УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

13.07.2015Справа № 910/17708/15

Суддя Ломака В.С., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторанснаб»

до Компанії «Мікоши Трейдинг Гаваї Інк.» («Mikoshi Trading Hawaii, Inc»)

про стягнення 74 400, 00 дол. США,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ресторанснаб» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Компанії «Мікоши Трейдинг Гаваї Інк.» («Mikoshi Trading Hawaii, Inc») про стягнення 74 400, 00 дол. США, що за курсом Національного банку України на дату подання позовної заяви до суду становить 1 572 072, 00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що відповідно до укладеного між сторонами Контракту № 1-К від 19.11.2014 р. відповідач мав поставити, а позивач купити товар - соєвий соус «Kikkoman Soy Sauce» 19, 8 л. в кількості 2400 відер загальною вартістю 74 400,00 дол. США. Відповідно до пояснень позивача на виконання умов Контракту він сплатив відповідачу 74 440, 00 дол. США, проте у відповідь зі сторони відповідача поставки товару так і не відбулось, з огляду на що він вирішив звернутись з даним позовом до суду. При цьому, обґрунтовуючи підсудність даного спору господарському суду міста Києва, позивач вказує на те, що пунктом 6 Контракту сторони визначили, що всі спори між сторонами підлягають розгляду в арбітражному суді міста Києва, Україна. Оскільки арбітражні суди з 2001 року перейменовані на господарські, позивач вважає, що саме господарський суд міста Києва наділений повноваженнями розглядати цей спір.

Дослідивши матеріали переданої на розгляд суду позовної заяви на предмет наявності правових підстав для прийняття її до провадження, суд звертає увагу на наступне.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Відповідно до ст. 124 ГПК України встановлено, що підсудність справ за участю іноземних суб'єктів господарювання визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Положеннями господарського процесуального кодексу України не передбачено визначення договірної підсудності справ господарським судам.

При цьому правовідносини, пов'язані з усіма видами зовнішньоекономічної діяльності в Україні регулюються положеннями Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», а питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (в яких хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою), зокрема і питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, визначені Законом України «Про міжнародне приватне право».

Згідно зі ст. 38 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» спори, що виникають між суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб'єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

Статтею 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема, у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону, якою визначено випадки виключної підсудності у справах з іноземним елементом.

Відповідно до п. 6.1. Контракту його сторони визначили, що якщо спори не будуть врегульовані шляхом переговорів, то вони підлягають розгляду в Арбітражному суді у відповідності з законами України та правилами Торгово-Промислової Палати України. Місце розгляду справи: м. Київ, Україна.

Оцінюючи зміст вказаного пункту Контракту, суд відзначає помилковість доводів позивача про те, що насправді сторони мали на увазі під арбітражним судом - господарський суд міста Києва.

Так, застереження про підсудність спору, за загальним правилом, має бути чітким та давати змогу однозначно встановити волю сторін щодо органу, який буде вирішувати спори між ними.

В даному випадку, сторонами не лише використано назву суду, яка співпадає, як з попередньою назвою господарських судів, так і з назвою арбітражу, але й зроблено посилання на застосування до порядку розгляду спору правил Торгово-Промислової Палати України, що може в тому числі, свідчити про намір передати спір на вирішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-Промисловій Палаті України.

У будь-якому випадку, суд наразі позбавлений права тлумачити пункт 6.1. Контракту на підставі припущень, а не за його формальним змістом, за яким не вбачається чіткої вказівки на підсудність спору саме господарському суду міста Києва.

Відповідно до ст. 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.

Судом не встановлено й інших підстав, визначених ст. ст. 76, 77 Закону України «Про міжнародне приватне право», які надають суду право приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що розгляд зазначеного позову є непідвідомчим господарському суду.

Наведене є підставою для відмови у прийнятті позовної заяви (п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України).

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 62, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У прийнятті позовної заяви відмовити.

Суддя В.С. Ломака