ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.07.2015 Справа № 905/312/15

Господарський суд Донецької області у складі

головуючого судді Кучерявої О.О.,

при секретарі судового засідання Сковира Л.Ю..

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпромканат" до Приватного акціонерного товариства "Азовелектросталь" про стягнення заборгованості в розмірі 278864, 70 грн., сума основного боргу - 148627, 40 грн., три відсотки річних в розмірі - 18128, 76 грн., інфляційні витрати - 112108, 54 грн.,

за участю представників:

від позивача: Сквида К.В. за довір. від 20.11.2013 р.,

від відповідача: не з'явився,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерпромканат" звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Азовелектросталь" про стягнення заборгованості в розмірі 160922, 17 грн., з яких основна сума боргу - 148627, 40 грн., три відсотки річних - 12294, 77 грн.

Правовою підставою позову позивач під час розгляду справи вважає норми статей 509, 512, 513, 525, 526, 610, 625 Цивільного кодексу України, статей 173, 193 Господарського кодексу України. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором поставки № 107АЕСсн від 24.03.2011р. Позивач зазначив, що відповідачем не в повному обсязі сплачена вартість поставленого товару відповідно до договору. Факт отримання відповідачем товару підтверджується видатковими та податковими накладними.

З урахуванням часткової сплати сума заборгованості заданим договором поставки становить 148627,40 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховані інфляційні витрати у розмірі 88454,24 грн., 3 % річних у розмірі 18128,76 грн.

Окрім цього, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача витрат за надання адвокатських (правових) послуг в розмірі 14000 грн., а також витрат, пов'язаних з явкою представника позивача до суду.

26 червня 2015 року представником позивача через канцелярію суду надана заява про зміну предмету позову та збільшення розміру позовних вимог, в якій останній просив стягнути суму основного боргу в розмірі 278864, 70 грн., сума основного боргу - 148627, 40 грн., три відсотки річних в розмірі - 18128, 76 грн., інфляційні витрати - 112108, 54 грн., яку прийнято судом до розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним в позові, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Також, зазначив, що в заяві про зміну предмету позову та збільшення розміру позовних вимог допущено технічну помилку в прохальній частині, так, замість суми інфляційних витрат - 112108, 54 грн., вказано - 88458, 24 грн. Просив стягнути суму витрат, пов'язаних з явкою представника у судові засідання в розмірі 1523, 87 грн., в підтвердження чого надав через канцелярію суду додаткові документи.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов не надав, тому справа розглядається відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Представник позивача клопотання щодо фіксації судового процесу не заявив, у зв'язку

з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд,

ВСТАНОВИВ:

24 березня 2011 року між Закритим акціонерним товариством "Азовелектросталь" (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерпромканат" (Постачальник) укладений договір поставки (надалі по тексту - договір), відповідно до якого Постачальник зобов'язується поставити Покупцю сталеві канати, вартість, асортимент та кількість яких встановлено в специфікації №1, а Покупець - прийняти і оплатити їх вартість.

Умовами договору сторони визначили предмет, права та обов'язки сторін, умови та строки поставки, порядок розрахунків, загальну суму договору, відповідальність сторін та строк дії договору.

Договір підписано обома сторонами, доказів відмови від договору до матеріалів справи не надано, у зв'язку з чим, за висновками суду вказаний договір є чинним.

Додатковою угодою №1 від 24.03.2011 р. змінено назву Покупця та його реквізити (а.с. 70, т.с.1). Угодою №2 від 24.03.2011 р. подовжено строк дії договору № 107АЕСсн від 24.03.2011р. до 31.12.2012 р., змінено п.4.2. договору та викладено в наступній редакції: «Постачальник зобов'язаний надати Покупцю до початку приймання товару, але не пізніш ніж 36 годин з моменту відвантаження оригінали наступних документів: товарно-транспортні накладні; оригінали сертифікату або паспорт якості виробника; оригінал рахунка-фактури; видаткову накладну; податкову накладну».

Щодо умов поставки, то згідно з п.4.1. розділу 4 Договору поставка товару здійснюється автотранспортом постачальника на умовах EXW-склад постачальника м. Одеса згідно «Інкотемс 2000».

Пунктом 5.1. визначено, що поставка товару здійснюється протягом п'яти днів з моменту отримання письмової заявки від Покупця на заявлену партію товару.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що заявки на товар надходили в телефонному режимі.

На виконання умов договору, в період з 01.04.2011 по 01.03.2013 р. позивачем виставлені рахунки на оплату товару та поставлено відповідачеві товар на загальну суму 1337355,14 грн., що підтверджується видатковими накладними: №ИК-0000310 від 01.04.2011 р.; №ИК-0000318 від 05.04.2011 р.; №ИК-0000367 від 13.04.2011 р.; №ИК-0000487 від 17.05.2011 р.; №ИК-0000563 від 02.06.2011 р.; №ИК-0000627 від 20.06.2011 р.; №ИК-0001093 від 04.10.2011 р.; №ИК-0001598 від 20.03.2012 р.; №ИК-0001693 від 09.04.2012 р.; №ИК-0001915 від 05.06.2012 р.; №ИК-0002130 від 01.08.2012 р.; №ИК-0002427 від 18.10.2012 р.; №ИК-0000063 від 01.02.2013 р.; №ИК-0000160 від 01.03.2013 р.; податковими накладними: №10 від 01.04.2011 р.; №20 від 05.04.2011 р.; №69 від 13.04.2011 р.; №62 від 17.05.2011 р.; №13 від 02.06.2011 р.; №77 від 20.06.2011 р.; №6 від 04.10.2011 р.; №50 від 20.03.2012 р.; №39 від 09.04.2012 р.; №12 від 05.06.2012 р.; №5 від 01.08.2012 р.; №69 від 18.10.2012 р.; №2 від 01.02.2013 р.; №4 від 01.03.2013 р.

Факт отримання відповідачем товару підтверджується підписами осіб, відповідальних за отримання товарно-матеріальних цінностей, які діяли на підставі довіреностей, наявних в матеріалах справи.

Відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, в даному випадку, видаткові накладні є первинними обліковими документами в розумінні вищезазначеного Закону та підписання покупцем видаткових накладних підтверджує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, а тому є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриману продукцію.

Також, в матеріалах справи містяться податкові накладні, якими підтверджується факт здійснення господарських операцій між сторонами.

Відповідно п.7.1 зазначеного договору оплата за продукцію здійснюється Покупцем в національній валюті України, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, протягом 20 днів після отримання заявленої партії товару.

Як встановлено судом, відповідачем частково сплачено заборгованість за договором на суму 1180914,15 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками.

Як встановлено у судовому засіданні, між сторонами пройшло зарахування зустрічних вимог на підставі заяви від 22 листопада 2013 року, згідно якої в часткове погашення боргу ПАТ «Азовелектросталь» за договором в розмірі 156440, 99 грн. було зараховано 7813, 59 грн., надмірно сплачених відповідачем за договором №6АЕСсн від 19 січня 2009 року про поставку сталевих канатів.

З урахуванням часткової сплати та зарахування зустрічних однорідних вимог, сума заборгованості за договором становить 148627, 40 грн.

Оскільки суду не надано доказів незгоди відповідача щодо належності виконання позивачем прийнятих на себе згідно договору зобов'язань, не надано доказів відмови від цього майна, суд дійшов висновку, що свої зобов'язання позивач виконав у відповідності з умовами договору.

Відповідачем товар прийнятий без зауважень, рахунок на оплату позивачу не повертався.

З огляду на викладене сума основного боргу за поставлений товар в сумі 148627,40 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Із зазначеною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 18128,76 грн. та інфляційних витрат в розмірі 112108, 54 грн. необхідно зазначити наступне.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши арифметичний розрахунок 3% річних на суму 18128,76 грн. за прострочення грошових зобов'язань за поставку по видатковим накладним: від 01.04.2011р. №ИК-0000310; за період з 23.04.2011р. по 27.04.2001р.; від 05.04.2011р. №ИК-0000318 за період з 26.04.2011р. по 03.06.2011р. (з урахуванням часткової сплати); від 13.04.2011 №ИК-0000367 за період з 04.05.2011р. по 20.06.2011р. (з урахуванням часткової сплати); від 17.05.2011р. №ИК-0000487 за період з 07.06.2011р по 20.06.2011р.; від 02.06.2011р. №ИК-0000563 за період з 23.06.2011р. по 08.11.2011р. (з урахуванням часткової сплати); від 20.06.2011р. №ИК-0000627 за період з 11.07.2011р. по 15.11.2011р.(з урахуванням часткової сплати); від 04.10.2011р. №ИК-0001093 за період з 25.10.2011р. по 28.03.2012р. (з урахуванням часткової сплати); від 20.03.2012р. №ИК-0001598 за період з 10.04.2012р. по 10.05.2012р. (з урахуванням часткової сплати); від 09.04.2012р. №ИК-0001693 за період з 30.04.2012р. (з урахуванням часткової сплати); від 06.06.2012р. №ИК-0001915 за період з 26.06.2012р. по 24.02.2014р. (з урахуванням часткової сплати); від 01.08.2012р. №ИК-0002130 за період з 22.08.2012р. по 19.06.2015р.; від 18.10.2012р. №ИК-0002427 за період з 08.11.2012 по 19.06.2015р.; від 01.02.2013 №ИК-0000063 за період з 29.01.2014р. по 19.06.2015р.; від 01.03.2013р. №ИК-0000160 за період з 29.01.2014р. по 19.06.2015р. суд визнає його вірним, тому вимоги позивача про стягнення трьох відсотків річних у розмірі 88458, 24 грн. підлягають задоволенню за його розрахунком.

Перевіривши розрахунок інфляційних витрат згідно видаткових накладних: від 05.06.2012р. №ИК-0001915 за період з 01.03.2013р. по 19.06.2015р.; від 01.08.2012 №ИК-0002130 за період з 22.08.2012р. по 19.06.2015р.; від 18.10.2012р. №ИК-0002427 за період з 08.11.2012р. по 19.06.2015р.; від 01.02.2013р. №ИК-0000063 за період з 29.01.2014р. по 19.06.2015р.; від 01.03.2013р. №ИК-0000160 за період з 29.01.2014р. по 19.06.2015р. суд визнає його не вірним, оскільки позивачем допущені арифметичні помилки. За розрахунком суду розмір інфляційних витрат більший ніж заявлений позивачем, але суд не може вийти за межі позовних вимог, тому вимоги позивача про стягнення інфляційних витрат у розмірі 112108, 54 грн. підлягають задоволенню за його розрахунком.

Відповідно до статті 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з державного мита, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно із частиною 3 статті 48 Господарського процесуального кодексу України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката визначаються в порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру».

Таким чином, витрати за участь адвоката в розгляді справи підлягають сплаті лише в тому разі, якщо вони сплачені адвокату стороною, якій такі послуги надавались, і їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами. Відшкодуванню підлягають лише фактичні витрати, тобто витрати, здійснені на дату прийняття судового рішення.

Як встановлено з матеріалів справи 30 листопада 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерпромканат" та адвокатським об'єднанням «Юридична компанія «Лекс Ноледж» укладений договір про надання адвокатських послуг № б/н.

Здійснення витрат позивачем на адвокатські послуги підтверджується розрахунковим документом про перерахування коштів, а саме платіжним дорученням №4559 від 26 листопада 2012 року на суму 14 000 грн. з призначенням платежу: «оплата за адвокатські послуги згідно рахунку 1/26-11-2013 від 26.11.2013р. » (том 3,а.с.65).

Факт виконаних робіт за надання адвокатських послуг підтверджується актом здачі-приймання наданих послуг №1 від 06 липня 2015 року.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

В матеріалах справи міститься свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №2074 на ім'я Свида Катерину Володимирівну та посвідчення адвоката (т.3, а.с.76).

Вирішуючи питання про розподіл витрат, які підлягають сплаті за послуги адвоката, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування названих витрат не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним. За таких обставин суд з урахуванням матеріалів конкретної справи, зокрема, ціни позову може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи (Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 13 лютого 2002 року №01-8/155).

В абзаці третьому пункту 11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 14.12.2007 N 01-8/973 «Про деякі питання практики застосування у вирішенні спорів окремих норм процесуального права» наведено, що у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Зазначених доказів та обґрунтувань позивачем до матеріалів справи не надано.

Визначаючи необхідний розмір судових витрат для даної справи, суд приймає до уваги наступні фактори в їх сукупності: ціну позову, яка складає 278864, 70 грн.; відсутність складності та новизни правових питань, що стосуються доручення; відсутність необхідності великого досвіду для його успішного завершення; тривалість розгляду справи; кількість судових засідань в яких адвокат приймала участь; кількість підготовлених письмових пояснень; важливість доручення для клієнта.

За таких обставин, суд зменшує розмір відшкодування витрат на послуги адвоката з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи, розраховує їх пропорційно розміру задоволених позовних вимог згідно з приписами ст.49 ГПК України, у зв'язку з чим, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати на послуг адвоката в сумі 5000,00грн.

Що стосується вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат, пов'язаних з явкою представника у судові засідання в розмірі 1523, 87 грн., необхідно зазначити наступне.

Відповідно до частини 2 пункту 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21 лютого 2013 року №7, до інших витрат у розумінні статті 44 ГПК відносяться, зокрема: суми, які підлягають сплаті особам, викликаним до господарського суду для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи (стаття 30 названого Кодексу); витрати сторін та інших учасників судового процесу, пов'язані з явкою їх або їхніх представників у засідання господарського суду, за умови, що таку явку судом було визнано обов'язковою.

В підтвердження витрат, пов'язаних з прибуттям у судові засідання, представником позивача надані: посадочні документи ДП «ГІОЦ Укрзалізниці»: від 27 березня 2014 року напрямком Ясинувата ПАС-Одеса головна на суму 174, 90 грн., від 27 травня 2014 року напрямком Одеса- Головна - Ясинувата ПАС на суму 191, 04 грн., від 13 липня 2015 року напрямком Одеса-Головна - Харків ПАС на суму 297, 41 грн., від 13 липня 2015 року напрямком Харків-ПАС- Одеса-Головна на суму 323, 74 грн. на ім'я пасажира Свида Катерина.

Отже, за наявними в матеріалах справи підтвердженнями понесених позивачем витрат, пов'язаних з прибуттям представника у судові засіданні, загальна вартість понесених витрат становить 1523, 87 грн.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Матеріали справи належних доказів в спростування доводів позивача не містять, відповідачем таких до суду не надано. За таких обставин та враховуючи, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до статті 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.4, 4-2 - 4-6, 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпромканат" до Приватного акціонерного товариства "Азовелектросталь" про 278864, 70 грн., сума основного боргу - 148627, 40 грн., три відсотки річних в розмірі - 18128, 76 грн., інфляційні витрати - 112108, 54 грн. - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Азовелектросталь" (87535, Донецька область, м. Маріуполь, пл. Машинобудівельників,1, , р/р 47 у Маріупольському відділенні ПАТ "Сбербанк Росії" МФО 320627, р/р №5599 у філії ПАТ "Пумб" в м. Маріуполі, МФО 335742) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпромканат" (65063, м. Одеса, вул. Сегедська, буд.1, корп. 1, кв.5, ) суму основної заборгованості в розмірі 148627 (сто сорок вісім тисяч шістсот двадцять сім) грн. 40 коп., три відсотки річних в розмірі 18128 (вісімнадцять тисяч сто двадцять сім) грн. 76 коп.; інфляційні витрати в сумі 112108 (сто дванадцять тисяч сто вісім) грн. 54 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Азовелектросталь" (87535, Донецька область, м. Маріуполь, пл. Машинобудівельників,1, , р/р 47 у Маріупольському відділенні ПАТ "Сбербанк Росії" МФО 320627, р/р №5599 у філії ПАТ "Пумб" в м. Маріуполі, МФО 335742) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпромканат" (65063, м. Одеса, вул. Сегедська, буд.1, корп. 1, кв.5 , ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 5427 (п'ять тисяч чотириста двадцять сім) грн. 02 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Азовелектросталь" (87535, Донецька область, м. Маріуполь, пл. Машинобудівельників,1, , р/р 47 у Маріупольському відділенні ПАТ "Сбербанк Росії" МФО 320627, р/р №5599 у філії ПАТ "Пумб" в м. Маріуполі, МФО 335742) на користь Державного бюджету витрати по сплаті судового збору в розмірі 150 (сто п'ятдесят) грн., 27 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Азовелектросталь" (87535, Донецька область, м. Маріуполь, пл. Машинобудівельників,1, , р/р 47 у Маріупольському відділенні ПАТ "Сбербанк Росії" МФО 320627, р/р №5599 у філії ПАТ "Пумб" в м. Маріуполі, МФО 335742) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпромканат" (65063, м. Одеса, вул. Сегедська, буд.1, корп.1, кв. 5, ) витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 5000 (п'ять тисяч) грн. та витрати пов'язані з явкою представника позивача до суду в розмірі 1523 (одну тисячу п'ятсот двадцять три) грн. 87 коп.

В судовому засіданні 16 липня 2015 року проголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 21 липня 2015 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Суддя О.О. Кучерява