ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2015 р. Справа № 914/3047/14

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий-суддя Кузь В.Л.

суддів Галушко Н.А.

Орищин Г.В.

При секретарі судового засідання Петрик К.О.

Розглянув апеляційну скаргу від 24.06.15 за вих. № 1990/11-8 Державної інспекції сільського господарства в Львівській області, м. Львів

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 16.06.15

у справі № 914/3047/14

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Квік-Сервіс-Плюс», м. Львів

до відповідача: Державної інспекції сільського господарства в Львівській області, м. Львів

про стягнення 1 007 073,63 грн. заборгованості

за участю представників сторін:

від позивача - Дяків О.М. - представник (договір про надання правової допомоги від 18.05.12);

від відповідача - Гусак Ю.І. - представник (довіреність № 26 від 15.07.15).

Автоматизованою системою документообігу суду справу № 914/3047/14 розподілено до розгляду в складі колегії - головуючий суддя Кузь В.Л., судді Орищин Г.В., Данко Л.С.

У зв'язку з перебуванням судді Данко Л.С. у відпустці розпорядженням голови суду від 15.07.15 внесено зміни у склад судової колегії по справі № 914/3047/14, сформувавши її у наступному складі: головуючий суддя - Кузь В.Л., судді - Орищин Г.В., Галушко Н.А.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 16.06.15 задоволено частково заяву ТОВ «Квік-Сервіс Плюс» про зміну способу виконання рішення господарського суду Львівської області від 09.09.2014р. у справі №914/3047/14; змінено спосіб виконання рішення Господарського суду Львівської області від 09.09.14 у справі №914/3047/14 про стягнення з Державної інспекції сільського господарства в Львівській області (79020, м. Львів, просп.. Чорновола, 57, ) на користь ТОВ «Квік-Сервіс Плюс» (79011, м. Львів, вул.. І. Франка, 105, ) 356 342,86 грн. основного боргу, 45 590,50 грн. інфляційних втрат, 18 174,91 3% річних за договором на проведення капітального ремонту приміщення №15/10, 498 949,64 грн. основного боргу, 63 835, 62 грн. інфляційних втрат, 24 236,65 грн. 3% річних за договором на проведення капітального ремонту приміщення №14/12 та 20 141,50 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору - шляхом звернення стягнення на нерухоме майно належне Державній інспекції сільського господарства у Львівській області; відмовлено в частині заяви ТОВ «Квік-Сервіс Плюс» про зміну способу виконання рішення господарського суду Львівської області від 09.09.14 у справі № 914/3047/14 шляхом звернення стягнення на нерухоме майно належне Державній інспекції сільського господарства в Львівській області (79020, м. Львів, просп.. Чорновола, 57, ), а саме: приміщення контори площею 180,3 кв.м. та побутові приміщення 105,9 кв.м., розміщені за адресою: м. Львів, вул. Лемківська, 9.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, відповідач звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області та направити справу на розгляд до Господарського суду Львівської області.

В апеляційній скарзі апелянт вказує про те, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали не враховано фактичний фінансовий стан відповідача, а також не враховано факти звернення Держсільсьгоспінспекції в Львівській області до Держсільсьгоспінспекції України та до розпорядників бюджетних коштів (Міністерства аграрної політики та продовольства України, Міністерства фінансів України) стосовно вжиття ними всебічних заходів для врегулювання питання виконання рішення суду в даній справі. При цьому, відповідач зазначає, що Держсільсьгоспінспекція у Львівські області є юридичною особою публічного права та утримується за рахунок державного бюджету , усі грошові зобов'язання виконуються в межах кошторисних призначень.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, зважаючи на законність та обґрунтованість ухвали місцевого господарського суду.

Представники сторін навели у судовому засіданні свої доводи та заперечення з приводу поданої апеляційної скарги та відзиву на неї.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК України у судовому засіданні 15.07.15 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, Львівський апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав скасування чи зміни ухвали Господарського суду Львівської області від 16.06.15 у справі № 914/3047/14, з огляду на наступне:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 09.09.14 у справі №914/3047/14, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 05.11.14, було задоволено позовні вимоги ТОВ «Квік-Сервіс Плюс» повністю та стягнуто з Державної інспекції сільського господарства в Львівській області 1 027 271,68 грн.

На виконання вказаного рішення господарським судом було видано наказ від 26.09.14.

Згідно Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (затверджена Постановою КМ України від 30.01.13 № 45), позивачем було пред'явлено до виконання наказ господарського суду до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області.

Головним управлінням казначейської служби у Львівській області 12.01.15 було надіслано стягувачу лист-інформацію про неможливість списання коштів з рахунків боржника - Державної інспекції сільського господарства в Львівській області у зв'язку з їх відсутністю.

В подальшому, листом Головного управління державної казначейської служби України у Львівській області від 16.01.15 №15-10-01/441 наказ Господарського суду Львівської області від 26.09.14 у справі № 914/3047/14 було повернуто без виконання.

З огляду на вищенаведене, у зв'язку з неможливістю виконання рішення господарського суду Львівської області від 09.09.14 про стягнення грошових коштів через їх відсутність на рахунку боржника, позивач (стягувач) звернувся до Господарського суду Львівської області з вимогою змінити спосіб виконання даного рішення про стягнення 1 027 271,68 грн. шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, належне Державній інспекції сільського господарства у Львівській області (боржник), зокрема: приміщення контори площею 180,3 кв.м та побутові приміщення 105,9 кв.м, розміщені за адресою: м. Львів, вул. Лемківська, 9.

В обґрунтування поданої заяви позивач покликається на те, що відповідно до Постанови КМ України № 442 від 10.09.14 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» Державна інспекція сільського господарства у Львівській області перебуває у процесі ліквідації без правонаступництва, що свідчить про припинення фінансування з державного бюджету України.

Крім того, як стверджує позивач, відповідач неодноразово звертався до Державної інспекції сільського господарства України з вимогою врегулювати питання щодо виділення коштів для погашення заборгованості перед позивачем за ремонтні роботи. Однак, Інспекція листом від 28.05.15 №2610/5-1/2-15, повідомила, що згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2015р.», Держсільгоспінспекції та її територіальним органам кошти на видатки розвитку (в тому числі на капітальні видатки) не виділено.

За таких обставин, позивач вважає, що єдиним можливим способом виконання зазначеного рішення по справі № 914/3047/14 є звернення на нерухоме майно належне Державній інспекції сільського господарства у Львівській області, а тому звернувся до суду з заявою про зміну порядку та способу виконання судового рішення.

На підтвердження у відповідача у власності нерухомого майна, позивач подав суду витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.04.14.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Обов'язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства (пункт 9 частини третьої статті 129 Конституції України).

За приписом частин другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Статтею 115 ГПК України передбачено, що рішення, ухвали, постанови, господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються в порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Стаття 52 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника. Згідно частини першої цієї статті звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Частиною другою вказаної статті визначено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Відповідно до приписів частини п'ятої зазначеної статті, у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин та прийняття оскарженої ухвали суду, у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Згідно частини шостої цієї статті у вказаній редакції, стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Подібні положення містяться і у статті 36 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому зазначені вище норми не обмежують права заявника звернутися до суду за захистом своїх інтересів шляхом подання заяви про зміну способу виконання рішення суду, якщо грошове зобов'язання не виконується.

Подібна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 23.06.09 у справі №4/1140-20/149 Господарського суду Львівської області, у порушенні провадження з перегляду якої ухвалою Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 15.10.2009 відмовлено.

Крім того, як роз'яснив Вищий господарський суд України у постанові пленуму «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» № 9 від 17.10.2012 під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими.

Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

В силу п.п. 7.2 п. 7 названої постанови пленуму № 9 від 17.10.2012 підставою для зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Пунктом 7.5. вищевказаної постанови передбачено якщо у відповідача відсутні кошти на рахунку в банку або коли їх не вистачає для покриття заборгованості, господарський суд може змінити спосіб виконання рішення і видати наказ про звернення стягнення на його майно. Оскільки майно боржника, на яке може бути звернуто стягнення, визначається державним виконавцем у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», господарський суд у своєму наказі не зобов'язаний зазначати конкретне майно, а має вмістити в ньому лише вказівку про звернення стягнення на майно у сумі, що підлягає стягненню за рішенням господарського суду.

Як встановлено місцевим господарським судом, сума боргу, що залишилась непогашеною, становить 1 007 073,63 грн. Протягом 2014 року і на момент розгляд заяви позивача про зміну способу виконання рішення залишок заборгованості відповідачем добровільно не сплачений. Доказів протилежного відповідачем не подано.

Як встановлено судом першої інстанції, на рахунках Державної інспекції сільського господарства у Львівській області відсутні кошти, які могли б бути спрямовані на виконання рішення Господарського суду Львівської області від 09.09.14 у даній справі №914/3047/14 про стягнення з останнього 1 027 271,68 грн., про що свідчить лист Головного управління державної казначейської служби України у Львівській області від 12.01.15 за № 9.1-11/251.

Разом з цим, Державна інспекція сільського господарства України листом від 28.05.15 № 2610/5-1/2-15, повідомила, що згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2015р.», Держсільгоспінспекції та її територіальним органам кошти на видатки розвитку (в тому числі на капітальні видатки) не виділено.

Враховуючи той факт, що у відповідача відсутні кошти на рахунку для покриття заборгованості, внаслідок чого він позбавлений можливості виконати рішення Господарського суду Львівської області від 09.09.14 у даній справі, яке набрало законної сили у встановленому порядку та є обов'язковим до виконання, Львівський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності та доведеності позивачем неможливості виконання судового рішення у формі грошового стягнення, а отже необхідності зміни способу та порядку його виконання з грошової форми на майнову, а саме звернення стягнення на майно боржника, наявність у власності якого підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.04.14.

Щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі, то судова колегія зазначає, що відсутність належного фінансування установи не може бути підставою для невиконання відповідачем рішення суду, яке набрало законної сили у встановленому порядку та є обов'язковим до виконання на усій території України.

Щодо відмови місцевого господарського суду в задоволенні заяви в частині зазначення конкретного майна відповідача, а саме: приміщення контори площею 180,3 кв.м. та побутові приміщення 105,9 кв.м, розміщені за адресою: м. Львів, вул. Лемківська, 9, судова колегія, з урахуванням постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» № 9 від 17.10.12, дійшла до висновку, що зазначення у наказі конкретного майна відповідача є правом суду, а не обов'язком, а майно боржника, на яке може бути звернуто стягнення, визначається державним виконавцем у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Більше того, як вказувалось вище, згідно з нормами Закону України «Про виконавче провадження» боржник має право самостійно запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення, а тому в ухвалі суду має лише міститися вказівка про звернення стягнення на майно на суму, що підлягає стягненню за рішенням господарського суду, або залишилась несплаченою на час такого звернення.

Отже, на переконання судової колегії, часткове задоволення заяви про зміну способу та порядку виконання судового рішення є правомірним та спрямованим саме на дотримання балансу прав та інтересів обох сторін.

З урахуванням вищевикладеного, доводи, викладені в апеляційній скарзі не можуть слугувати підставою для скасування ухвали місцевого господарського суду.

Відповідно до вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судовий збір за перегляд в апеляційному порядку покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу від 24.06.15 за вих. № 1990/11-8 Державної інспекції сільського господарства в Львівській області, м. Львів залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 16.06.15 у справі № 914/3047/14 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 17.07.15.

Головуючий суддя Кузь В.Л.

Суддя Галушко Н.А.

Суддя Орищин Г.В.