ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23.07.15р. Справа № 26/904/229/2013

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Камша Н.М.

при секретарі судового засідання Штефан В.П.

за участю представників сторін:

від кредитора: Матяш В.І. - представник Нікопольської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області, довіреність № 3-10 від 15.04.15р.

від боржника: Комлик О.М. - представник ПАТ "Нікопольський завод трубопровідної арматури", довіреність № 82-8/93 від 17.03.15р.

в засіданні приймали участь: Астаніна І.Л. - представник Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, довіреність № 10-58/2161 від 17.03.2015р.

Васильєв С.В. - представник РВ Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, довіреність № 28 від 18.08.2014р.

Мельничук В.Ю. - представник Мазура В.Л., довіреність № 558 від 10.12.2012р.

розглянувши заяву Нікопольської об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області

до боржника Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод трубопровідної арматури", м. Нікополь, вул. Електрометалургів 300

про визнання грошових вимог на суму 52 914,70 грн.

ВСТАНОВИВ:

Провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод трубопровідної арматури", м. Нікополь (далі - боржник) порушено 09.01.13р. за заявою Управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.15р. боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Андросову Вікторію Євгенівну, свідоцтво № 1058 від 04.07.13р., а/с 4548 (ідентифікаційний номер ).

16.03.15р. на офіційному сайті Вищого господарського суду України оприлюднено повідомлення № 15728 про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури, призначення ліквідатора.

29.05.15р. Нікопольська ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області подала заяву про включення поточних грошових вимог на суму 52 914, 70 грн. до реєстру вимог кредиторів.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.15р. заяву прийнято до розгляду, зобов'язано ліквідатора розглянути вимоги кредитора; 10.06.15р. ліквідатор повідомила про відхилення грошових вимог.

У судовому засіданні 23.07.15р. представник банкрута повідомив, що ліквідатором визнаються вимоги кредитора в частині сплати єдиного соціального внеску в сумі 44 809,81 грн. з віднесенням їх до 2-ої черги задоволення. Вимоги по сплаті земельного податку та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної діяльності на загальну суму 8 104,89 грн. відхилено як такі, що виникли після визнання боржника банкрутом.

У судовому засіданні 23.07.15р. представник кредитора пояснила, що вимоги до банкрута по сплаті податкового боргу підтверджуються наступними документами:

- звітом по сплаті єдиного соціального внеску, заборгованість виникла 20.04.15р. і підтверджується звітом, поданим боржником;

- деклараціями по земельному податку зі строком сплати - 30.04.15р. та згідно з податковим повідомленням-рішенням від 13.05.15р. (зі строком сплати 25.05.15р.);

- декларацією по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки зі строком сплати 30.04.15р.

Свою правову позицію щодо правомірності заявлених вимог представник кредитора обгрунтувала наступним.

Відповідно до ст. 285 Податкового Кодексу України (далі - ПК України) базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року.

Згідно ст. 286 ПК України платники плати за землю самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Відповідно ст. 287 ПК України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Такі ж вимоги згідно ПК України для подачі декларацій щодо податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Щодо строків сплати, то податкове зобов'язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачується авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації.

Кредитор вважає ці вимоги поточними, оскільки період їх виникнення - після прийняття постанови про визнання боржника банкрутом.

Ці обгрунтування кредитора не приймається господарським судом з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону про банкрутство визначено поняття кредитора - це юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника, щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам боржника, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів). Конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство. До конкурсних кредиторів відносяться також кредитори, вимоги яких до боржника виникли внаслідок правонаступництва за умови виникнення таких вимог до порушення провадження у справі про банкрутство. Поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, у процедурах банкрутства боржника.

Із дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури згідно з частиною 1 статті 38 Закону закінчується технологічний цикл із виготовлення продукції, і підприємницька діяльність банкрута завершується. Строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав. Припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута. Вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури. Крім того, у банкрута не виникає жодних додаткових зобов'язань (у т.ч. зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

У межах повноважень, визначених частиною 2 статті 41 Закону, ліквідатор заявляє в установленому порядку заперечення по заявлених до боржника вимогах поточних кредиторів за зобов'язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство, є неоплаченими.

Отже, зазначеними нормами Закону, законодавець чітко визначив, що поточні вимоги кредитора - це неоплачені боржником вимоги, які виникли в процедурах банкрутства, за період після порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство і до винесення постанови про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури і призначення ліквідатора, а з дати визнання боржника банкрутом, нові податкові зобов'язання у банкрута не виникають.

Таким чином, вимоги Нікопольської об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області не мають характеру поточних у розумінні статті 1 Закону, заявлені після введення ліквідаційної процедури, під час якої не виникає будь-яких нових зобов'язань, що можуть бути заявлені в порядку частини 1 статті 38 Закону про банкрутство.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 18.03.2014р. по справі № 6/108-09.

Тому вимоги, які виникли після визнання боржника банкрутом на суму 8 104,89 грн., підлягають відхиленню.

Що стосується вимог кредитора по сплаті єдиного соціального внеску на суму 44 809,81 грн., то вони підлягають визнанню, оскільки вимоги по сплаті страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше страхування не є конкурсними чи поточними вимогами, оскільки згідно ч. 4 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство) можуть заявлятися у межах справи про банкрутство без дотримання строків на подачу заяв як на стадії розпорядження майном, так і на стадії ліквідаційної процедури.

Згідно з положеннями ст. 45 Закону про банкрутство ці вимоги слід віднести до 2-ої черги задоволення.

Враховуюче викладене, керуючись ст. 86 ГПК України, ст. ст. 23, 37-40, 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати грошові вимоги Нікопольської об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області до Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод трубопровідної арматури", м. Нікополь на суму 44 809,81 грн. - 2 черга задоволення.

Вимоги на суму 8 104,89 грн. - відхилити.

Суддя Н.М. Камша