ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2015 р.Справа № 922/3019/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Кобиченко Н.М.

розглянувши справу

за позовом Прокурора Комінтернівського району м. Харків в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, м. Харків
до Суб*єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м. Харків
про стягнення 3762,27 грн., розірвання договору оренди та звільнення приміщення
за участю представників сторін:

прокурора - Горгуль Н.В., посвідчення № 016182 від 12.04.2013 року

позивача - Антонюк В.М., дов. № 03 від 12.-1.2015 року

відповідача - не з*явився

ВСТАНОВИВ:

Розглядається позовна вимога про стягнення з відповідача 3762,27 грн. заборгованості за договором оренди нерухомого майна № 2125-Н від 05 грудня 2005 року; розірвання договору оренди нерухомого майна № 2125-Н від 05 грудня 2005 року, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області та Суб*єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 та про зобов*язання Суб*єкта підприємницької діяльності - фізичну особу ОСОБА_1 звільнити нежитлове приміщення - кім. АДРЕСА_1, що знаходиться на балансі Харківського механічного технікуму ім. О.О. Морозова, та передати їх за актом прийому-передачі Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Харківській області.

Враховуючи, що заяв та клопотань представниками сторін не заявлено, суд починає розгляд справи по суті.

Прокурор у судовому засіданні підтримує заявлені позовні вимоги.

Представник позивача у судовому засіданні та у наданому письмовому поясненні просить суд припинити провадження у справі в частині розірвання договору оренди нерухомого майна № 2125-Н від 05 грудня 2005 року, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області та Суб*єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 та зобов*язання Суб*єкта підприємницької діяльності - фізичну особу ОСОБА_1 звільнити нежитлове приміщення - кім. АДРЕСА_1, що знаходиться на балансі Харківського механічного технікуму ім. О.О. Морозова, та передати їх за актом прийому-передачі Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Харківській області у зв*язку з відсутністю предмету спору. В частині стягнення з відповідача 3762,27 грн. заборгованості за договором оренди нерухомого майна № 2125-Н від 05 грудня 2005 року представник позивача наполягає на задоволенні.

Відповідач у судове засідання не з*явився, відзив на позовну заяву та документи на виконання ухвали суду про порушення провадження у справі суду не надав.

Разом з цим, 30 червня 2015 року до суду повернулася копія судової ухвали про порушення провадження у справі № 922/3019/14 з поштовою відміткою "відсутність адресата".

Судом на вказану у позовній заяві адресу відповідача - Суб*єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1: АДРЕСА_2 надсилались процесуальні документи, а прокурором - позовна заява.

У постанові пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Таким чином, суд вважає, що відповідач - Суб*єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1 належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення прокурора та повноважного представника позивача, судом встановлено наступне.

Відповідно до статті 36-1 Закону України "Про прокуратуру" підставою для представництва прокуратурою у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльність) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються між ними або з державою.

Згідно статті 2 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

У рішенні Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року №3-рп/99 по справі про офіційне тлумачення положень статті 2 Господарського процесуального кодексу України (пункт 2 резолютивної частини) під поняттям орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції в спірних відносинах, треба розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом представлені повноваження органу виконавчої влади. Господарський процесуальний кодекс України не обмежує прокурора в здійснення своєї діяльності принципом териториальності.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про Фонд державного майна України", фонд є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об'єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об'єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.

Основним завданням Фонду є захист майнових прав державних підприємств, установ та організацій, а також корпоративних прав держави на території України та за її межами; здійснення контролю у сфері організації та проведення приватизації державного майна, відчуження державного майна у випадках, встановлених законодавством, передачі державного майна в оренду та користування; повернення у державну власність державного майна, що було приватизоване, відчужене або вибуло з державної власності з порушенням законодавства; управління корпоративними правами держави, які перебувають у сфері його управління.

Прокуратурою Комінтернівського району міста Харкова виявлено порушення орендарем державного майна Суб*єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 додержання вимог Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Встановлено, що 05 грудня 2005 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області (позивачем, орендодавцем) та Суб*єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 (відповідачем, орендарем) укладено договір оренди №2125-Н.

Відповідно до пункту 1.1. договору оренди № 2125-Н орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платає користування окреме індивідуально визначене майно: нежитлове приміщення - кім. АДРЕСА_1 що знаходиться на балансі Харківського механічного технікуму ім. О.О. Морозова (балансоутримувач).

Вартість майна визначена згідно з незалежною оцінкою від 14 березня 2012 року складає 40 800,00 грн., яка узгоджена з орендарем - Суб*єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1.

Сторони визначили, що договір діє з моменту досягнення усіх істотних умов договору та з моменту прийняття об'єкту оренди за актом прийому передачі.

Згідно пункту 3.3. договору оренди № 2125-Н орендна плата перераховується орендарем щомісячно до 10 числа місяця наступного за звітним.

Відповідно до пункту 5.2. договору оренди № 2125-Н орендар зобов*язався своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Згідно пункту 2 статт 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до частини 2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Тобто вказаний договір станом на травень 2015 є діючим.

Частиною 3 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що орендар зобовязаний вносити орендну плату своєчасно та в повному обсязі

Згідно частини 3 статті 26 Закону України "Про оренду державного і комунального майна" на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути розірваний за рішенням господарського суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань.

З матеріалів справи вбачається, що Суб*єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 порушено істотні умови договору в частині своєчасного внесення орендної плати за надане в оренду приміщення.

Так, усупереч умовам договору оренди № 2125-Н відповідач належним чином розрахунок зі сплати орендної плати не проводив, внаслідок чого у Суб*єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 станом на травень 2015 року перед позивачем утворилася заборгованість за зазначеним договором з червня 2014 року по березень 2015 року в розмірі 3762,27 грн.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, статті 173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та статті 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору - стаття 611 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до статтей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, а відповідачем договірні зобов'язання виконані не в повному обсязі, і суд вимоги по стягненню прокурором та позивачем заборгованості, вважає обґрунтованими, законними, такими, що підлягають задоволенню.

Згідно статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря, він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених в договорі оренди.

Згідно статті 773 Цивільного кодексу України якщо наймач користується річчю, переданою йому у найм, не за її призначенням або з порушенням умов договору найму, наймодавець має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно до статті 782 наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Згідно статті 785 у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Станом на 01 червня 2014 року Суб*єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 повернуто орендовані приміщення, що підтверджується актом приймання-передавання.

Відповідно до частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо: 1) спір не підлягає вирішенню в господарських судах України; 1-1) відсутній предмет спору; 2) є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав; 4) позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом; 5) сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду; 6) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено діяльність суб'єкта господарювання, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; 7) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена господарським судом.

Пунктами 4.1. та 4.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26 грудня 2011 року №18 передбачено, що припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи. Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині розірвання договору оренди нерухомого майна № 2125-Н від 05 грудня 2005 року, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області та Суб*єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 та зобов*язання Суб*єкта підприємницької діяльності - фізичну особу ОСОБА_1 звільнити нежитлове приміщення - кім. АДРЕСА_1, що знаходиться на балансі Харківського механічного технікуму ім. О.О. Морозова, та передати їх за актом прийому-передачі Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Харківській області провадження у справі припинити, у зв*язку з відсутністю предмета спору.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 49 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 124, 129 Конституції України, статтями 530, 773, 782, 783, 785 Цивільного кодексу України, статтями 10, 17, 18, 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", статтями 1, 4, 12, 22, 33-34, 38, 43, 47-49, 75, пунктом 1-1 статті 80, статтями 82-85, Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Суб*єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Державного бюджету (стягувач Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області), на УК Ленінський/22080200, код ЄДРПОУ УДКСУ: 37999696, номер рахунку: 0006, МФО 851011) 3762,27 грн. заборгованості за договором оренди нерухомого майна № 2125-Н від 05 грудня 2005 року за період з червня 2014 року по березень 2015 року.

Стягнути з Суб*єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби у Дзержинському районі м. Харкова, вул. Бакуліна, 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувач - Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) 1827,00 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині заявлених позовних вимог провадження у справі припинити.

Повне рішення складено 16.07.2015 р.

Суддя П.В. Хотенець