ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2015 р.Справа № 922/1837/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ольшанченка В.І.

при секретарі судового засідання Черновій В.О.

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (м. Харків)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Навчально-виробниче підприємство "Корд" (м. Харків)
про стягнення 120456,56 грн.,
за участю представників:

позивача - не з'явився,

відповідача - директора Родіонової Т.К. (наказ №1-ОК від 12.01.09 р.), Хроль Г.Я. (довіреність від 01.04.15 р.),

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму 120456,56 грн., у тому числі заборгованість по договору за спожиту теплову енергію в сумі 51485,64 грн., суму вартості безпідставно спожитої теплової енергії за період з січня 2014 р. по листопад 2014 р. включно в розмірі 48258,21 грн., 3% річних - 2394,61 грн., суму інфляційних втрат - 18318,10 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань по оплаті отриманої теплової енергії за період з лютого 2013 р. по грудень 2013 р. за договором №9668 про постачання теплової енергії від 01.03.2002 р.

Відповідач, у відзиві на позов, заперечує проти позову, вважає позов не підлягаючим задоволенню та вказує, що він не має можливості надати заперечення стосовно позову в повному обсязі, оскільки позивач не надав обґрунтований розрахунок сум і в порушення ст. 34 ГПК України позивач посилається на акти, підписані між балансоутримувачем та позивачем, незважаючи на те, що балансоутримувач не є стороною спірних відносин, адже договір на постачання теплової енергії №9668 від 01.03.2002 р., який діяв до 31.12.2013 р., укладено між ТОВ "НВП "Корд" та КП "ХТМ", отже акти підписані без участі сторін спірних правовідносин не можуть бути засобами доказування в даному випадку.

Позивач надав заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь суму 123833,53 грн., у тому числі заборгованість по договору на постачання теплової енергії №9668 від 01.03.2002 р. за спожиту теплову енергію в сумі 54862,61 грн. за період з 01 лютого 2013 р. по 31 грудня 2013 р., суму вартості безпідставно спожитої теплової енергії за період з січня 2014 р. по листопад 2014 р. включно в розмірі 48258,21 грн., 3% річних - 2394,61 грн., суму інфляційних втрат - 18318,10 грн. До вказаної заяви позивач надав докази її відправки відповідачу та платіжне доручення №439 (#88773390) від 17.04.2015 р. про сплату судового збору в сумі 67,55 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13 травня 2015 р. вищевказана заява позивача була прийнята судом у наданій редакції та розгляд справи був відкладений на 25 травня 2015 р. о 16:00 год.

Позивач надав додаткові письмові пояснення по справі.

Також, позивач надав клопотання про відкладення слухання справи, в зв'язку з находженням уповноваженого представника по справі Танчак Н.В. в відрядженні в господарському суді Запорізької області.

Розглянувши це клопотання, суд вважає за необхідне відхилити його, оскільки строк вирішення господарським судом даного спору закінчився та позивач не надав клопотання про продовження строку розгляду спору згідно зі ст. 69 ГПК України.

Відповідач надав письмове доповнення до відзиву, в якому вважає позов не підлягаючим задоволенню та вказує, що до теперішнього часу позивачем не наданий розрахунок заборгованості суми позову в розмірі 120456,56 грн., згідно з п.п. 4, 25 постанови Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 р. №1198 "Про затвердження Правил користування тепловою енергією" користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією, в якому зазначається максимальне теплове годинне навантаження за кожним видом і параметром теплоносія на опалення, вентиляцію, кондиціювання, максимальне, середньогодинне і середньодобове теплове навантаження на гаряче водопостачання, а також місячний, квартальний та річний обсяг постачання теплової енергії, але на неодноразові спроби відповідача укласти новий договір з проханням надати всі необхідні для цього матеріали (заява про припинення дії старого договору та лист №26/08-14/2 від 26.08.2014 р.) позивач належним чином не відреагував. Посилання позивача у своєму листі №36/тд-3540 від 25.09.2014 р. на неможливість надати Типовий договір відповідач вважає безпідставним, адже це суперечить діючому законодавству. Відсутність затвердженого Типового договору не перешкоджає укладенню господарсько-правових договорів.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представника відповідача, суд встановив наступне.

01.03.2002 р. сторонами був укладений договір №9668 про постачання теплової енергії (надалі - договір), за яким енергопостачальна організація (позивач) зобов'язалася постачати споживачу (відповідачу) теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни передбачені цим договором.

Згідно з п. 6.2 договору розрахунковим періодом є календарний місяць, по результатам якого підписується акт на відпуск - отримання теплової енергії.

Відповідно до п. 6.3 договору відповідач зобов'язався за 10 днів до початку розрахункового періоду сплачувати попередню оплату вартості, необхідного обсягу теплової енергії, що і є заявкою на наступний розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок розрахункового періоду.

Додатками до договору було визначене максимальне теплове навантаження, схема теплотраси, що перебуває на балансі споживача та умови припинення подачі теплової енергії.

На підставі вищезазначеного договору позивач у період з 01 лютого 2013 р. по 31 грудня 2013 р. здійснив відпуск теплової енергії до житлового будинку за адресою: вул. Пушкінська, 79/1, в якому розташоване приміщення відповідача, та направив на його адресу рахунки про оплату спожитої теплової енергії, що підтверджується матеріалами справи.

Розрахунок нарахованих за договором сум здійснено позивачем у відповідності до Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 р. №1198, відповідно до визначеного умовами договору теплового навантаження та низки показників за відповідною формулою.

Відповідно до п. 25 Правил користування тепловою енергією, у договорі зазначається максимальне теплове годинне навантаження за кожним видом і параметром теплоносія на опалення, вентиляцію, кондиціювання, максимальне, середньогодинне і середньодобове теплове навантаження на гаряче водопостачання, а також місячний, квартальний та річний обсяг постачання теплової енергії.

Максимальне теплове навантаження зазначено в додатку №1 "Обсяги постачання теплової енергії споживачу" до договору про постачання теплової енергії №9668 від 01.03.2002 р. та дорівнює 0,004 Гкал/год. Даний додаток, як і договір в цілому, підписаний уповноваженими особами сторін без заперечень та зауважень стосовно даних максимального теплового навантаження та скріплений їх печатками.

З пояснень представника позивача та матеріалів справи вбачається, що величина максимального теплового навантаження відповідачу 0,004 Гкал/год була розрахована та надана до позивача власником будинку - НТУ "ХПІ". Даний факт підтверджується протоколом розподілу фактичного споживання теплової енергії між споживачами, підключеними к загальному приладу обліку за адресою: вул. Пушкінська, 79/1, у якому зазначено, що розподіл спожитої теплової енергії, зафіксованої приладом обліку за звітний період, здійснюється на підставі відомості показників приладів обліку спожитої теплової енергії, наданої НТУ "ХПІ", у якому зазначено, що договірне та сумарне теплове навантаження TOB НВП "Корд" складає 0,04 Гкал/год, що в % відношенні складає 5,517% від загального.

Отже, додатками до договору було визначене максимальне теплове навантаження, схема теплотраси, що перебуває на балансі споживача та умови припинення подачі теплової енергії.

Отримані показники вузла обліку спожитої теплової енергії на опалення, виражені в Гкал розподіляються між споживачами згідно Протоколу розподілу фактично спожитої теплової енергії між споживачами, помножується на діючий в цей час тариф на теплову енергію та отримується вартість фактично спожитої теплової енергії за місяць.

Згідно п. 23 Правил користування тепловою енергією розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку.

Вузол обліку - це комплект засобів вимірювальної техніки, що занесені до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, на основі показів яких визначається обсяг спожитої теплової енергії, здійснюється контроль за параметрами теплоносія і налагодження режиму роботи теплового обладнання.

Вузол обліку знаходиться на вводі в будинок, пройшов держповірку 28.09.2012 р. та строк чергової повірки 28.09.2016 р., зауважень до його роботи немає. Даний факт підтверджується актом обстеження №19681 обстеження вузла обліку теплової енергії від 17.05.2012 р., який складений уповноваженими представниками позивача та відповідального за експлуатацію тепло споживаючих установок НТУ "ХПІ" для чергової перевірки (строк чергової перевірки - до 19.06.2012 року) та актом №21516 від 18.10.2012 р. огляду вузла обліку теплової енергії який складений уповноваженими представниками позивача та відповідального за експлуатацію вузла обліку теплової енергії на ІТП, у якому зазначено, що вузол обліку опломбований після чергової перевірки. Свідоцтво №Д/102. Чергова перевірка повинна бути проведена до 28.09.2016 р.

Система опалення приміщення відповідача є єдиною невід'ємною частиною системи опалення житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 79/1. Централізоване підключення споживача здійснюється одночасно з внутрішньою системою опалення житлового будинку. Підключення і відключення житлового будинку по вул. Пушкінська, 79/1, до джерела теплової енергії підтверджено актами про включення та відключення опалення, належним чином засвідчені копії яких долучені до матеріалів справи. Ці акти підписані представниками КП "ХТМ" та балансоутримувача житлового будинку без будь-яких заперечень або зауважень та скріплені печатками.

Внаслідок того, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе за договором зобов'язання, не сплатив у визначені договором строки, порядку та розмірі вартість заявленої та отриманої теплової енергії за загальний період з 01 лютого 2013 р. по 31 грудня 2013 р., у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 54862,61 грн.

Згідно з ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, відповідач порушив вимоги договору та вимоги ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, де зазначено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував відповідачу 3% річних за період з 25.05.2013 р. по 25.05.2015 р. в сумі 2394,61 грн. та інфляційні за період з 25.05.2013 р. по 25.05.2015 р. в сумі 18318,10 грн.

Відповідно до п. 10.1 укладеного між сторонами договору, цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 31 грудня 2002 р.

Пунктом 10.2 зазначеного договору сторони визначили, що договір припиняє свою дію у випадках:

- закінчення строку, на який він був укладений;

- взаємної згоди сторін про його припинення;

- прийняття рішення господарським судом Харківської області;

- ліквідації сторін.

Згідно з п. 10.4 договору, він вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

Відповідач звернувся до позивача з заявою №9668 від 01.03.2002 р. про припинення дії договору, яка отримана позивачем 29.11.2013 р. за вх.№4010/7076, тобто за місяць до закінчення строку його дії, як це передбачено п. 10.4 договору.

Як вказує позивач у письмовому поясненні, на підставі листів відповідача та в зв'язку з не досягнутою сторонами домовленістю стосовно умов договору, на підставі п. 10.4 договору, договір №9668 від 01.03.2002 р. припинив свою дію 31 грудня 2013 р.

17.04.2014 р. позивач надіслав на адресу відповідача лист №36/Т8-1857 від 14.04.2014 р., яким було направлено 2 примірника оформленого та підписаного з боку позивача договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №14482 від 01.03.2014 р. на приміщення відповідача, що підтверджується копіями вказаного листа та чеку №8523 від 17.04.2014 р.

Як свідчать матеріали справи, відповідач відповіді на лист позивача не надав, договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №14482 від 01.03.2014 р. не підписав і не повернув позивачу.

Згідно акту обстеження системи теплопостачання об'єкту №174/1233 від 23.09.2014 р. фактична площа, яку займає відповідач ТОВ НВП "Корд" у житловому будинку (гуртожитку №1) балансоутримувачем якого є НТУ "ХПІ", відповідно до договору оренди №42 від 01.05.1999 р. складає 882,4 кв.м. В приміщенні відповідача встановлені опалювальні прилади М-140 в кількості 38 шт х7 секцій, 3 шт. х 3 секц., З шт. х 11 секцій, 1 шт.х 5 секц. Система опалення приміщень відповідача єдина з системою опалення усього житлового будинку. Реконструкція системи опалення у приміщенні відповідача не здійснювалася, що підтверджується даними балансоутримувача будинку. Включення та відключення опалення приміщень відповідача провадиться одночасно з житловим будинком в цілому. Нарахування відповідачу за фактично спожиту теплову енергію провадиться згідно показників приладів комерційного обліку SONOCAL, встановленого на вводі в житловий будинок з урахуванням теплового навантаження.

Цей акт є підставою для нарахування за фактично спожиту теплову енергію без договору з 01 січня 2014 р. до моменту укладання договору.

Відповідачу було надано припис - виконати розрахунок теплового навантаження, укласти договір з КП "Харківські теплові мережі" та сплатити за спожиту теплову енергію без укладання договору за період з 01.01.2014 р. до укладання договору.

Зазначений акт підписано та скріплено печатками уповноважених співробітників КП "Харківські теплові мережі" та балансоутримувача будинку ХПІ.

КП "Харківські теплові мережі" здійснювало постачання теплової енергії на підставі Розпорядження про початок опалювального сезону 2013-2014 р., 2014-2015 р. у житловий будинок по вул. Пушкінській, 79/1, а відповідно і у нежитлові приміщення, які займає відповідач.

Факт споживання відповідачем теплової енергії з січня 2014 р. по листопад 2014 р. включно підтверджується актами на включення та відключення опалення.

Зазначені акти підписані та скріплені печатками представників КП "Харківські теплові мережі" та балансоутримувача будівлі по вул. Пушкінській, 79/1.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно зі ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Сума вартості безпідставно спожитої теплової енергії, яку постачало КП "Харківські теплові мережі" у нежитлове приміщення відповідача за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 79/1, складає 48258,21 грн., яка утворилась за період з січня 2014 р. по листопад 2014 р. включно.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися у встановлений строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

14.01.2015 р. позивачем було направлено відповідачу вимогу негайного платежу №ТБ-540 від 18.12.2014 р. та вимогу на погашення заборгованості №2 від 08.01.2015 р., в яких позивач вимагав терміново погасити заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 48258,21 грн., що підтверджується копіями зазначених вимог та чеку №8213 від 14.01.2015 р., але відповідач заборгованість в сумі 48258,21 грн. не сплатив та відповіді не надав.

Таким чином, станом на момент звернення позивача до господарського суду сума вартості безпідставно спожитої відповідачем теплової енергії за період з січня 2014 р. по листопад 2014 р. складає 48258,21 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості за договором №9668 про постачання теплової енергії від 01.03.2002 р. за спожиту теплову енергію за період з 01 лютого 2013 р. по 31 грудня 2013 р. в сумі 54862,61 грн., суми вартості безпідставно спожитої теплової енергії за період з січня 2014 р. по листопад 2014 р. в сумі 48258,21 грн., 3% річних за період з 25.05.2013 р. по 25.05.2015 р. в сумі 2394,61 грн. та інфляційних за період з 25.05.2013 р. по 25.05.2015 р. в сумі 18318,10 грн.

Заперечення відповідача на те, що позивачем з моменту припинення дії вищевказаного договору не було зроблено жодного кроку для укладення нового договору, спростовуються матеріалами справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, надані відповідачем є неналежними, оскільки вказаним вимогам не відповідають.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір належить стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 173, 174, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610, 625, 1212, 1213 Цивільного кодексу України, ст.ст. 33-35, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Навчально-виробниче підприємство "Корд" (61024, м. Харків, вул. Римарська,13, літ. 2 Г, ) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", (61037, м. Харків, вул. Доброхотова, 11, ) заборгованість за договором №9668 про постачання теплової енергії від 01.03.2002 р. за спожиту теплову енергію за період з 01 лютого 2013 р. по 31 грудня 2013 р. в сумі 54862,61 грн., суму вартості безпідставно спожитої теплової енергії за період з січня 2014 р. по листопад 2014 р. в сумі 48258,21 грн., 3% річних за період з 25.05.2013 р. по 25.05.2015 р. в сумі 2394,61 грн., інфляційні за період з 25.05.2013 р. по 25.05.2015 р. в сумі 18318,10 грн. та судовий збір в сумі 2687,30 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 02.06.2015 р.

Суддя В.І. Ольшанченко