ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2015 року Справа № 902/1598/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

головуючого Овечкіна В.Е.,
суддівЧернова Є.В., Цвігун В.Л.,
за участю представників:
позивача -Кость О.Г.,
відповідача-не з'явились,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України"
на постановуРівненського апеляційного господарського суду від 08.04.2015
у справі№902/1598/14
за позовомПАТ "НАК "Нафтогаз України"
доКП Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго"
простягнення 61922690,90 грн.
встановив:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 17.12.2014 (суддя Грабик В.В.) позов задоволено частково. Стягнуто з КП "Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" в сумі 47113420,45 грн. основного боргу, 6331122,55 грн. пені, 6301706,44 грн. інфляційних втрат та 3% річних в сумі 2001883,96 грн. Відмовлено в задоволенні позову в частині стягнення 90252,46 грн. пені 61028,75 грн. інфляційних втрат та 3% річних в сумі 23276,29 грн.

Рішення мотивоване доведеністю неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань з повної та своєчасної оплати вартості газу, поставленого позивачем протягом січня-грудня 2013р.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 08.04.2015 (судді: Крейбух О.Г., Юрчук М.І., Демянчук Ю.Г.) рішення змінено шляхом стягнення з КП "Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 3018793,40 грн. пені, 6362735,19 грн. інфляційних втрат та 3% річних в сумі 1274208,93 грн. Відмовлено в задоволенні позову в частині стягнення 3402581,61 грн. пені в та 3% річних в сумі 750951,32 грн. В решті рішення залишено без змін.

Постанова мотивована тими обставинами, що за змістом п.п.3.4,6.1 договору купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012 №13/2631-БО-1 (далі - договір) для проведення остаточних розрахунків покупцю надається 6 днів від дати отримання оригіналу акту приймання-передачі газу, в зв'язку з чим, з огляду на підписання сторонами лише 26.09.2013р. актів за січень-липень 2013р., кінцевою датою розрахунків за ними є 02.10.2013р., тому на підставі ст.612 ЦК України нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат за цими актами слід проводити починаючи з 03.10.2013р., що свідчить про необґрунтованість стягнення судом першої інстанції пені та 3% річних за період з 14.02.2013р. по 02.10.2013р.

ПАТ "НАК "Нафтогаз України" в поданій касаційній скарзі просить постанову скасувати, рішення залишити в силі, посилаючись на порушення та неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, а саме ст.ст.526,530,599,612,625,629 ЦК України, ст.193 ГК України та ст.ст.4,43,84,105 ГПК України. Зокрема, скаржник вважає, що само по собі підписання сторонами 26.09.2013р. актів приймання-передачі газу за січень-липень 2013р. не свідчить про неправильність здійснених нарахувань та про перенесення строку остаточного розрахунку, оскільки згідно з п.3.4 договору саме на відповідача покладено обов'язок щодо своєчасного складання та направлення продавцю (позивачу) трьох примірників акта приймання-передачі газу. Крім того, заявник вказує на обізнаність покупця про фактичний обсяг поставленого в січні-липні 2013р. газу вже в останній день відповідних місяців, в зв'язку з чим, направлення та підписання акта приймання-передачі газу зі значним запізненням не звільняє відповідача від відповідальності за несвоєчасно проведений розрахунок та від сплати нарахованих пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Колегія суддів, перевіривши в межах вимог скарги (в частині відмови у стягненні 3312329,15 грн. пені, 3% річних в сумі 727675,03 грн. та в частині достягнення 61028,75 грн. інфляційних втрат) фактичні обставини справи на предмет правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення присутнього у засіданні представника позивача, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню із залишенням без змін рішення місцевого господарського суду з наступних підстав.

Змінюючи первісне рішення шляхом відмови в позові в частині стягнення 3312329,15 грн. пені та 3% річних в сумі 727675,03 грн., апеляційний господарський суд виходив з того, що:

28.12.2012р. між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (надалі - продавець, позивач) та комунальним підприємством "Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (надалі - покупець, відповідач) укладено договір купівлі-продажу природного газу №13/2631-БО-1 (надалі - договір), за умовами п.1.1 якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, або/та природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію ст.10 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього договору.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що продавець передає покупцеві з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року газ обсягом до 23 000 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів (тис. куб. м):

січень - 4 500квітень - 1 000липень - 200 жовтень - 1 600
лютий - 4 500 травень - 600 серпень - 200 листопад - 3 100
березень - 3 600 червень - 200 вересень - 100 грудень - 3400

Згідно з п.п.3.1,3.3 договору продавець передає покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі покупця. Право власності на газ переходить від продавця до покупця в пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов'язану з правом власності на газ. Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Пунктом 3.4 договору визначено не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання - передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до п.6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у разі невиконання покупцем п.6.1 цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Згідно з п.п.9.3,11.1 договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років. Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, діє в частині реалізації газу до 31.12.2013 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

На виконання умов договору, позивач в період з січня по грудень 2013 року поставив відповідачу 20280,647 тис. куб. м природного газу на загальну суму 93936326,91 грн., що підтверджується актами прийому-передачі природного газу: за січень - акт від 26.09.2013 року, обсягом 3896,884 тис.куб.м. на суму 18 166 244, 44 грн., в т.ч. 1 429 065, 30 грн. за транспортування; за лютий - акт від 26.09.2013 року, обсягом 2971,038 тис.куб.м. на суму 13 850 194,80 грн., в т.ч. 1 089 539, 05 грн. за транспортування; за березень - акт від 26.09.2013 року, обсягом 3263,361 тис.куб.м. на суму 15 212 927,44 грн., в т.ч. 1 196 739, 74 грн. за транспортування; за квітень - акт від 26.09.2013 року, обсягом 1609,836 тис.куб.м. на суму 7 504 630,43 грн., в т.ч. 590 359, 06 грн. за транспортування; за травень - акт від 26.09.2013 року, обсягом 195,602 тис.куб.м. на суму 911 844, 88 грн., в т.ч. 71 731, 16 грн. за транспортування; за червень - акт від 26.09.2013 року, обсягом 3884,78 тис.куб.м. на суму 259 840, 50 грн., в т.ч. 20 440, 61 грн. за транспортування; за липень - акт від 26.09.2013 року, обсягом 37, 738 тис.куб.м. на суму 173 162, 17 грн., в т.ч. 13 386, 42 грн. за транспортування; за серпень - акт від 31.08.2013 року, обсягом 504,987 тис.куб.м. на суму 2 317 151, 03 грн. в т.ч. 179 128, 09 грн. за транспортування; за вересень - акт від 30.09.2013 року, обсягом 702,655 тис.куб.м. на суму 3 224 157, 76 грн. в т.ч. 249 245, 78 грн. за транспортування; за жовтень - акт від 31.10.2013 року, обсягом 1590,889 тис.куб.м. на суму 7 299 851, 45 грн. в т.ч. 564 320, 15 грн. за транспортування; за листопад - акт від 30.11.2013 року, обсягом 1943,972 тис.куб.м. на суму 8 919 985, 50 грн., в т.ч. 689 565, 74 грн. за транспортування; за грудень - акт від 31.12.2013 року, обсягом 3 507,946 тис.куб.м. на суму 16 096 336, 51 грн. в т.ч. 1 244 338, 61 грн. за транспортування (а.с.16-27 том 1).

Згідно наявної в матеріалах справи виписки по рахунку КП "Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" з 01.01.2013 року по 31.08.2014 року відповідачем здійснено часткову оплату за поставлений природний газ згідно договору на суму 46822906,46 грн. (т.1, а.с.38-41/.

Відтак, позовні вимоги про стягнення заборгованості по оплаті поставленого природного газу є такими, що підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню у розмірі 47113420,45 грн. (93936326,91 грн. - 46822906,46 грн.) на підставі ст.ст.526,530,629 ЦК України.

Невиконання відповідачем покладеного на нього обов'язку щодо оплати поставленого природного газу у строки, встановлені п.6.1 договору, стало підставою для звернення позивача з позовом про стягнення: пені в сумі 6421375,01 грн. за період з 14.02.2013 року по 13.07.2014 року; інфляційних втрат в сумі 6362735,19 грн. за період з 14.04.2013 року по 31.08.2014 року; 3% річних в сумі 2025160,25 грн. за період з 14.02.2013 року по 15.09.2014 року (а.с.28-37).

За наведеного, несвоєчасне виконання відповідачем обов'язку по оплаті поставленого у січні-грудні 2013 року позивачем газу має місце, тому позовні вимоги про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтованими. Однак, суд не прийняв виконаний позивачем розрахунок пені, 3% річних та інфляційних, вважаючи, що кредитором при визначенні періоду нарахування штрафних санкцій, не враховано п.п.3.4,6.1 договору.

Як вбачається з умов договору, відповідач повинен був провести остаточний розрахунок за отриманий природний газ в наступні строки: за газ, отриманий в січні 2013 року - до 14 лютого 2013 року; за газ, отриманий в лютому 2013 року - до 14 березня 2013 року; за газ, отриманий в березні 2013 року - до 14 квітня 2013 року; за газ, отриманий в квітні 2013 року - до 14 травня 2013 року; за газ, отриманий в травні 2013 року - до 14 червня 2013 року; за газ, отриманий в червні 2013 року - до 14 липня 2013 року; за газ, отриманий в липні 2013 року - до 14 серпня 2013 року; за газ, отриманий в серпні 2013 року - до 14 вересня 2013 року; за газ, отриманий в вересні 2013 року - до 14 жовтня 2013 року; за газ, отриманий в жовтні 2013 року - до 14 листопада 2013 року; за газ, отриманий в листопаді 2013 року - до 14 грудня 2013 року; за газ, отриманий в грудні 2013 року - до 14 січня 2014 року.

Апеляційним судом встановлено, що за змістом п.п.3.4,6.1 договору, КП "Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (покупець) повинен був не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, а ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (продавець), в свою чергу, не пізніше 8-го числа зобов'язаний повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою.

Однак, в порушення п.п.3.4,6.1 договору, акти прийому-передачі природного газу за січень-липень 2013 року підписано з боку ПАТ "НАК "Нафтогаз України" лише 26.09.2013р.

Згідно з ч.4 ст.612 та ч.2 ст.613 ЦК України прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Відтак, з огляду на те, що продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві примірник оригіналу акта, який є підставою для остаточного розрахунку між сторонами (п.3.4 договору), а остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу (п.6.1 договору), то апеляційна інстанція дійшла висновку про те, що згідно з умовами договору для проведення остаточних розрахунків покупцю надається 6 днів від дати отримання оригіналу підписаного акту.

При цьому, оскільки акти за січень-липень 2013 року підписано сторонами 26.09.2013 року, кінцевою датою розрахунків за ними є 02.10.2013 року, тому на підставі ст.612 ЦК України нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат за актами січня-липня 2013 року слід проводити починаючи з 03.10.2013 року.

З урахуванням викладеного вище, суд апеляційної інстанції самостійно здійснив перерахунок пені та 3% річних. Так, за актом приймання-передачі газу за січень 2013 року, за розрахунком суду: пеня за період з 03.10.2013 року по 03.04.2014 року не нараховується, оскільки за вказаний період позивачем не заявлялася, 3% річних за період з 03.10.2013 року по 10.10.2013 року становить 285,12 грн. /т.2, а.с.95/; за актом приймання-передачі газу за лютий 2013 року, за розрахунком суду: пеня за період з 03.10.2013 року по 03.04.2014 року не нараховується, оскільки за вказаний період позивачем не заявлялася, 3% річних за період з 03.10.2013 року по 25.11.2013 року становить 41813,92 грн. /т.2, а.с.96/; за актом приймання-передачі газу за березень 2013 року, за розрахунком суду: пеня за період з 03.10.2013 року по 13.10.2013 року становить 59601,33 грн. /т.2, а.с.98/, 3% річних за період з 03.10.2013 року по 15.09.2014 року становить 109713,17 грн./т.2, а.с.97/; за актом приймання-передачі газу за квітень 2013 року, за розрахунком суду: пеня за період з 03.10.2013 року по 13.11.2013 року становить 112261,05 грн. /т.2, а.с.98/, 3% річних за період з 03.10.2013 року по 15.09.2014 року становить 214652, 99 грн. /т.2, а.с.98/; за актом приймання-передачі газу за травень 2013 року, за розрахунком суду: пеня за період з 03.10.2013 року по 13.12.2013 року становить 23383,20 грн./т.2, а.с.98/, 3% річних за період з 03.10.2013 року по 15.09.2014 року становить 26081,26 грн. /т.2, а.с.98/; за актом приймання-передачі газу за червень 2013 року, за розрахунком суду: пеня за період з 03.10.2013 року по 13.01.2014 року становить 9532,23 грн./т.2, а.с.99/, 3% річних за період з 03.10.2013 року по 15.09.2014 року становить 7432,15 грн. /т.2, а.с.99/; за актом приймання-передачі газу за липень 2013 року, за розрахунком суду: пеня за період з 03.10.2013 року по 13.02.2014 року становить 8264,34 грн. /т.2, а.с.99/, 3 % річних за період з 03.10.2013 року по 15.09.2014 року становить 4952,91 грн. /т.2, а.с.99/. Апеляційною інстанцією перевірено виконаний позивачем розрахунок пені та 3% річних за зобов'язаннями серпня-грудня 2013 року і визнано його вірним /т.1, а.с.34-37/.

Апеляційним судом також самостійно здійснено перерахунок інфляційних втрат за зобов'язаннями березня-липня 2013 року, внаслідок чого розмір інфляційних втрат становить визначено у 6481243,33 грн., тобто таким, що перевищує розмір нарахованих позивачем інфляційних втрат, тому позовні вимоги про стягнення 6362735,19 грн. інфляційних втрат підлягають задоволенню в повному обсязі.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме: в частині стягнення пені - в сумі 3018793,40 грн.; в позові про стягнення 3402581,61 грн. пені слід відмовити; в частині 3% річних - в сумі 1274208,93 грн.; в позові про стягнення 750951,32 грн. 3% річних слід відмовити; в частині стягнення інфляційних втрат - в сумі 6362735,19 грн.

Проте, колегія не може погодитися з висновками апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 3312329,15 грн. пені та 3% річних в сумі 727675,03 грн., нарахованих за період з 14.02.2013р. по 02.10.2013р., з огляду на таке.

Згідно зі ст.526 та ч.1 ст.530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.14 та ст.629 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 692 Цивільного кодексу України встановлено обов'язок покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

В основу оскаржуваної постанови покладено висновок апеляційного господарського суду про те, що, з огляду на те, що продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві примірник оригіналу акта, який є підставою для остаточного розрахунку між сторонами (п.3.4 договору), а остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу (п.6.1 договору), то за змістом п.п.3.4,6.1 договору купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012 №13/2631-БО-1, для проведення остаточних розрахунків покупцю надається 6 (шість) днів від дати отримання ним підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу, в зв'язку з чим, з огляду на підписання сторонами лише 26.09.2013р. актів за січень-липень 2013р., кінцевою датою розрахунків за ними є 02.10.2013р., тому на підставі ст.612 ЦК України нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат за цими актами слід проводити починаючи з 03.10.2013р., а не з 14.02.2013р.

Однак, зазначений висновок колегія суддів вважає неправильним як такий, що не відповідає чинному цивільному законодавству та умовам укладеного між сторонами договору, з огляду на наступне.

Спір між сторонами виник в зв'язку з тим, що позивач (продавець) та відповідач (покупець) по-різному витлумачуючи зміст пунктів 3.4 та 6.1 договору, неоднаково розуміють термін виконання зобов'язання з оплати щомісячно поставленого газу.

Відповідно до ч.3 статті 213 Цивільного кодексу України при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Так, частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України регламентовано, що у разі якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Пунктом 6.1 договору №13/2631-БО-1 передбачено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Вказаний пункт договору узгоджується з вимогами ч.1 статті 692 Цивільного кодексу України, відповідно до яких покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, пунктом 6.1 договору №13/2631-БО-1 встановлено конкретний строк остаточного розрахунку за фактично переданий газ - до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу. Вказана умова договору, яка відповідає приписам ч.1 статті 530 Цивільного кодексу України, не містить жодних застережень щодо настання обов'язку відповідача з оплати газу протягом певного терміну (6 днів) після підписання позивачем акта приймання-передачі газу чи після повернення одного примірника оригінала акта покупцю.

Дійсно, згідно з п.3.4 договору №13/2631-БО-1 акти приймання-передачі газу визначаються в якості підстави для остаточних розрахунків сторін, але, з урахуванням змісту п.6.1 цього договору, несвоєчасне підписання продавцем актів приймання-передачі за минулий місяць жодним чином не змінює встановлений конкретний строк оплати поставленого газу. Тобто настання обов'язку з оплати спожитого газу не прив'язується до моменту підписання вказаних актів, чим спростовується висновок апеляційного суду про зворотне.

Крім того, колегія враховує, що в матеріалах справи відсутні та відповідачем не надано докази внесення будь-яких змін до договору №13/2631-БО-1, в тому числі й до п.6.1 цього договору.

Отже, пункт 6.1 договору та його інші положення не ставлять обов'язок відповідача щомісячно сплачувати за отриманий газ до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, в залежність від дати оформлення відповідного акта приймання-передачі природного газу. Тобто прострочення грошового зобов'язання відповідача за договором не пов'язане з моментом реального підписання сторонами відповідного акту.

Слід зауважити, що умови договору №13/2631-БО-1 не містять жодних застережень з цього приводу, зокрема, щодо можливості відліку 14-денного строку оплати з дня підписання акта приймання-передачі газу чи з дня одержання підписаного акта покупцем. Тому час підписання сторонами відповідного акту ніяк не впливає на момент виникнення прострочення за грошовим зобов'язанням відповідача.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що, не врахувавши приписи ч.1 ст.530 та ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що обставини прострочення підписання позивачем актів приймання-передачі газу за січень-липень 2013р. та їх несвоєчасного повернення відповідачу, а саме з недотриманням 8-денного терміну, передбаченого п.3.4 договору, вказують на встановлення іншого строку платежу за поставлений газ.

Крім того непослідовний висновок суду апеляційної інстанції про перенесення строку платежу на 6 днів з дня отримання покупцем оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаного продавцем, суперечить попередньому (протилежному) висновку апеляційного суду про правомірне стягнення місцевим господарським судом 47113420,45 грн. основного боргу за поставлений природний газ, строк оплати за який настав.

Тим більше, що, зважаючи на невиконання відповідачем вимог ухвали Рівненського апеляційного господарського суду від 26.03.2015 щодо надання доказів отримання актів приймання-передачі газу за січень-липень 2013р., з матеріалів справи не вбачається можливим встановити початок перебігу зазначеного апеляційним судом 6-денного терміну, оскільки конкретна дата отримання боржником згаданих актів є невизначеною. При цьому, не слід ототожнювати встановлений день підписання актів (26.09.2013р.) з днем їх фактичного одержання відповідачем нарочно чи засобами поштового зв'язку, оскільки у письмових поясненнях від 06.04.2015 сам відповідач не може встановити дату отримання актів (а.с.147 том 1).

Колегія суддів не може прийняти до уваги передчасне посилання апеляційного суду на норми ч.4 ст.612 та ч.2 ст.613 ЦК України в обґрунтування висновку про ненастання прострочення боржника внаслідок прострочення кредитора, з огляду на наступне.

Дійсно, відповідно до ч.4 ст.612 ЦК України прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Проте, згідно з п.4.1 договору сторони погодили, що кількість газу, яка подається покупцеві, визначається за показниками комерційних вузлів обліку газу покупця.

З матеріалів справи вбачається та судами попередніх інстанцій встановлено відсутність спору між сторонами щодо фактичних обсягів та строків щомісячної поставки газу протягом січня-липня 2013 року, тому прострочення оформлення окремих актів приймання-передачі газу не може змінювати конкретний строк оплати, визначений пунктом 6.1 договору.

В зв'язку з цим, касаційна інстанція враховує те, що акти приймання-передачі газу лише фіксують остаточний обсяг переданого газу за минулий місяць, тому виходячи з показників своїх комерційних вузлів обліку газу, відповідач мав усі дані щодо фактичних щомісячних обсягів отриманого природного газу для своєчасного проведення розрахунків з постачальником, незважаючи на запізніле підписання позивачем актів за січень-липень 2013р.

Таким чином зі змісту спірних правовідносин, що виникли між сторонами, колегія суддів не вбачає підстав, які б певним чином заважали або впливали б на виконання відповідачем зобов`язання з оплати вартості газу у строк, встановлений п.6.1 договору, а прострочення позивача щодо підписання актів не може бути умовою для відстрочення виконання грошового зобов`язання відповідачем на підставі ч.2 ст.613 ЦК України, оскільки саме відповідач спочатку складає акт та обізнаний про обсяг спожитого у відповідному місяці природного газу за показниками лічильників (п.п.3.4,4.1 договору).

Разом з тим, несвоєчасне повернення позивачем актів приймання-передачі природного газу не є відкладальною умовою в розумінні ст.212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні ст.613 ЦК України, тому наявність або відсутність актів не звільняє відповідача від обов'язку сплатити вартість фактично поставленого природного газу.

Таким чином, апеляційний суд в обґрунтування висновку щодо ненастання обов'язку відповідача оплатити поставлений газ до моменту повернення позивачем підписаних актів приймання-передачі газу помилково застосував норми ч.2 ст.530 та ст.ст.612,613 ЦК України, оскільки сторонами в п.6.1 договору №13/2631-БО-1 чітко визначено строк остаточного розрахунку за фактично поставлений газ - до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Натомість суд першої інстанції, обґрунтовуючи підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення 6331122,55 грн. пені, 6301706,44 грн. інфляційних втрат та 3% річних в сумі 2001883,96 грн., правомірно відхилив як такі, що не відповідають умовам договору та фактичним обставинам справи, доводи відповідача про виникнення грошового зобов'язання лише після оформлення та підписання сторонами акта приймання-передачі природного газу.

Враховуючи викладене, касаційна інстанція вважає таким, що суперечить положенням ст.ст.526,530,549,612,613,625,629,692 ЦК України та фактичним обставинам справи, висновок апеляційного господарського суду про недоведеність прострочення виконання відповідачем усіх грошових зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012 №13/2631-БО-1.

Натомість є законним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність фактичних та відповідно правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення 47113420,45 грн. основного боргу, 6331122,55 грн. пені, 6301706,44 грн. інфляційних втрат та 3% річних в сумі 2001883,96 грн.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до п.п.7,8 ч.2 ст.105 ГПК України у постанові мають бути зазначені: обставини справи, встановлені апеляційною інстанцією, доводи, за якими апеляційна інстанція відхиляє ті чи інші докази, мотиви застосування законів та інших нормативно-правових актів; у разі скасування або зміни рішення місцевого господарського суду - доводи, за якими апеляційна інстанція не погодилась з висновками суду першої інстанції.

В порушення вимог ст.ст.43,101,105 ГПК України суд апеляційної інстанції не спростував висновок суду першої інстанції про прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання з оплати вартості газу, поставленого позивачем протягом січня-липня 2013р., та правомірність нарахування кредитором пені та 3% річних інфляційних втрат за період з 14.02.2013р. по 02.10.2013р.

Відповідно до п.6 ст.1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити в силі одне із раніше прийнятих рішень або постанов.

З огляду на те, що підставою скасування рішення від 17.12.2014 судом апеляційної інстанції стало порушення та неправильне застосування останнім норм ст.ст.14,526,530,612,613,629 ЦК України, ст.193 ГК України та ст.ст.43,101,105 ГПК України, а судом першої інстанції достовірно встановлено факт неналежного виконання відповідачем зобов'язання з оплати поставленого газу починаючи з 14.02.2013р., і ці обставини не спростовано апеляційним господарським судом, первісне рішення про часткове задоволення позову є правомірним та підлягає залишенню без змін.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.1115,1117-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" задовольнити.

Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 08.04.2015 у справі №902/1598/14 скасувати, а рішення господарського суду Вінницької області від 17.12.2014 у даній справі залишити без змін.

Витрати ПАТ "НАК "Нафтогаз України" у вигляді судового збору в сумі 36540 грн., сплаченого за подання касаційної скарги, покласти на КП Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго".

Наказ доручити видати господарському суду Вінницької області.

Головуючий, суддя В.Овечкін

Судді: Є.Чернов

В.Цвігун