РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2015Справа №910/13635/15
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

до спільного українсько-латвійського підприємства "Хімімпекс" (товариство з обмеженою відповідальністю)

про стягнення 3 379,79 грн.

Представники сторін:

від позивача: Клименко Н.С. - представник за довіреністю № 179/10 від 03.09.2014 року;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" до спільного українсько-латвійського підприємства "Хімімпекс" (товариство з обмеженою відповідальністю) про стягнення 3 379,79 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28.04.2014 року між ним та спільним українсько-латвійським підприємством "Хімімпекс" (товариство з обмеженою відповідальністю) укладено договір №53-129-09-14-00111.

Відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо поставки продукції, згідно умов договору поставки.

У зв'язку з чим, позивач звернувся в суд з вимогою про стягнення з відповідача неустойки (пені) в розмірі 3 379,79 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 29.05.2015 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 16.06.2015 року.

В судове засідання 16.06.2015 року представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 29.05.2015 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 018.

Представники позивача виконали вимоги ухвали суду від 29.05.2015 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 16.06.2015 року розгляд справи відкладено на 20.07.2015 року.

В судове засідання 20.07.2015 року представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 29.05.2015 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 010, але 17.07.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва подав відзив на позовну заяву.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

28.04.2014 року між державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" (покупець) та спільним українсько-латвійським підприємством "Хімімпекс" (товариство з обмеженою відповідальністю) (постачальник) укладено договір поставки №53-129-09-14-00111.

Відповідно до п.1.1 договору, постачальник зобов'язується в порядку і на умовах, визначених у договорі, поставити антрацит (далі - продукція) для потреб ВП «Запорізька АЕС» та ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом», а покупець зобов'язується в порядку і на умовах, визначених у договорі, прийнята і оплатити продукцію.

Найменування, одиниці виміру і загальна кількість продукції, її номенклатура, ціна і строк поставки, зазначено в специфікаціях (далі - «специфікації»), які є невід'ємною частиною договору (п.1.2 договору).

Відповідно до п. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2014 р., а в частині оплати за поставлену продукцію, до повного розрахунку. Стосовно виконання гарантійних зобов'язань постачальника, передбачених договором, договір діє до закінчення терміну дії гарантії на продукцію (п.10.1 договору).

Згідно з п.10.3 договору, закінчення терміну дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії терміну цього договору, та виконання діючих зобов'язань.

Сума договору складає 341 271,82 грн., у тому числі ПДВ 20% - 56 878,64 грн. (п.3.1 договору).

Ціна за кожну одиницю продукції встановлена в національній валюті України і зазначена в специфікаціях (п.3.2 договору).

Пунктом 5.2 договору передбачено, що поставка продукції згідно специфікацій здійснюється на умовах DDP - ВП АЕС (ВП СГ) ДП НАЕК «Енергоатом» (далі - «вантажоодержувач») згідно Інкотермс 2000. Постачальник не пізніше, ніж за три дні до відвантаження продукції, письмово повідомляє покупця про заплановану дату поставки продукції із зазначенням номенклатури та вартості партії продукції, що поставляється.

Датою поставки вважається дата видаткової накладної на продукцію, що підтверджує надходження продукції на склад вантажоодержувача (п.5.4 договору).

Відповідно до п.5.1 договору, строк поставки продукції зазначений в специфікаціях. Допускається поставка партіями.

Так, сторонами підписано дві специфікації до договору, а саме:

- № 1 на загальну суму 274 348,80 грн.;

- № 2 на загальну суму 66 923,02 грн.

Відповідно до вищезазначених специфікацій строком поставки є: протягом 30 днів з дати укладання договору.

Оскільки, договір поставки укладено 28.04.2014 року, то останнім днем поставки є 28.05.2014 року.

З матеріалів справа вбачається, що поставка товару відбулася з простроченням, а саме:

- 10.06.2014 року на суму 66 923,02 грн., відповідно до видаткової накладної №РН-0000236 від 10.06.2014 року;

- 22.06.2014 року на суму 103 067,10 грн., відповідно до видаткової накладної №РН-0000270 від 22.06.2014 року.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти позову та зазначає, що 13.05.2014 року ПП НТВКФ «ВУГЛЕХІМПОСТАЧАННЯ» направило спільному українсько-латвійському підприємству «Хімімпекс» (ТОВ) лист з повідомлення про неможливість виконання зобов'язання щодо поставки відповідачу антрациту-фільтранту у визначений договором строк у зв'язку із надзвичайною ситуацією, яка склалася у Луганській області.

На виконання п.8.2 договору, відповідачем 13.05.2014р. направлений на адресу позивача лист вих. № 469/05 з повідомленням про настання обставин непереборної сили (наявні перебої по виробництву антрациту-фільтранту, гідро антрациту та доставкою його до місць призначення у зв'язку із нестабільною обстановкою на Сході України) та проханням збільшити термін відвантаження товару за договором поставки. Згідно листа № 4868/41 від 22.05.2014 року «ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Атомкомплект» звернення СУЛП «Хімімпекс» (ТОВ) взято до розгляду та погодження.

На підтвердження факту виникнення форс-мажорних обставин відповідачем надано лист ПП НТВКФ «ВУГЛЕХІМПОСТАЧАННЯ» вих. № 03/06 від 03.06.2014 року в якому повідомлено про те, що у зв'язку із форс-мажорними обставинами (проведенням антитерорисгичної операції) на Південному Сході України у підприємства немає можливості своєчасно виконувати свої договірні зобов'язання. Тому, ПП НТВКФ «ВУГЛЕХІМПОСТАЧАННЯ» висловлено прохання перенести строки відвантаження антрациту-фільтранту. А також, надано довідку Хрустальненської селищної ради від 03.06.2014 року про те, що у зв'язку з проведенням антитерорисгичної операції на території селища призупинена діяльність промислових підприємств, зокрема і ПП НТВКФ «ВУГЛЕХІМПОСТАЧАННЯ». Також, було повідомлено, що по закінченню АТО підприємства планують повернутися до виробничої діяльності та виконання пов'язаних із їх діяльністю договорів.

Відповідно до п.8.1 договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо).

Сторона, що не може виконувати зобов'язання за договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 10 днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону в письмовій формі (р.8.2 договору).

Пунктом 8.3 договору передбачено, що виникнення обставин непереборної сили та строк їх дії підтверджується висновком Торгово-Промислової Палати України чи іншою довідкою, процесуальними документами, виданими компетентними органами.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Війна або військові дії не були оголошені в Україні у встановленому законом порядку. Фактично відповідно Указу Президента України була розпочата антитерористична операція (АТО), яка не являється війною або військовими діями.

Указом Президента України N 405/2014 від 14.04.2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13.04.2014 року "Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України N 1053-р від 30.10.2014 року було затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція. Але, розпорядженням Кабінету Міністрів України N 1079-р від 05.11.2014 р. було зупинено розпорядження Кабінету Міністрів України N 1053-р від 30.10.2014 р.

Таким чином, перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, не визначений.

Відповідно до листа Міністерства Юстиції України № 6602-0-26-14/8.1 від 30.05.2014 р., за загальним правилом під "форс-мажором" розуміється виникнення надзвичайних і невідворотних обставин, у тому числі обставин непереборної сили, результатом яких є невиконання зобов'язань однією із сторін.

Таким чином, сторони мають право самостійно визначити у договорі, що саме вони відносять до форс-мажору. Зокрема, визначити, які обставини є форс-мажором і суб'єктів, що мають його підтверджувати.

Відповідно до Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" завданнями торгово-промислових палат є, зокрема, подання практичної допомоги підприємцям у проведенні торговельно-економічних операцій на внутрішньому та зовнішньому ринках.

Так, Торгово-промислова палата України засвідчує обставини форс-мажору відповідно до умов зовнішньоторговельних угод і міжнародних договорів України, а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні; засвідчує форс-мажорні обставини відповідно до умов договорів за зверненнями суб'єктів господарської діяльності, що здійснюють будівництво житла (замовників, забудовників) (частина 3 статті 14 вказаного Закону).

Крім того, Торгово-промислова палата здійснює виконання інших завдань, передбачених її статутом (частина друга ст. 3 цього Закону).

Як вбачається з листа Торгово-промислової палати від 30.05.2014 р. N 1362/-05-5, Торгово-промислова палата (далі - ТПП) засвідчує форс-мажорні обставини відповідно до умов договорів (контрактів) на підставі чинного законодавства України, Методики про порядок засвідчення Торгово-промисловою палатою України форс-мажорних обставин.

До ТПП зацікавлена сторона договору (контракту) подає письмову заяву, підписану її керівником. Заява прописується у довільній формі. В заяві вказуються початок виникнення подій (які віднесені в контракті/договорі до форс-мажорних обставин), період дії цих обставин та їх наслідки. Також у заяві вказується, які зобов'язання за договором не можуть бути виконані внаслідок настання форс-мажорних обставин, та контактна інформація для зворотного зв'язку.

До заяви додаються такі документи: належним чином засвідчена копія договору (контракту) з усіма додатками (змінами та доповненнями, якщо вони були). У ньому мають бути вказані обставини, що звільняють сторони від відповідальності, перераховані події, які сторони погодилися вважати форс-мажорними, вказані органи країн, що підтверджують факт настання обставин форс-мажору; інформація про обсяг виконаних (або невиконаних) зобов'язань по договору (контракту); документи компетентних державних органів, що підтверджують настання події.

За результатами розгляду документів ТПП видає сертифікат (висновок) про форс-мажорні обставини. Сертифікат (висновок) про форс-мажорні обставини - це документ установленої форми, який є підтвердженням настання форс-мажорних обставин на території України, виданий ТПП згідно з нормами чинного законодавства.

Сертифікат (висновок) видається заявнику на бланку ТПП. У сертифікаті (висновку) вказуються сторони контракту (договору), дата його укладення, місце, час, період (якщо це можливо вказати на дату звернення), протягом якого мали місце надзвичайні та невідворотні події.

Сертифікат (висновок) підписується Президентом ТПП, Першим віце-президентом або Віце-президентами. На сертифікаті (висновку) ставиться печатка ТПП.

Сертифікат видається по кожному контракту (договору) окремо українською (або іноземною) мовою за бажанням заявника. Копії виданих сертифікатів (висновків) та документів, на підставі яких вони були видані, зберігаються у департаменті юридичного забезпечення протягом 3-х років.

У звязку з вищезазначеним, в суду відсутні підстави для визнання зазначених відповідачем обставин форс-мажорними.

У зв'язку з простроченням виконання зобов'язань по договору, позивач відповідно до п.7.2 договору нарахував позивачу пеню в розмірі 3 379,79 грн.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1, 2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до п. 7.2 договору, за порушення строку поставки продукції за договором постачальник зобов'язаний сплатити покупцю пеню в розмірі 0,1% вартості не поставленої в строк продукції за кожний день прострочення, але не більше 30% вартості несвоєчасно поставленої продукції.

Абзацом 3 ч.2 статті 231 ГК України передбачено, що у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення.

Згідно з п. 2.2 постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17 грудня 2013 року, господарським судам необхідно мати на увазі, що штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 ГК України, застосовується за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Відповідно до видаткової накладної №РН-0000236 від 10.06.2014 року на суму 66 923,02 грн. прострочено строк поставки продукції за період з 29.05.2014 року по 10.06.2014 року.

По видатковій накладній №РН-0000270 від 22.06.2014 року на суму 103 067,10 грн. прострочено строк поставки з 29.05.2014 року по 22.06.2014 року.

Нарахування пені здійснюється без врахування останнього дня прострочення (10.06.2014 року та 22.06.2014 року).

Розрахунок пені:

66 923,02 грн.* 0,1% * 12 днів = 803,08 грн.;

103 067,10 грн. * 0,1% * 24 дні = 2 473,61 грн.

Таким чином, загальний розмір пені за перерахунком суду становить 3 276,69 грн.

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені підлягають частковому задоволенню в розмірі 3 276,69 грн.

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 103,10 грн. не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 с. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з спільного українсько-латвійського підприємства "Хімімпекс" (товариство з обмеженою відповідальністю) (01103, місто Київ, вулиця Кіквідзе, будинок 18 А, ) на користь державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, ) пеню в розмірі 3 276 (три тисячі двісті сімдесят шість) грн. 69 коп., та судовий збір в розмірі 1 771 (одна тисяча сімсот сімдесят одна) грн. 28 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 23.07.2015 року.

Суддя С.М. Мудрий