номер провадження справи 12/106/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2015 Справа № 908/3437/15

Суддя Господарського суду Запорізької області Смірнов О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу № 908/3437/15

за позовом: Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Запоріжжя

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Мелітополь

про стягнення 100000,00 грн.

за участю представників:

від позивача - Голубова І.О., довіреність № 75 від 11.02.15 р.

- Чечель К.І., довіреність № 83 від 20.07.15 р.

від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Запорізьке обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення штрафу в розмірі 50000,00 грн. та пені за період з 22.04.2015 року по 27.05.2015 року в сумі 27000,00 грн. відповідно до рішення адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 01.11.2013 року № 49-рш у справі № 02/23-13.

До прийняття рішення у справі, а саме 09.06.2015 року, позивач звернувся до суду, згідно ст. 22 ГПК України, із заявою про збільшення позовних вимог, відповідно до якої збільшив розмір пені у зв'язку зі збільшенням періоду її нарахування, та просить стягнути з відповідача штраф в сумі 50000,00 грн. та пеню за період з 22.04.2015 року по 16.06.2015 року в сумі 42000,00 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 16.06.2015 року вказана заява позивача прийнята до розгляду.

15.06.2015 року на адресу суду від відповідача у справі надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, яке мотивоване тим, що останній дізнався про розгляд справи лише 10.06.2015 року. При цьому відповідач в клопотанні зазначає, що у зв'язку із запланованим відрядженням у нього обмаль часу для підготовки до участі у судовому розгляді справи, а можливість забезпечити представника для розгляду справи на 16.06.2015 року також відсутня.

Відповідно до ухвали господарського суду від 16.06.2015 року вказане клопотання відповідача визнане таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на приписи п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18. Однак, у зв'язку із нез'явленням представника відповідача в судове засіданні ухвалою суду від 16.06.2015 року розгляд справи був відкладений на 30.06.2015 року о 14:30.

16.06.2015 року на адресу господарського суду від позивача у справі надійшов лист № 01-17/04-1700 від 15.06.2015 року, згідно з яким останній просить долучити до матеріалів справи наступні документи: копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо ФОП ОСОБА_1, копію постанови Харківського апеляційного господарського суду від 21.04.2015 року у справі № 908/51/14, нормативне обґрунтування позову та інформацію з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (безкоштовний запит) щодо Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України.

25.06.2015 року на адресу суду від позивача у справі надійшла заява про збільшення позовних вимог згідно ст. 22 ГПК України, відповідно до якої останній збільшив розмір пені у зв'язку зі збільшенням періоду її нарахування, та просить стягнути з відповідача штраф в сумі 50000,00 грн. та пеню за період з 22.04.2015 року по 30.06.2015 року в сумі 50000,00 грн.

Судом прийнято до уваги, що під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог (частина друга статті 22 ГПК України) слід розуміти збільшення або зменшення суми позову за тією ж вимогою, яку було заявлено у позовній заяві. Під збільшенням чи зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну кількісних показників, в яких виражається позовна вимога.

Таким чином, позивач надав суду дві заяви про збільшення позовних вимог.

З огляду на викладене, виходячи зі змісту раніше поданої позовної заяви, фактично відбулося збільшення розміру позовних вимог та формування нової ціни позову, в розумінні п. п. 3.10, 3.11. Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції". Таким чином, має місце нова ціна позову, заявлена позивачем в останній заяві про збільшення позовних вимог, з якої спір вирішується судом по суті, а саме: вимоги про стягнення з відповідача штрафу в сумі 50000,00 грн. та пені за період з 22.04.2015 року по 30.06.2015 року в сумі 50000,00 грн.

26.06.2015 року на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, яке мотивоване неможливістю присутності його уповноваженого представника в судовому засіданні 30.06.2015 року у вказаній господарській справі з причини знаходження в цей час в іншому судовому засіданні в Мелітопольському міськрайонному суді Запорізької області. В підтвердження викладених обставин відповідач посилається на копію повістки про виклик до суду у цивільній справі № 320/3801/15-ц його уповноваженого представника.

Вказане клопотання відповідача було задоволено судом про що винесена ухвала від 30.06.2015 року, якою відкладений розгляд справи на 21.07.2015 року о 10:45.

01.07.2015 року на адресу суду від відповідача надійшов оригінал раніше отриманого на електронну адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Представники позивача в судовому засіданні 21.07.2015 року підтримали позовні вимоги з врахуванням останньої заяви про збільшення розміру позовних вимог та наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання 21.07.2015 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався.

Так, місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців").

З наявного в матеріалах справи Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 21.07.2015 року вбачається, що місце проживання відповідача відповідає адресі, на яку направлялись ухвали господарським судом у даній справі, а саме: АДРЕСА_1.

Таким чином, відповідача було належним чином повідомлено про час та місце судового засідання, а судом створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом відповідно до ст. ст. 42, 43 ГПК України.

Неприбуття у судове засідання представника відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, не перешкоджає розгляду спору по суті згідно вимог ст. 75 ГПК України, оскільки до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, тому суд дійшов висновку, що справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи позивача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що Адміністративною колегією Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято рішення від 01.11.2013 року № 49-рш у справі № 02/23-13 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу", яким вирішено:

1. Визнати дії Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, які полягали в узгодженні своїх дій під час участі у травні 2012 року в конкурсних торгах на закупівлю за державні кошти м'яса свіжого та замороженого (яловичина заморожена), що проводило Управління освіти Мелітопольської міської ради Запорізької області відповідно до оголошення № 178623, опублікованого в інформаційному бюлетені «Вісник державних закупівель» № 52 (654) від 30.04.2012, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 1 статті 50, пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів (тендерів).

2. За вчинення порушення, зазначеного в пункті 1 подання, відповідно до частини другої статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції», накласти штрафи на:

- Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (індивідуальний податковий номер НОМЕР_1) - у розмірі 50000 (п'ятдесят тисяч) гривень;

- Фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 (індивідуальний податковий номер НОМЕР_2) - у розмірі 25000 (двадцять п'ять тисяч) гривень;

- Фізичну особу-підприємця ОСОБА_5 (індивідуальний податковий номер НОМЕР_3) - у розмірі 25000 (двадцять п'ять тисяч) гривень.

Частиною 1 ст. 56 3акону України "Про захист економічної конкуренції" № 2210-ІІІ від 11.01.2001 року, далі Закон, передбачено, що рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

Так, на адресу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач у справі) листом № 01-29.3/08-4102 від 04.11.2013 року направлено для виконання витяг з рішення Адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 01.11.2013 року № 49-рш у справі № 02/23-13. Також, у даному листі відповідачу було роз'яснено, що штраф у розмірі 50000,00 грн. повинен бути перерахований у двомісячний строк з дня отримання рішення територіального відділення, у разі несплати зазначеної суми на підставі ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" буде нараховуватися пеня за кожний день прострочення сплати штрафу у розмірі 1,5% від суми штрафу. Вказаний лист отримано відповідачем особисто 05.11.2013 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого міститься в матеріалах справи.

Згідно із ч. 3 ст. 56 3акону особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Позивач в позові вказує, що станом на день подання позовної заяви штраф, накладений рішенням Адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 01.11.2013 року № 49-рш, відповідачем не сплачено, та відбулося прострочення його сплати, у зв'язку з чим останньому нарахована пеня за період з 22.04.2015 року по 30.06.2015 року в сумі 52500,00 грн. Проте, оскільки сума нарахованої пені не може перевищувати розмір штрафу, позивач просить стягнути з відповідача пеню в сумі 50000,00 грн.

Матеріали справи свідчать, що рішенням Адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 01.11.2013 року № 49-рш у справі № 02/23-13 на відповідача був накладений штраф за вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п. 1 ст. 50 та пунктом 4 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів (тендерів).

В процесі розгляду справи № 02/23-13 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" Адміністративною колегію Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України встановлено, що під час підготовки тендерних пропозицій для участі у травні 2012 року в конкурсних торгах на закупівлю за державні кошти м'яса свіжого та замороженого (яловичина заморожена), що проводило Управління освіти Мелітопольської міської ради Запорізької області, ФОП ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 узгодили між собою умови у вказаних вище торгах, що виявилось в ідентичності оформлення вказаними учасниками за змістом реєстрів наданих документів до конкурсних торгів, схожістю документів «Пропозиція конкурсних торгів», однаково оформлених за структурою та змістом довідок про наявність в учасників обладнання, матеріально-технічної бази та про виконання раніше підписаних договорів. Сукупність виявлених адміністративною колегією особливостей та схожостей, що містяться в документах ФОП ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5, які були учасниками на торгах, та одночасність оформлення вищезазначених документів розцінена як узгоджена поведінка учасників торгів, внаслідок чого конкуренцію між ними було усунуто, в результаті був спотворений основний принцип торгів - здійснення конкурентного відбору учасників. При цьому адміністративною колегію також встановлено, що за результатами торгів, переможцем визначено ФОП ОСОБА_1 з ціновою пропозицією 621000,00 грн. та з нею Замовником укладено договір № 202 від 24.05.2012 року про закупівлю м'яса свіжого та замороженого (яловичина заморожена) за державні кошти.

Приписами ч. 1 ст. 5 Закону України "Про захист економічної конкуренції" № 2210-ІІІ від 11.01.2001 року (далі - Закон України) визначено, що узгодженими діями є укладення суб'єктами господарювання угод у будь-якій формі, прийняття об'єднаннями рішень у будь-якій формі, а також будь-яка інша погоджена конкурентна поведінка (діяльність, бездіяльність) суб'єктів господарювання.

Частиною 2 ст. 5 Закону України встановлено, що особи, які чинять або мають намір чинити узгоджені дії, є учасниками узгоджених дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України антиконкурентними узгодженими діями є узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 6 Закону України визначено, що антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів.

Нормою ч. 4 ст. 6 Закону України встановлено, що вчинення антиконкурентних узгоджених дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно з законом.

Згідно з п. п. 8, 8.1., 8.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" (далі - постанова Пленуму Вищого господарського суду України) у розгляді справ зі спорів, пов'язаних з визначенням органами Антимонопольного комітету України узгоджених дій суб'єктів господарювання як антиконкурентних (стаття 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції"), господарські суди повинні мати на увазі, що:

1. Відсутність у певного суб'єкта господарювання монопольного (домінуючого) становища не виключає можливості негативного впливу суб'єкта господарювання на товарний ринок внаслідок антиконкурентних узгоджених дій з іншими суб'єктами господарювання. Наявність або відсутність складу порушення у вигляді антиконкурентних узгоджених дій не пов'язується виключно з тим, чи займає певний суб'єкт господарювання монопольне (домінуюче) становище на ринку. Відтак вчинення суб'єктами господарювання узгоджених дій утворює самостійний склад порушення законодавства про захист економічної конкуренції і не залежить від того, чи займають відповідні суб'єкти господарювання чи один з них монопольне (домінуюче) становище на ринку.

2. З урахуванням приписів частини третьої статті 6 названого Закону (2210-14) для кваліфікації дій (бездіяльності) суб'єктів господарювання на ринку товарів як антиконкурентних узгоджених дій у вигляді схожих дій (бездіяльність) на ринку товару (і які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції) не вимагається обов'язкове встановлення та доведення факту чи фактів формального узгодження зазначених дій, в тому числі укладення відповідної угоди (угод). Це порушення установлюється за результатами такого аналізу органом Антимонопольного комітету України ситуації на ринку товару, який:

свідчить про погодженість конкурентної поведінки суб'єктів господарювання;

спростовує наявність об'єктивних причин для вчинення зазначених дій. Пов'язані з наведеним обставини з'ясовуються і доводяться відповідним органом Антимонопольного комітету України.

Втім, станом на час розгляду даної справи господарським судом рішення Адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 01.11.2013 року № 49-рш у справі № 02/23-13 відповідачем не виконане, штраф в сумі 50000,00 грн. у строк, передбачений ч. 3 ст. 56 3акону, не сплачений.

Частина 5 ст. 56 Закону передбачає, що за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу. Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом:

- справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу;

- відповідного рішення (постанови) господарського суду.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 01.11.2013 року № 49-рш у справі № 02/23-13 було оскаржене Фізичною особи-підприємцем ОСОБА_1. Зокрема, господарським судом Запорізької області розглядалась справа № 908/51/14 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 01.11.2013 року № 49-рш у справі № 02/23-13. За результатами розгляду вищевказаної справи судом прийнято рішення від 11.06.2014 року, яким позовні вимоги задоволено та визнано недійсним рішення адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 01.11.2013 № 49-рш у справі № 02/23-13.

В подальшому за підсумками перегляду зазначеного рішення господарського суду Запорізької області в апеляційному порядку Харківським апеляційним господарським судом прийнята постанова від 21.04.2015 року, згідно з якою рішення суду від 11.06.2014 року у справі № 908/51/14 скасоване та прийняте нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Разом з тим згідно бази даних "Діловодство спеціалізованого суду" станом на 21.07.2015 року вбачається, що постанова Харківського апеляційного господарського суду України від 21.04.2015 року у справі № 908/51/14 була переглянута судом касаційної інстанції за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5. За наслідками перегляду вказаної постанови Вищим господарським судом України прийнята постанова від 15.07.2015 року, якою постанову Харківського апеляційного господарського суду України від 21.04.2015 року у справі № 908/51/14 залишено без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Так, відповідно до положень ч. 3 ст. 105 ГПК України згідно постанови Харківського апеляційного господарського суду України у справі № 908/51/14, яка набрала законної сили з дати її прийняття, тобто з 21.04.2015 року, рішення Адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 01.11.2013 № 49-рш у справі № 02/23-13 є чинним та підлягає обов'язковому виконанню в силу приписів ч. 2 ст. 56 3акону суб'єктом господарювання, відносно якого воно прийняте.

Імперативними приписами ст. 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" № 3659-ХІІ від 26.11.1993 року визначено, що розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом. Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Відповідно до ч. 7 ст. 56 Закону "Про захист економічної конкуренції" у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім, ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивачем доведено суду факт несплати відповідачем накладеного відповідно до рішення Адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 01.11.2013 № 49-рш у справі № 02/23-13 штрафу всього в сумі 50000,00 грн. Відповідач доказів сплати штрафу суду не надав, заявлених до нього вимог не спростував.

Відтак, позовні вимоги в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафу в сумі 50000,00 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Матеріали справи свідчать, що за прострочення сплати штрафу позивачем в порядку ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" нарахована до стягнення з відповідача пеня за період з 22.04.2015 року по 30.06.2015 року в сумі 52500,00 грн., проте, оскільки сума нарахованої пені не може перевищувати розмір штрафу, просить стягнути з відповідача пеню в сумі 50000,00 грн.

Відповідно до п. 20.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" (далі - постанова Пленуму Вищого господарського суду України) абзацами третім - п'ятим частини п'ятої статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (2210-14) передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду. Отже, тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися.

Однак, заявлена позивачем до стягнення пеня за прострочення сплати штрафу нарахована за період після закінчення перегляду рішення господарського суду Запорізької області від 11.06.2014 року у справі № 908/51/14 Харківським апеляційним господарським судом в апеляційному порядку та прийняття відповідної постанови. Отже, пеня за період з 22.04.2015 року по 30.06.2015 року в сумі 50000,00 грн. нарахована позивачем правомірно, підстави для зупинення її нарахування за приписами ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" відсутні.

Матеріалами справи підтверджено прострочення сплати відповідачем штрафу, накладеного відповідно до рішення Адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 01.11.2013 № 49-рш у справі № 02/23-13. Наданий позивачем розрахунок пені відповідає фактичним обставинами справи та приписам ч. 5 ст. 56 Закону, а розмір пені не перевищує розмір штрафу. Таким чином, позовні вимоги Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 пені в сумі 50000,00 грн. також підлягають задоволенню.

Судовий збір в сумі 2000,00 грн. за подання позовної заяви, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в дохід державного бюджету, згідно вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 21.07.2015 року, згідно частини 2 статті 85 ГПК України було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 6, 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", ст. 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", ст. ст. 33, 34, 44, 49, 82, 82-1, 84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, до загального фонду Державного бюджету України на рахунки відкриті в управлінні Державної казначейської служби України за місцем реєстрації платника податків, за кодом бюджетної класифікації доходів - 21081100 "Адміністративні штрафи та інші санкції", символ звітності - 106, штраф в сумі 50000 (п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп. за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, накладений рішенням адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 01.11.2013 року № 49-рш, та пеню в сумі 50000 (п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп. за прострочення терміну сплати штрафу, видавши наказ.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь:

- Державного бюджету України (одержувач: УДКСУ у м. Запоріжжі (Орджонікідзевський район); банк одержувача: ГУДКСУ у Запорізькій області; МФО 813015; ; р/р № 3007; код бюджетної класифікації 22030001, символ звітності банку - 206) витрати зі сплати судового збору в сумі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп., видавши наказ.

Повне рішення складено - 27.07.2015 року

Суддя О.Г.Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.