РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2015Справа №910/4204/15-г

За позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

до Комунального підприємства «Київдорсервіс»

про стягнення 14 030, 35 грн.

Суддя Пригунова А.Б.

Представники:

від позивача: Левченко В.І.

від відповідача: Майстренко В.І.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Київенерго» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Київдорсервіс» про стягнення 14 030, 35 грн. за самовільно спожиту електроенергію. Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем Правил користування електричною енергією.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.02.2015 р. порушено провадження у справі № 910/4151/15-г призначено до розгляду у судовому засіданні на 23.03.2015 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

17.03.2015 р. через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва позивач подав клопотання про припинення провадження у даній справі в частині основного боргу у зв'язку з тим, Комунальне підприємство «Київдорсервіс» фактично перерахувало кошти за спожиту електроенергію, що становить суму основного боргу за актами порушень ПКЕЕ № 21744 від 01.11.2013 р. та № 21745 від 01.11.2013 р.

Розглянувши клопотання позивача про припинення провадження у даній справі, суд відмовив у його задоволенні з тих підстав, що відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до п. 4.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 11 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

В той же час, грошові кошти за актами порушень ПКЕЕ № 21744 від 01.11.2013 р. та № 21745 від 01.11.2013 р. перераховані до порушення провадження у даній справі, що виключає можливість застосування приписів п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

У даному судовому засіданні представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що листом № 9/205 від 03.02.2015 р. відповідач просив зарахувати частину коштів згідно платіжного доручення № 7 від 19.12.2014 р. як оплату за актами порушень ПКЕЕ № 21744 від 01.11.2013 р. та № 21745 від 01.11.2013 р. та, враховуючи, що позивач звернувся до суду із заявою про припинення провадження у справі у зв'язку зі сплатою вищевказаних грошових коштів, ним фактично погоджено таке зарахування, а відтак - позов не підлягає задоволенню.

Представник позивача підтримав свою позицію.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, оригінали яких оглянуто у судовому засіданні.

У судовому засіданні 20.04.2015 р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.03.2006 р. між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» та Комунальним підприємством «Київдорсервіс» укладено договір на постачання електричної енергії № 20006, за умовами якого позивач зобов'язався здійснювати постачання електричної енергії, а відповідач - сплачувати її вартість та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та додатків до нього, що є невід'ємними частинами.

Додатком 4 до договору № 20006 від 01.03.2006 р. визначено перелік об'єктів, що підключені до мереж енергопостачальної організації.

01.11.2013 р. Публічним акціонерним товариством «Київенерго» проведено перевірку світлофорних об'єктів Комунального підприємства «Київдорсервіс» на перетині вул. Донецька - вул. Волинська та п. Солом'янська - пр. Повітрофлотський у місті Києві, за результатами якої складено акти порушення № 21744 від 01.11.2013 р. та № 21745 від 01.11.2013 р., у яких зазначається, що відповідачем здійснено самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів до електричної мережі кабелем від живлячої лінії світлофорного об'єкту до кіосків, що є порушенням Правил користування електричною енергією.

01.11.2013р. складено акти про усунення порушень № 21744 та № 21745 за змістом яких для усунення порушень здійснено відключення самовільних підключень.

13.11.2013 р. відбулись засідання комісії з розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією № 21744 від 01.11.2013 р. та № 21745 від 01.11.2013 р., за результатом якого прийнято рішення про нарахування вартості спожитої електричної енергії за Методикою визначення обсягу вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики № 562 від 04.05.2006 р. за період з 22.05.2013 р. до 01.11.2013 р.

Вищевказані рішення оформлені протоколами № 1865 від 13.11.2013 р. та № 1866 від 13.11.2013 р., у яких зазначається, що Комунальним підприємством «Київдорсервіс» порушено Правила користування електричною енергією та здійснено самовільне підключення електроустановок до електричної мережі, у зв'язку з чим вартість недорахованої енергії за період з 02.05.2013 р. до 01.11.2013 р. становить 8 300, 94 грн. за актом № 21744 від 01.11.2013 р. та 34 315, 99 грн. за актом № 21745 від 01.11.2013 р.

31.07.2014 р. проведено повтору комісію по розгляду актів порушень та прийнято рішення, оформлене протоколом № 762 від 31.07.2014 р. про проведення нарахування за актом № 21745 від 01.11.2013 р. вартості спожитої електричної енергії за Методикою визначення обсягу вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики № 562 від 04.05.2006 р. за період з 21.05.2013 р. до 01.11.2013 р. що становить 5 729, 41 грн.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначає, що у разі неоскарження рішень комісії по розгляду актів порушень Правил користування електричною енергією, споживач зобов'язаний оплатити недораховану електричну енергію протягом 30-ти календарних днів від дня отримання рахунків, в той час як Комунальним підприємством «Київдорсервіс» вартість самовільно спожитої електричної енергії не сплачено.

У процесі провадження у даній справі, позивач зазначав, що листом № 9/205 від 03.02.2015 р. відповідач просив зарахувати частину коштів згідно платіжного доручення № 7 від 19.12.2014 р. як оплату за актами порушень Правил користування електричною енергією № 21744 від 01.11.2013 р. на суму 8 300, 94 грн. та № 21745 від 01.11.2013 р. на суму 5 729, 41 грн.

При цьому, позивач зазначив, що відповідно до довідки про надходження коштів від Комунального підприємства «Київдорсервіс» за спожиту від Публічного акціонерного товариства «Київенерго» електроенергію за актами порушень Правил користування електричною енергією № 21744 від 01.11.2013 р. та № 21745 від 01.11.2013 р. станом на 01.03.2014 р. сума основного боргу відсутня.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Правові, економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці, відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі врегульовано Законом України «Про електроенергетику».

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії) регулюються Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 р. (у редакції постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 17.10.2005 р. № 910).

Згідно з п. 5.1. Правил користування електричною енергією договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. Споживання електричної енергії без договору не допускається.

У відповідності до п. 6.41. Правил користування електричною енергією у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих Правил або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється акт порушень. В акті мають бути зазначені зміст виявленого порушення із посиланням на відповідні пункти цих Правил та вихідні дані, необхідні та достатні для визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та/або суми завданих споживачем збитків. За необхідності в акті зазначаються заходи, яких необхідно вжити для усунення допущених порушень. Акт складається в двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві. Акт підписується представником постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) та представником споживача.

Пунктом 6.42. Правил користування електричною енергією встановлено, що на підставі акта порушень уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків. Споживач має право оскаржити рішення комісії в суді. У разі звернення до суду впродовж 10 робочих днів з дня вручення протоколу споживачу останній має право не оплачувати виставлені рахунки до вирішення спірних питань у судовому порядку.

За приписами п. 6.43. Правил користування електричною енергією кошти за недовраховану електричну енергію перераховуються споживачем на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії за регульованим тарифом або поточний рахунок постачальника електричної енергії за нерегульованим тарифом. Споживач має оплатити розрахункові документи за недовраховану електричну енергію протягом 30 календарних днів від дня отримання рахунка.

Відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

При цьому, відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як вбачається із наявних у справі документів, листом № 9/205 від 03.02.2015 р. відповідач просив зарахувати частину коштів згідно платіжного доручення № 7 від 19.12.2014 р. як оплату за актами порушень Правил користування електричною енергією № 21744 від 01.11.2013 р. на суму 8 300, 94 грн. та № 21745 від 01.11.2013 р. на суму 5 729, 41 грн.

При цьому, позивачем надано суду довідки про надходження коштів від Комунального підприємства «Київдорсервіс» за спожиту від Публічного акціонерного товариства «Київенерго» електроенергію за актами порушень Правил користування електричною енергією № 21744 від 01.11.2013 р. та № 21745 від 01.11.2013 р. відповідно до яких станом на 01.03.2015 р. заборгованість відповідача за вказаними актами відсутня.

Тож, виходячи з вищенаведеного, Публічним акціонерним товариством «Київенерго» фактично зараховано грошові кошти згідно платіжного доручення № 7 від 19.12.2014 р. за призначенням, визначеним позивачем у листі № 9/205 від 03.02.2015 р., тобто до порушення провадження у даній справі.

Приймаючи до уваги, що за приписами ст.ст. 4-3, 33, 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, суть якого полягає у обґрунтуванні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, своїх вимог і заперечень поданими суду доказами, які господарський суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, виходячи із встановлених у процесі розгляду справи обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову у даній справі.

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наведених обґрунтувань, суд відмовляє у задоволенні позову.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 27.04.2015 р.

Суддя Пригунова А.Б.