сардина атлантична натуральна з добавленням олії", яке є схожим з оформленням етикетки рибних консервів "Сардини натуральні з добавленням олії", яке раніше почало використовувати Товариство (пункт 3).

Як вбачається з матеріалів справи, на українському ринку з 2001 року реалізовуються рибні консерви "Сардини натуральні з добавленням олії" з етикеткою, розробником якої є ТОВ "Інтеррибфлот" за участю маркетологів Товариства.

З 2004 року по 01.01.2007 зазначену етикетку на рибні консерви використовує у господарській діяльності Товариство, на підставі ліцензійного договору від 12.01.2004 № б/н (далі - Договір № 1), укладеного з ТОВ "Інтеррибфлот";

Зовнішнє оформлення етикетки рибних консервів сардини виробництва Товариства, зокрема включає такі основні елементи: світло-блакитний загальний фон; темно-блакитна смуга у нижній частині; темно-блакитне коло у центрі із зображенням корабля, з двох боків від якого великими синіми літерами написана назва продукції "САРДИНИ".

В рішенні Антимонопольного комітету, зокрема зазначено:

- з 2004 року по теперішній час зовнішнє оформлення етикетки майже не змінювалось, змінювався лише технічний текст та значки на етикетці;

- рибні консерви із сардини виробництва Товариства з зазначеною етикеткою реалізуються на всій території України, відомі споживачам і користуються у них попитом, про що свідчить збільшення обсягів реалізації рибних консервів;

- у 2013 році третій особі стало відомо, що у торговельних мережах України з'явилися рибні консерви з сардини виробництва Заводу, оформлення етикеток яких, на думку Товариства, є схожим з оформленням етикеток рибних консервів з сардини виробництва третьої особи, що може призвести до змішування діяльності Товариства та Заводу;

- позивач і третя особа діють на одному товарному ринку - консервування риби, тобто ці товариства є конкурентами;

- Завод здійснює виробництво та реалізацію рибних консервів з сардини з травня 2013 року;

- зовнішнє оформлення етикетки рибних консервів "Сардина атлантична" виробництва позивача включає такі основні елементи: світло-блакитний загальний фон; темно-блакитна смуга у нижній частині; темно-блакитне коло у центрі із зображенням глобуса, ліворуч від якого великими синіми літерами написана назва продукції "САРДИНА";

- етикетки, які використовують Завод і Товариство, є схожими настільки, що споживач може сплутати продукцію позивача і третьої особи;

Відповідно до статті 3 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" відносини, пов'язані захистом від недобросовісної конкуренції, регулюються цим Законом, Законом України "Про захист економічної конкуренції", Законом України "Про Антимонопольний комітет України", Паризькою конвенцією про охорону промислової власності від 20 березня 1883 року, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, іншими актами законодавства, виданими на підставі законів чи постанов Верховної Ради України.

Частиною першою статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" передбачено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, перевіряти суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Позивач, в обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішення прийнято відповідачем за недоведеності обставин, які мають значення для справи і які відповідач визнав встановленими.

Місцевим господарським судом встановлено, що Товариство зареєстроване 07.09.2001, основним видом його економічної діяльності є перероблення та консервування риби, зокрема рибної консервної продукції "Сардини натуральні з добавленням олії", "Бички у томатному соусі", "Сардина атлантична бланшована в олії", "Кілька чорноморська нерозібрана у томатному соусі" тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, після закінчення строку дії Договору № 1, на підставі ТОВ «Інтеррибфлот» використовує у господарській діяльності, третя особа продовжувала виробляти та реалізовувати рибні консерви "Сардини натуральні з добавленням олії";

Рибні консерви з сардини виробництва третьої особи з зазначеною етикеткою реалізуються на всій території України.

Антимонопольним комітетом, при винесенні оскаржуваного рішення встановлено, що рибні консерви з сардини виробництва Товариства, що тривалий час виробляються та реалізуються ним відомі споживачам і користуються у них попитом, про що свідчить збільшення обсягів реалізації рибних консервів третьої особи.

Місцевим господарським судом встановлено, що просуванням та рекламуванням продукції Товариства займаються самостійно третя особа та контрагенти, яким поставляється продукція. Тривале безперервне виробництво та реалізація рибних консервів "САРДИНИ" виробництва Товариства, обізнаність про цю продукцію споживачів сприяли набуттю третьою особою ділової репутації та зростанню обсягів продажу зазначеної продукції в Україні.

Як вбачається з матеріалів справи №222-26.4/104-14 в 2013 році Товариству стало відомо, що в торговельних мережах України з'явилися рибні консерви з сардини виробництва Заводу, оформлення етикеток яких є схожим з оформленням етикеток рибних консервів з сардини виробництва третьої особи, що може призвести до змішування діяльності Товариства та позивача.

Завод зареєстровано 30.09.2003, основним видом його діяльності є перероблення та консервування риби, зокрема рибної консервної продукції "Сардина атлантична натуральна з добавленням олії", "Сардина атлантична натуральна з добавленням олії Ексклюзив", "Сардина атлантична натуральна з добавленням олії" тощо.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач і третя особа діють на одному товарному ринку, а саме консервування риби, тобто є конкурентами;

Проте, позивач здійснює виробництво та реалізацію рибних консервів з сардини з травня 2013 року, а зовнішнє оформлення етикеток рибних консервів "Сардини натуральні з добавленням олії" виробництва Товариства та зовнішнього оформлення етикеток рибних консервів "Сардина атлантична натуральна з добавленням олії" виробництва Заводу свідчить про те, що зазначені етикетки є схожими: за загальною композицією (оформлення етикетки), кольоровою гамою (загальний фон), розміщенням основних написів, окремих елементів, назви продукту та шрифтів.

Статтею 41 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та пунктом 12 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (визначають окремі особливості порядку розгляду заяв, справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у тому числі про захист від недобросовісної конкуренції), затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету від 19.04.1994 № 5 (у редакції розпорядження Антимонопольного комітету від 14.02.2011 № 84-р), встановлено, що доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення. Ці дані встановлюються такими засобами: поясненнями сторін і третіх осіб, поясненнями службових осіб та громадян, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Усні пояснення сторін, третіх осіб, службових чи посадових осіб та громадян, які містять дані, що свідчать про наявність чи відсутність порушення, фіксуються у протоколі.

При винесенні оскаржуваного рішення Антимонопольним комітетом встановлено, що присутність в торговельних мережах продукції Заводу з зовнішнім оформленням етикетки рибних консервів сардини виробництва позивача, яке є схожим з оформленням етикетки рибних консервів з сардини, виробництва третьої особи, може призвести до того, що споживач може сплутати продукцію Заводу з продукцією Товариства, і придбати продукцію позивача замість продукції третьої особи. Таким чином, може відбутися змішування діяльності названих підприємств.

Вищезазначений висновок позивачем належними та допустимими доказами не спростовано, клопотань про призначення судової експертизи позивачем в ході розгляду даної справи не заявлялось.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції"(в редакції на час прийняття спірного рішення) недобросовісною конкуренцією є будь-які дії у конкуренції, що суперечать правилам, торговим та іншим чесним звичаям у підприємницькій діяльності. Недобросовісною конкуренцією є, зокрема, дії, визначені главами 2 - 4 цього Закону. Терміни, які вживаються для цілей цього Закону, визначені Законом України "Про обмеження монополізму та недопущення недобросовісної конкуренції у підприємницькій діяльності".

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" неправомірним є використання імені, комерційного (фірмового) найменування, торговельної марки (знака для товарів і послуг), рекламних матеріалів, оформлення упаковки товарів і періодичних видань, інших позначень без дозволу (згоди) суб'єкта господарювання, який раніше почав використовувати їх або схожі на них позначення у господарській діяльності, що призвело чи може призвести до змішування з діяльністю цього суб'єкта господарювання.

Відповідно до пункту 14 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" для кваліфікації дій суб'єктів господарювання, як зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, або як антиконкурентних узгоджених дій, або як недобросовісної конкуренції не є обов'язковим з'ясування настання наслідків у формі відповідно недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання (конкурентів, покупців) чи споживачів, зокрема через заподіяння їм шкоди (збитків) або іншого реального порушення їх прав чи інтересів, чи настання інших відповідних наслідків. Достатнім є встановлення самого факту вчинення дій, визначених законом як зловживання монопольним (домінуючим) становищем (частина друга статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції"), або як антиконкурентні узгоджені дії (частина друга статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції"), або як недобросовісна конкуренція (статті 5, 7, 9, 11, 13 - 15 і 19 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції"), або можливості настання зазначених наслідків у зв'язку з відповідними діями таких суб'єктів господарювання (частина перша статей 6 і 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", статті 4, 6, 8, 15 1, 16, 17 і 18 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції"). В останньому випадку, господарським судам необхідно з'ясовувати та відображати в судових рішеннях, в чому конкретно полягають відповідні наслідки, що могли б настати в результаті дій суб'єктів господарювання, які мають ознаки зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, або антиконкурентних узгоджених дій, або недобросовісної конкуренції.

Відповідно до статті 10bis Паризької конвенції про охорону промислової власності від 20.03.1883, до якої Україна приєдналась 25.12.1991, підлягають забороні всі дії, здатні яким би то не було способом викликати змішування відносно підприємства, продуктів чи промислової або торговельної діяльності конкурента.

Місцевим господарським судом встановлено, що Товариство почало раніше за позивача використовувати етикетку для маркування консерви з сардини у господарській діяльності.

Відповідно до статті 13 ЦК України не допускається використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів прийшла до висновку, що відповідач при прийнятті спірного рішення повно з'ясував обставин, які мають значення для справи та довів обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими, оскільки у матеріалах антимонопольної справи є докази, підтверджуючі, що загальне оформлення етикетки позивача може викликати у споживача враження, що ця продукція має відношення до продукції Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерфлот".

Також, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що наявність у позивача свідоцтва України № 189934 на знак для товарів і послуг, не є підставою для звільнення від відповідальності за законодавством про захист від недобросовісної конкуренції за використання позначення, яке схоже з тим, яке третя особа почала використовувати у своїй господарській діяльності раніше за позивача.

Частиною першою статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено підстави для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету, а саме:

неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи;

недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими;

невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи;

порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Таким чином, місцевий господарський суд, беручи до уваги те, що Рішення Антимонопольного комітету прийнято в межах наданих йому повноважень та з дотриманням приписів чинного законодавства, за відсутності передбачених статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підстав для скасування оспорюваного Рішення Антимонопольного комітету прийшов до обґрунтованого висновку щодо необхідності залишення позову без задоволення.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що судом першої інстанції повно, всебічно та об'єктивно з'ясовано обставини справи, рішення ухвалено відповідно до норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рибоконсервний завод "Екватор" та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2015.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рибоконсервний завод "Екватор" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2015 по справі №910/4172/15-г - без змін.

Матеріали справи №910/4172/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді А.О. Мальченко

О.М. Баранець

Повний текст постанови виготовлено та підписано 15.07.2015