ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.07.15р. Справа № 904/5301/15

За позовом Комунального підприємства "Коменергосервіс" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

до Житлово-будівельного кооперативу № 366, м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію

Суддя Петрова В.І.

Представники:

від позивача: Гомілко А.Є., дов. №478 від 29.04.15р.

від відповідача: Гопайца Л.В., керівник

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "Коменергосервіс" Дніпропетровської міської ради звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Житлово-будівельного кооперативу №366 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 13 273,69грн.

Позовні вимоги обгрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов договору на поставку теплової енергії у вигляді гарячої води №100/02-09 від 01.11.2009р., укладеного між сторонами, в частині повної та своєчасної оплати поставленої теплової енергії за період з березня по квітень 2011р.

Відповідач проти позову заперечує, вважає, що суми оплати поставленої теплової енергії за березень та квітень 2011р. позивачем були завищені. Причиною, начебто, є несправність приладу обліку тепла. Однак даний прилад проходить повірку кожні два роки. Перша повірка здійснена у 2009р., друга планова повірка повинна була бути проведена до початку опалювального сезону 2011-2012р.р. Договір на повірку був укладений 23.06.2011р. та прилад повірений 09.09.2011р., результат - "придатний". Крім того, 16.07.2015р. відповідач подав до суду заяву про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію за період з березня по квітень 2011р. у розмірі 13 273,69грн.

У судовому засіданні оголошувалась перерва згідно ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

16.07.2015 року по даній справі оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.11.2009р. між Комунальним підприємством "КОМЕНЕРГОСЕРВІС" Дніпропетровської міської ради (теплопостачальна організація) та Житлово-будівельним кооперативом № 366 (споживач) був укладений договір №100/02-09 на поставку теплової енергії у вигляді гарячої води, за пунктом 1.1. якого теплопостачальна організація взяла на себе зобов'язання постачати споживачу теплову енергію у вигляді гарячої води в необхідних йому обсягах, а споживач зобов'язався оплачувати отриману теплову енергію згідно затверджених тарифів у строки і на умовах, передбачених договором.

За п.2.2.1. договору теплопостачальна організація зобов'язалась здійснювати поставку теплової енергії у вигляді гарячої води на потреби споживача, а саме: опалення і тепловентиляцію - в період опалювального сезону та гарячого водопостачання - протягом року (за виключенням періоду зупинення на щорічний профілактичний ремонт), у межах балансової приналежності теплових мереж споживача і транспортуючої організації; у кількості (об'ємі) згідно Додатку №1 до договору, за умови дотримання і виконання споживачем умов договору та отримання акта про готовність до опалювального сезону без зауважень теплопостачальної організації, на об'єкт споживача, розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Червоного Козацтва, 27.

Згідно п.6.3. договору розрахунковим періодом є місяць з 30 числа попереднього місяця до 30 числа розрахункового місяця.

За п.6.4. договору після закінчення розрахункового періоду теплопостачальна організація складає та надсилає споживачу акт про кількість відпущеної теплової енергії і виставлений на його підставі рахунок. Споживач зобов"язується протягом 5 днів розглянути, підписати та повернути теплопостачальній організації один примірник акту.

Строк дії даного договору з 01.11.2009р. по 31.10.2010р. Договір вважається продовженим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії не буде письмової заяви однієї із сторін про припинення його дії (п. 10.1 договору).

Згідно п.6.6. договору розрахунки за теплову енергію споживач здійснює протягом 5 днів з моменту отримання рахунку.

Відповідно до ч.1 ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Позивач стверджує, що поставив відповідачу теплову енергію за період з березня по квітень 2011р. на загальну суму 30 769,48грн., на підтвердження чого подав до суду акти про постачання теплової енергії №ТС00773 за березень 2011р. на суму 19 586,27грн. та №ТС01384 за квітень 2011р. на суму 11 183,21грн. (а.с.22-23).

Як вбачається із даних актів, відповідач підписав їх із запереченнями, оскільки в них були завищені обсяги показань лічильника. У зв"язку з цим відповідач оплатив поставлену теплову енергію за період з березня по квітень 2011р. згідно даних показань лічильника у розмірі 17 495,79грн.

Відповідно до Закону України "Про теплопостачання" та Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007р. за №1198, відповідач повинен здійснювати розрахунки за спожиту теплову енергію на підставі показів засобів обліку.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 Господарського процесуального кодексу України).

Позивач не довів належними доказами, що в період березня - квітня 2011р. лічильник працював з будь-якими порушеннями, що підтверджується паспортом повірки від 09.09.2011р.

Крім того, 16.07.2015р. відповідач подав до суду заяву про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію за період з березня по квітень 2011р. у розмірі 13 273,69грн.

Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч.ч.3, 4 ст.267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позивачем пропущений строк позовної давності, оскільки заявлено період з березня по квітень 2011р.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.267 Цивільного кодексу України, ст.ст.49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позивачу у позові відмовити.

Судові витрати у справі покласти на позивача.

Повне рішення складено 21.07.2015р.

Суддя В.І. Петрова