РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2015Справа №910/13910/15

За позовомПублічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк"
До Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру"
Простягнення 37 805,62 грн.
Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від позивача:Голуб'ятникова Ю.А., представник, довіреність № 130/03 від 05.04.2015;
Від відповідача: Ньорба О.М., представник, довіреність № 59 від 30.01.2015.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Брокбізнесбанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку Куреного Олександра Вікторовича звернулося до суду з позовом про стягнення з Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" заборгованості з орендної плати і компенсації комунальних і сервісних послуг за договором оренди офісного приміщення від 01.09.2011 № 1 і договором про відшкодування витрат орендодавця на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 01.09.2011 з врахуванням індексу інфляції та 3 % річних з прострочених сум, а також штрафних санкцій.

Провадження у справі за вказаними вимогами порушено ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/13910/15 від 04.06.2015, яку призначено до розгляду на 23.06.2015.

Ухвалою від 23.06.2015 розгляд справи було відкладено на 07.07.2015 для отримання додаткових доказів у справі.

07.07.2015 в судовому засіданні оголошувалася перерва до 14.07.2015 в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

В ході розгляду спору по суті представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив позов задовольнити, посилаючись на порушення відповідачем обов'язку з своєчасного і повного внесення орендної плати.

Представник відповідача проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву і доповненні до відзиву, посилаючись на проведення зарахування однорідних грошових вимог з позивачем на суму основного боргу, прострочення позивача, яке виявилися у ненадсиланні рахунків з орендної плати і комунальних послуг, що унеможливлює стягнення з Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" 3 % річних, інфляційної складової боргу та пені. Також, відповідач вказував на безпідставність нарахування пені за договором договором про відшкодування витрат орендодавця на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 01.09.2011.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Брокбізнесбанк" в якості орендодавця та Державне підприємство "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" в особі Хмельницької регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" в якості орендаря 01.09.2011 уклали договір № 1 оренди офісного приміщення (далі по тексту - договір оренди), за умовами якого орендодавець зобов'язався передати орендарю у строкове, платне користування нежитлове приміщення, розташоване за адресою: Хмельницька область, м. Дунаївці, вул. Шевченка, № 28, площею 69,9 кв.м., а орендар зобов'язався прийняти його та своєчасно вносити орендну плату.

Найменування орендаря за даним договором на дійсне найменування відповідача було змінене згідно з наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22.01.2009 № 33 "Про перейменування Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах".

Факт передачі 01.09.2011 позивачем відповідачу приміщення площею 69,9 кв.м. підтверджується приєднаним до матеріалів справи актом прийому-передачі приміщення, що оформлений в якості додатку № 1 до договору оренди.

Згідно з п. 4.1 та п. 4.2 договору оренди визначено, що всі види платежів, які повинні сплачуватися за договором, орендар сплачує орендодавця у формі безготівкових банківських розрахунків, шляхом перерахування відповідних сум грошових коштів з урахуванням ПДВ на розрахунковий рахунок орендодавця у національній валюті України - гривні.

У п 4.3 договору оренди сторони погодили, що розмір орендної плати за один місяць визначається як сума у гривнях, яка розраховується за наступною формулою: орендна плата = індекс К1 х індекс К2 х на загальну площу приміщення х на орендну ставку + ПДВ.

Розшифрування та порядок зміни індексів наведені у п. 4.4 даного договору.

Відповідно до пункту 4.5 договору оренди місячна орендна плата становить 69,9 кв.м. х 10,00 грн. + 20 % = 838,80 грн. в.т.ч. ПДВ - 139,80 грн.

Пунктом 4.6 договору оренди передбачено, що орендна плата сплачується щомісяця, авансом, не пізніше 10-го числа поточного місяця.

Відповідно до п. 6.1 договору оренди цей договір вступає у силу з моменту підписання акту прийому-передачі та діє до 01.08.2014.

Також, 01.09.2011 вказаними сторонами було укладено договір про відшкодування витрат орендодавця на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю (далі по тексту - договір про відшкодування витрат), відповідно до якого орендодавець зобов'язався забезпечувати обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі, що знаходиться за адресою: Хмельницька область, м. Дунаївці, вул. Шевченка, № 28, утримання прибудинкової території, а орендар зобов'язався прийняти на себе участь у витратах орендодавця на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі у цій будівлі, а саме: 69,9 квм.м., що розміщене на другому поверсі будівлі згідно з договором оренди офісного приміщення від 01.09.2011 № 1.

Відповідно до абз. 2 п. 1 договору про відшкодування витрат облік спожитих послуг здійснюється в наступному порядку: за електроенергію - згідно з лічильником; водопостачання - згідно з лічильником; опалення (витрати газу, що використовується котлом) - згідно з лічильником у пропорційному відношенні до займаного об'єму (площа х висота (2,6 м). У разі відсутності лічильників обліку спожитих послуг або з інших поважних причин застосовується критерій "пропорційно до займаної площі".

Договір про відшкодування витрат було укладено сторонами строком на 1 рік з можливістю подальшої пролонгації та такий же термін у розі відсутності протягом одного місяця до закінчення строку його дії заяви однієї із сторін про припинення чи зміну договору (п. 5.1, 5.3).

Пунктом 2.2.3 договору про відшкодування витрат встановлено обов'язок орендодавця не пізніше 5 числа місяця, наступного за звітним місяцем, вносити плату на рахунок орендодавця за санітарне обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень будівлі, технічне обслуговування будівлі відповідно до загальної площі приміщення, на ремонт відповідно до вартості приміщення, а також за комунальні послуги (в т.ч. ПДВ) на підставі виставленого орендодавцем рахунку.

Спір у справі виник у зв'язку з наявністю, за твердженням позивача, прострочення відповідача за вищевказаними договорами в частині своєчасного внесення орендної платежів в якості відшкодування витрат орендодавця, а саме, згідно з поданим розрахунок прострочення відповідача станом на 31.05.2015 становить:

- за договором оренди 16 776,00 грн. боргу з орендної плати за період з січня 2013 по березень 2015 років по 838,80 грн. за кожен місяць;

- 12 062,70 грн. боргу з відшкодування комунальних платежів за період з лютого 2014 по березень 2015 років, з яких 1 375,36 грн. за лютий 2014 року, 834,32 грн. за березень 2014 року, 457,88 грн. за квітень 2014 року, 200,77 грн. за травень 2014 року, 158,68 грн. за червень 2014 року, 140,70 грн. за липень 2014 року, 8 895,04 грн. за серпень 2014 по березень 2015 років.

На підтвердження факту нарахування зазначених сум до позовної заяви позивачем було приєднано рахунок № 32 від 3.03.2015 на відшкодування комунальних послуг з 01.08.2014 по 31.03.2015 на суму 8 895,04 грн.

Основний договір, за яким між позивачем і відповідачем виник спір, є договором оренди, тобто, між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України, Глави 30 Господарського кодексу України.

Даний договір є підставою для виникнення у сторін господарських зобов'язань, а саме: майново-господарських зобов'язань згідно зі ст.ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України та, виходячи з приписів ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Договір про відшкодування витрат є похідним від договору оренди, укладений для регулювання похідних правовідносин, що зумовлені характером орендних правовідносин.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Аналогічні норми містяться в положеннях ст. 759 Цивільного кодексу України.

Як вказувалося вище, факт передачі приміщень, які є об'єктом договору в орендне користування відповідачу підтверджується належними засобами доказування.

Відповідно до ст. 773 Цивільного кодексу України наймач зобов'язаний користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору. Якщо наймач користується річчю, переданою йому у найм, не за її призначенням або з порушенням умов договору найму, наймодавець має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

15.01.2015 позивач склав на ім'я відповідача лист № 2809сл/162, в якому, посилаючись на порушення орендарем п.п. 3.1.6, п. 4.1, п. 4.6, п. 4.8 договору оренди та п.п. 2.2.3 договору про відшкодування, вимагав у найкоротші строки погасити наявну заборгованість за 2014 рік.

Вказану претензії відповідач отримав 20.01.2015.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказує, що згідно з заявою від 12.06.2015 було проведено зарахування зустрічних однорідних грошових вимог та припинення зобов'язань у частині зарахованих платежів на суму 28 838,70 грн.

Згідно з приєднаною до матеріалів справи копією заяви відповідача від 12.06.2015, Публічне акціонерне товариство "Брокбізнесбанк" є боржником Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" в особі Хмельницької регіональної філії за договором про відкриття банківських рахунків та здійснення розрахунково-касового обслуговування від 01.11.2012 № 96949/12 на суму 1 970 074,68 грн., в той час як Державне підприємство "Центр державного земельного кадастру" є боржником Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" за договором оренди офісного приміщення від 01.09.2011 № 1 за період з серпня 2013 по березень 2015 років і договором про відшкодування витрат орендодавця на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 01.09.2011 за період лютого 2014 - березня 2015 років на загальну суму 28 838,70 грн.

За твердженнями відповідача, заява про зарахування від 12.06.2015 було додатком до листа Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" від 12.06.2015 № 5/1489 "Щодо погашення заборгованості", складеного на ім'я позивача.

В указаному листі відповідач посилався на ст. 601 Цивільного кодексу України, де закріплено, що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Представник позивача заперечував факт припинення зобов'язань між сторонами в порядку ст. 601 Цивільного кодексу України через, те, що такий факт не мав місця.

Суд погоджується з правовою позицією позивача та відхиляє посилання відповідача на проведення між сторонами зарахування зустрічних однорідних вимог, оскільки під час розгляду справи відповідач жодним чином не підтвердив направлення позивачу заяви від 12.06.2015 та супровідного листа, а тому підстави вважати зобов'язання сторін припиненими на суму 28 838,70 грн. у суду відсутні.

Крім того, позовну заяву про стягнення заборгованості позивач направив відповідачу 28.05.2015, провадження у справі за такою позовною заявою було порушено 04.06.2016, а тому намагання провести зарахування зустрічних однорідних вимог після того, як заборгованість стала спірною, видаються неправомірними діями відповідача, адже факту направлення відповідної заяви не доведено.

При цьому, суд приймає до уваги обставини прострочення Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" перед Державним підприємством "Центр державного земельного кадастру", адже відповідач звернувся до позивача з кредиторською заявою від 07.07.2014 і грошові вимоги Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" були визнані банком на суму 1 970 074,68 грн. (витяг з переліку (реєстру_ вимог кредиторів в матеріалах справи), проте не вважає таке прострочення підставою для відхилення позовних вимог у даній справі, зважаючи на особливий порядок проведення розрахунків з кредиторами в процедурі ліквідації банку, що регламентована спеціальними нормами законодавства та через чинність непогашення заборгованості кожної зі сторін одна перед одною.

Поряд з викладеним, суд враховує, що приєднавши до матеріалів справи копії заяви від 12.06.2015 та супровідного листа, відповідач фактично визнав наявність простроченої заборгованості перед позивачем за спірні періоди, а тому, позовні вимоги про стягнення 16 776,00 грн. заборгованості з орендної плати за договором оренди та про стягнення 12 062,70 грн. за договором про відшкодування витрат визнаються судом обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення основного боргу, суд відхиляє заперечення відповідача проти позову, які зводилися до того, що він не отримував від позивача рахунки про внесення орендної плати, адже договором оренди чітко визначено розмір орендної плати, а її сплата не поставлена у залежність від виставлення відповідного рахунку орендодавцем та від його отримання орендарем. Таким чином, відповідач був зобов'язаний не пізніше 10 числа кожного поточного місяця за прострочений період вносити орендну плату в сумі 838,80 грн. за місяць.

Також, судом відхиляються заперечення відповідача проти позову, які зводяться до того, що Державне підприємство "Центр державного земельного кадастру" не отримувалося рахунків на оплату за договором про відшкодування витрат з квітня 2014, що свідчить про прострочення кредитора (позивача), регламентоване у ст. 612 Цивільного кодексу України.

Так, у ч. 1, 4 ст. 612 Цивільного кодексу України вказано, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Договір про відшкодування витрат не містить строків для виставлення орендарем рахунків орендодавцю, тоді як чітко виділяє основний обов'язок орендаря не пізніше 5 числа місяця, наступного за звітним місяцем внести на рахунок орендодавця плату за санітарне обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень будівлі, технічне обслуговування будівлі відповідно до загальної площі приміщення, на ремонт відповідно до вартості приміщення, за комунальні послуги.

Для належного виконання такого обов'язку відповідач мав всі можливості для безпосереднього звернення до позивача з метою отримання рахунку на оплату за договором про відшкодування витрат. Доказів такого звернення суду подано не було.

Крім того, як вказувалося вище, відповідач фактично визнав обставини свого прострочення у правовідносинах з позивачем за договором про відшкодування витрат за період з лютого 2014 по березень 2015 років, а тому підстав для відмови позивачу у задоволенні позовних вимог на суму 12 062,70 грн. у суду відсутні.

Поряд з сумою основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача нарахування за ст. 625 Цивільного кодексу України і пеню за неналежне виконання грошового зобов'язання з перерахування орендної плати і компенсації комунальних і супутніх послуг, а саме:

1) за договором оренди позивач просить стягнути з відповідача

- 439,58 грн. 3 % річних, що нараховані за період з 01.08.2013 по 31.03.2015 за прострочення внесення орендної плати за серпень 2013-березень 2015;

- 4 101,19 грн. інфляційного збільшення суми боргу, що нараховане за період з 01.08.2013 по 31.03.2015 за прострочення внесення орендної плати за серпень 2013-лютий 2015;

- 2 393,47 грн. пені, що нарахована за період з 01.08.2013 по 31.03.2015 за прострочення внесення орендної плати за серпень 2013-лютий 2015;

2) за договором про відшкодування витрат позивач просить стягнути з відповідача

- 101,49 грн. 3 % річних, що нараховані за період з 01.08.2013 по 31.03.2015 за прострочення внесення комунальних та супутніх платежів з лютий 2014-серпень 2014 року;

- 1 039,09 грн. інфляційного збільшення суми боргу, що нараховане за період з 01.08.2013 по 31.03.2015 за прострочення внесення комунальних та супутніх платежів з лютий 2014-серпень 2014 року;

- 892,10 грн. пені, що нарахована за період з 01.08.2013 по 31.03.2015 за прострочення внесення комунальних та супутніх платежів з лютий 2014-серпень 2014 року.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на встановлені судом обставини порушення відповідачем грошових зобов'язань перед позивачем за договором оренди, позовні вимоги в цій частині також є обґрунтованими і такими, що відповідають приписам чинного законодавства.

Перевіривши розрахунок позивача, який складено станом на 31.03.2015, суд встановив, що його складено без урахуванням строків розрахунків як за договором оренди (не пізніше 10-го числа поточного місяця, тобто прострочення орендаря наступає з 11-го числа), так і за договором про відшкодування витрат (не пізніше 5-го числа місяця, наступного за звітним, тобто прострочення орендаря настає з 6-го числа наступного місяця), у зв'язку з чим судом було проведено уточнений розрахунок даної частини позовних вимог (наведено нижче у вигляді таблиці).

Місяць Сума Період 3 % річних Інфляційна складова боргу
Сер. 2013838,8011.08.2013-31.03.201541,23640,81
Вер. 2013838,8011.09.2013-31.03.201539,09651,24
Жов. 2013838,8011.10.2013-31.03.201537,02651,24
Лис. 2013838,8011.11.2013-31.03.201534,88645,31
Гру. 2013838,8011.12.2014-31.03.201532,82427,42
Січ. 2014838,8011.01.2014-31.03.201530,68421,12
Лют. 2014838,8011.02.2014-31.03.201529,54418,60
Бер. 2014838,8011.03.2014-31.03.201526,61411,10
Кві. 2014838,8011.04.2014-31.03.201524,47384,20
Тра. 2014838,8011.05.2014-31.03.201522,41345,13
Чер. 2014838,8011.06.2014-31.03.201520,27301,78
Лип. 2014838,8011.07.2014-31.03.201518,20290,49
Сер. 2014838,8011.08.2014-31.03.201516,06285,99
Вер. 2014838,8011.09.2014-31.03.201513,93270,07
Жов. 2014838,8011.10.2014-31.03.201511,86245,62
Лис. 2014838,8011.11.2014-31.03.20159,72220,20
Гру. 2014838,8011.12.2014-31.03.20157,65200,46
Січ. 2015838,8011.01.2015-31.03.20155,52170,19
Лют. 2015838,8011.02.2014-31.03.20153,38139,65
Бер. 2015838,8011.03.2014-31.03.20151,45-
Всього:16 776,00 426,797 120,62

У зв'язку з відсутністю права суду на вихід за межі позовних вимог, за прострочку виконання грошового зобов'язання за договором оренди з відповідача підлягає стягненню 426,79 грн. 3 % річних (за розрахунком суду) та 4 101,19 грн. інфляційної складової боргу (за розрахунком позивача).

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення нарахувань за ст. 625 Цивільного кодексу України, суд враховує заперечення відповідача про те, що з квітня 2014 року він не отримував від позивача рахунки на оплату комунальних та інших послуг за договором про відшкодування витрат. Позивач не спростував такі заперечення відповідача та, в свою чергу не заявляє про стягнення 3 % річних та інфляційних витрат на суму боргу по рахунку від 31.03.2015 № 32, а тому, з огляду на залежність моменту прострочення орендаря за договором про відшкодування витрат від факту отримання рахунку на оплату (п. 2.2.3) та з огляду на період прострочення, обраний позивачем для нарахувань за ст. 625 Цивільного кодексу України, позовні вимоги в цій частині також задовольняються судом частково.

Уточнений розрахунок суду наведено у таблиці.

Місяць Сума Період 3 % річних Інфляційна складова боргу
Лют. 20141 375,3606.03.2014-31.03.201527,16647,07
Бер. 2014834,3206.04.2014-31.03.201524,69382,14
Всього: 51,851 029,21

У зв'язку з відсутністю права суду на вихід за межі позовних вимог, за прострочку виконання грошового зобов'язання за договором про відшкодування витрат з відповідача підлягає стягненню 51,85 грн. 3 % річних (за розрахунком суду) та 773,14 грн. інфляційної складової боргу (за розрахунком позивача).

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачено господарсько-правову відповідальність учасників господарських відносин, яку останні несуть за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Господарськими санкціями ст. 217 Господарського кодексу України визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, як-то відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Штрафні санкції визначаються ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України як господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У п. 4.8 договору оренди сторони визначили, що за прострочення орендної плати орендар сплачує пеню від суми заборгованості в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення платежу, тобто, відповідно до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань"

Тобто, заявлення позовних вимог про стягнення пені за договором оренди відбулося правомірно, проте без врахування приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, де вказується, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до уточненого розрахунку суду розмір пені за несвоєчасне внесення орендної плати за серпень 2013-березень 2015 років становить 1 656,08 грн.

Поряд з цим, договір про відшкодування витрат не передбачає підстав для нарахування орендарю договірної неустойки у вигляді пені за несвоєчасну оплату комунальних та інших супутніх послуг, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення пені за договором про відшкодування витрат судом відхиляються.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняється, в тому числі, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Оскільки у даному випадку саме уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звернулась до господарського суду з позовом від імені Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк", то вона звільняється від сплати судового збору.

Зважаючи на викладене, позов підлягає частковому задоволенню, а судові витрати - розподілу між сторонами пропорційно до розміру задоволених вимог згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України з їх стягненням в доход Державного бюджету України з огляду на звільнення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 32-38, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" (03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, 3, ідентифікаційний код 21616582) на користь Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" (03057, м. Київ, вул. Народного ополчення, 3, ідентифікаційний код 21616582) 28 838 (двадцять вісім тисяч вісімсот тридцять вісім) грн. 70 коп. боргу, 478 (чотириста сімдесят вісім) грн. 64 коп. 3 % річних, 4 874 (чотири тисячі вісімсот сімдесят чотири) грн. 33 коп. інфляційної складової боргу, 1 656 (одну тисячу шістсот п'ятдесят шість) грн. 08 коп. пені.

3. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" (03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, 3, ідентифікаційний код 21616582) в доход Державного бюджету України 1 732 (одну тисячу сімсот тридцять дві) грн. 38 коп. судового збору.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 17.07.2015 р.