ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.07.2015р. Справа №905/662/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Шилової О.М.

при секретарі судового засідання Цакадзе М.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання «Інкор і Ко», м.Донецьк

про: стягнення 7281,76грн. основного боргу, 1627,99грн. пені, 3504,51грн. інфляційних втрат, 112,79грн. - 3% річних

за участю представників сторін:

від позивача: Мельник В.В.- за дов.№14-93 від 18.04.2014р.,

від відповідача: не з'явився.

Суд перебував у нарадчій кімнаті

16.07.2015р. з 11-35 год. до 11-40 год.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання "Інкор і Ко", м.Донецьк про стягнення 7281,76грн. основного боргу, 1627,99грн. пені, 3504,51грн. інфляційних втрат, 112,79грн. - 3% річних.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на Договір купівлі-продажу природного газу №2441/14-КП-6 від 27.01.2014р. та Додаткові угоди до нього, акти приймання-передачі природного газу від 31.01.2014р., 28.02.2014р., 31.03.2014р., 30.04.2014р., 31.10.2014р., 30.11.2014р., 31.12.2014р. тощо.

До позову додає розрахунок сум пені, 3% річних, інфляційних нарахувань та 7% штрафу (а.с.11-14).

Позивач витребувані судом документи не надав без поважних причин, хоча про час і місце розгляду справи, а також про вимоги ухвали суду від 03.07.2015р. був повідомлений завчасно та належним чином (а.с.1, зворотній бік).

Відповідач будь-яких пояснень по суті спору або відзив на позовну заяву не надав, у судове засідання 16.07.2015р. не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи, а також про вимоги ухвали суду від 03.07.2015р. був повідомлений завчасно та належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи: повернутий конверт з кореспонденцією на адресу відповідача з Актом від 06.07.2015р. канцелярії суду про відсутність можливості направити вказану кореспонденцію за належністю через призупинення відділеннями поштового зв'язку приймання та пересилання поштових відправлень до м.Донецьк; роздруківка повідомлення в мережі Інтернет від 10.07.2015р. про час і місце судового засідання зі сторінки господарського суду Донецької області на офіційному веб-порталі «Судова влада України» в розділі «Новини та події» (а.с.50-53), а також зміст абзацу першого клопотання відповідача від 08.07.2015р. про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.54-55).

Враховуючи правові позиції Вищого господарського суду України, викладені в п.3.9.2, п.3.12 Постанови Пленуму №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» та приймаючи до уваги, що відповідач не скористався правом надати відзив на позов та не надав доказів на підтвердження поважності причин неявки свого повноважного представника в судове засідання, справа розглядається відповідно до ст.75 ГПК України без явки відповідача за наявними в ній матеріалами.

У відповідності до п.п.2, 3, 4 ч.2 ст.129 Конституції України, ст.ст.33, 34, 43 ГПК України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Розглянувши наявні у матеріалах справи документи, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, які мають значення для вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

27.01.2014р. між Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (Продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання "Інкор і Ко" (Покупець, відповідач) був укладений Договір купівлі-продажу природного газу №2444/14-КП-6 (далі - Договір, а.с.15-20).

Відповідно до п.1.1. Договору Продавець зобов'язався передати у власність Покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», а Покупець - прийняти та оплатити цей природний газ.

Згідно з п.1.2. Договору газ, що продається за Договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб'єктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ).

Продавець передає Покупцеві з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року газ обсягом до 127,0тис.куб.м. (п.2.1.Договору).

Відповідно до п.6.1. Договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

За невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також Договором (п.7.1. Договору).

Відповідно до п.7.2. Договору у разі невиконання Покупцем умов п.6.1 Договору він зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Сторони домовились про те, що строк, в межах якого вони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у п'ять років (п.9.3. Договору).

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.01.2014р. і діє в частині реалізації газу до 31.12.2014р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п.11.1. Договору).

Додатковими угодами №1 - №6 до Договору сторони домовлялись про зміну ціни на газ (а.с.21-26).

Договір та Додаткові угоди до нього підписані представниками обох сторін та скріплені їхніми печатками.

З актів приймання-передачі природного газу від 31.01.2014р., 28.02.2014р., 31.03.2014р., 30.04.2014р., 31.10.2014р. 30.11.2014р., 31.12.2014р. (а.с.27-33) вбачається, що Відповідач прийняв від позивача у січні - квітні та жовтні - грудні 2014 року природний газ на підставі Договору в обсязі 27,689тис.куб.м. на загальну суму 139828,72грн.

Акти підписані без зауважень обома сторонами, а також газорозподільною організацією та скріплені печатками всіх підприємств.

Отже, позивач свої зобов'язання за Договором у січні - квітні, жовтні - грудні 2014 року виконав належним чином.

На підставі наявних у справі документів (розрахунку позовних вимог та наданої позивачем довідки про операції з контрагентом ТОВ «НВО «Інкор і Ко» - а.с.11-14, 35) судом встановлено, що відповідач свого обов'язку з повної та своєчасної оплати природного газу, отриманого у січні, лютому, квітні та грудні 2014 року, у встановлені Договором терміни не виконав, чим порушив умови Договору, вимоги ст.ст.525, 526, 530 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України та ст.193 Господарського кодексу (далі - ГК) України щодо обов'язковості виконання зобов'язання належним чином відповідно до умов договору та у строк, встановлений у зобов'язанні.

Так, за зобов'язаннями січня, лютого та квітня 2014 року оплата за газ була здійснена Покупцем з простроченням, а за зобов'язанням грудня 2014 року існує заборгованість за поставлений природний газ в сумі 7281,76грн. (а.с.11-13, 34, 35), і іншого відповідачем не доведено.

Викладене дозволяє дійти наступних висновків:

- позовна вимога про стягнення 7281,76грн. основного боргу за газ, поставлений відповідачу у грудні 2014 року, є обґрунтованою, доведеною та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі;

- у відповідача в періодах, за які здійснене нарахування пені та річних, була наявна заборгованість перед позивачем.

При цьому під час встановлення кінцевих дат періодів існування заборгованості суд виходить з відомостей про дати погашення заборгованості, вказаних позивачем у розрахунку позовних вимог (а.с.11-14), оскільки іншого відповідачем не доведено.

Відповідно до ст.ст.216- 218 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин.

Згідно зі ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до приписів ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними у визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч.1 ст.259 ЦК України).

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем взятих на себе за п.6.1, п.7.2 Договору зобов'язань, позивач просить суд стягнути з відповідача 1627,99грн. пені.

Для нарахування пені позивач застосовує подвійну облікову ставку НБУ, що не суперечить приписам Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" №543-96ВР від 22.11.1996р.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені (а.с.11-14), суд встановив, що порядок її нарахування відповідає умовам п.6.1, п.7.2, п.9.3. Договору, приписам ч.6 ст.232 ГК України та ч.1 ст.259 ЦК України, є арифметично вірним.

Таким чином, стягненню на користь позивача підлягає пеня у розмірі 1627,99грн., нарахована на заборгованість:

- за січень 2014 року - у сумі 17,97грн. за період 15.02.2014р. - 24.02.2014р.;

- за лютий 2014 року - у сумі 85,02грн. за період 15.03.2014р. - 24.03.2014р.;

- за квітень 2014 року - у сумі 2,82грн. за період 15.05.2014р. - 22.05.2014р.;

- за грудень 2014 року - у сумі 1522,18грн. за період 15.01.2015р. - 11.06.2015р.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі вказаної норми позивач просить стягнути з відповідача 3504,51грн. інфляційних нарахувань та 3% річних у розмірі 112,79грн.

Судом перевірено розрахунки вказаних сум та встановлено:

1) розрахунок 3% річних (а.с.11-14) є арифметично вірним.

З огляду на викладене стягненню на користь позивача підлягає сума 3% річних у розмірі 112,79грн., нарахована на заборгованість:

- за січень 2014 року - у сумі 4,15грн. за період 15.02.2014р. - 24.02.2014р.;

- за лютий 2014 року - у сумі 19,62грн. за період 15.03.2014р. - 24.03.2014р.;

- за квітень 2014 року - у сумі 0,44грн. за період 15.05.2014р. - 22.05.2014р.;

- за грудень 2014 року - у сумі 88,58грн. за період 15.01.2015р. - 11.06.2015р.

2) Здійснений позивачем розрахунок інфляційних нарахувань (а.с.11-14) суперечить суті та призначенню інституту індексації простроченої заборгованості з огляду на таке.

Позивачем здійснене нарахування інфляційних за періоди прострочення виконання, які не дорівнюють повному календарному місяцю (за період лютий 2014 року інфляційні нараховані на заборгованість за січень 2014 року, яка існувала лише 15-24 лютого; за період березень 2014 року інфляційні нараховані на заборгованість за лютий 2014 року, яка існувала лише 15-24 березня; за період травень 2014 року інфляційні нараховані на заборгованість за квітень 2014 року, яка існувала лише 15-22 травня; за період січень 2015 року інфляційні нараховані на заборгованість за грудень 2014 року, яка виникла лише з 15 січня), в той час як індекс інфляції є помісячною величиною та не може бути застосований до періодів існування заборгованості, які є меншими за місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які мала місце дефляція (абз.3 п.3.2. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013р.).

Таким чином, стягненню на користь позивача підлягає сума інфляційних у розмірі 2616,53грн., нарахована на заборгованість за грудень 2014 року за період лютий - травень 2015 року.

Суд відмовляє у стягненні інфляційних нарахувань:

- в сумі 30,27грн., здійснених за період лютий 2014 року на борг за січень 2014 року,

- в сумі 525,15грн., здійснених за період березень 2014 року на борг за лютий 2014 року,

- в сумі 25,71грн., здійснених за період травень 2014 року на борг за квітень 2014 року,

- в сумі 306,85грн., здійснених за період січень 2015 року на борг за грудень 2014 року.

Судові витрати розподіляються відповідно до приписів абз.3 ч.1 ст.49 Господарського процесуального Кодексу України.

На підставі ст.129 Конституції України; ст.ст.6, 259, 525, 526, 530, 549, 625, 627 Цивільного кодексу України; ст.ст.193, 216-218, 230, 232 Господарського кодексу України; Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" №543-96ВР від 22.11.1996р.; керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання «Інкор і Ко», м.Донецьк про стягнення 7281,76грн. основного боргу, 1627,99грн. пені, 3504,51грн. інфляційних втрат, 112,79грн. - 3% річних - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання «Інкор і Ко» (83003, м.Донецьк, пр.Ілліча, 93-а; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м.Київ, вул. Б.Хмельницького, 6; ) 7281,76грн. основного боргу, 1627,99грн. пені, 2616,53грн. інфляційних втрат, 112,79грн. - 3% річних, 1697,47грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 16.07.2015р. оголошено та підписано вступну і резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 20.07.2015р.

Суддя О.М. Шилова

надруковано 3 примірники:

1 - до справи, 2 - сторонам