ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2015 р. Справа № 923/733/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Соловйова К.В., при секретарі Зуденко Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонська виробничо-будівельна компанія", м. Херсон,

до Державного підприємства "Геройське дослідно-промислове підприємство", с.Геройське Голопристанського району Херсонської області,

про стягнення 106 012,13 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - Сонько В.В., адвокат, договір від 07.05.2015р. про надання послуг адвоката, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 385, довіреність від 19.05.2015р.;

від відповідача - не прибув.

Обставини справи: провадження у справі порушено за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонська виробничо-будівельна компанія" (позивач) до Державного підприємства "Геройське дослідно-промислове підприємство" (відповідач) про стягнення 106 012,13 грн., з яких 28 278,51 грн. пені, 75 409,36 грн. інфляційних збитків, 2 324,26 грн. річних (3 %), на підставі ст. 193, ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 530, 625 Цивільного кодексу України, у зв'язку із невиконанням відповідачем зобов'язань щодо передачі позивачеві солі врожаю 2014 року за договором купівлі-продажу солі майбутнього врожаю № 7/03-14 від 04.04.2014р. Представник позивача в судовому засіданні 14.07.2015р. підтримав позовні вимоги в повному обсязі, з зазначених у позовній заяві підстав.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, згідно з яким проти позову заперечує частково, стверджуючи про відсутність підстав для нарахування відповідачеві пені за порушення негрошового зобов'язання, пов'язаного з поставкою товару, з підстав відсутності у відповідача такого зобов'язання перед позивачем у період нарахування даної пені, а також, про відсутність підстав для нарахування відповідачеві раніше ніж з 15.04.2015р. інфляційних втрат та річних за прострочення виконання грошового зобов`язання. Крім того, у відзиві вказано про відсутність належних доказів надання послуг, які передбачені договором від 07.05.2015р. про надання послуг адвоката.

В судовому засіданні 23.06.2015р. було оголошено перерву до 14.07.2015р. 10-00 год.

Будь-яких заяв або клопотань сторін щодо судового засідання 14.07.2015р. до суду не надходило.

Відповідно до ст. 77 ГПК України неявка представника сторони у судове засідання є підставою для відкладення розгляду справи у разі, якщо за його відсутності неможливо розглянути певну справу. Неявка представника відповідача не унеможливлює розгляд справи № 923/733/15. Суд не визнавав обов'язковою явку представників сторін в судове засідання 14.07.2015р. Розгляд справи за відсутності представника відповідача, при тому, що відповідача було належним чином повідомлено судом про місце та час розгляду справи, що підтверджується протоколом судового засідання від 23.06.2015р. (а.с.62), не є порушенням процесуальних прав відповідача.

Після закінчення розгляду справи в судовому засіданні 14.07.2015р., відповідно до ст.85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача суд -

в с т а н о в и в:

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 10.02.2015р. у справі №923/1885/14 за позовом ТОВ "Херсонська виробничо-будівельна компанія" до Державного підприємства "Геройське дослідно-промислове підприємство" з вимогами про стягнення 334 781,07 грн., у зв'язку із невиконанням відповідачем у 2014 році зобов'язань за договором купівлі-продажу солі майбутнього врожаю № 7/03-14 від 04.04.2014р., задоволено позовні вимоги в повному обсязі та стягнуто з Державного підприємства "Геройське дослідно-промислове підприємство" на користь ТОВ "Херсонська виробничо-будівельна компанія" 304 070,00 грн. основного боргу (попередньої оплати за непоставлений товар), 21 284,90 грн. штрафу, 18 244,20 грн. пені, 6871,98 грн. компенсації по сплаті судового збору, 8 038,00 грн. компенсації по оплаті послуг адвоката.

Законність та обґрунтованість рішення господарського суду Херсонської області від 10.02.2015р. у справі № 923/1885/14 підтверджено постановою Одеського апеляційного господарського суду від 15.04.2015р. у справі № 923/1885/14, що слідує з матеріалів даної, № 923/733/15, справи (а.с.25-29), не заперечується її сторонами.

Таким чином, рішення господарського суду Херсонської області від 10.02.2015р. у справі № 923/1885/14 набрало законної сили з 15.04.2015р.

У справі № 923/733/15 суд, на підставі наведеної норми з ст. 35 ГПК України, приймає встановлені рішенням господарського суду Херсонської області від 10.02.2015р. у справі № 923/1885/14 наступні факти: "Товариство з обмеженою відповідальністю "Херсонська виробничо-будівельна компанія" (позивач) та Державне підприємство "Геройське дослідно-промислове підприємство" (відповідач) 04.04.2014р. уклали між собою договір купівлі - продажу солі майбутнього врожаю № 7/03-14, на умовах якого відповідач зобов'язався передати у власність позивача усю сіль морську осадну (навалом), яка буде вирощена та видобута відповідачем у 2014-2018рр, за ціною 250,00 грн. за 1 тону (з ПДВ), за винятком певної кількості солі врожаю 2014 року, а позивач, зобов'язався щомісячно, починаючи з квітня 2014 року здійснювати попередню оплату вартості цього товару, в узгодженому між позивачем та відповідачем розмірі, але не більш ніж 150 000,00 грн., щомісяця. Згідно з п.2, п.5.1. та п.7.1. цього договору сіль передається (відвантажується) позивачу партіями, на підставі накладних (актів прийому - передачі), протягом десяти днів після закінчення видобутку солі, але, не пізніше 01 грудня кожного поточного року протягом періоду дії договору, на умовах самовивозу. Згідно з п. 6.4. цього договору остаточний розрахунок за товар (сіль врожаю певного року) здійснюється до 31 грудня кожного поточного року протягом періоду дії договору.

На виконання умов договору позивач здійснив у 2014 року попередню оплату товару, у загальній сумі 304 070,00 грн.

Відповідач не передав позивачеві будь-яку кількість товару на умовах договору та, у відповідь на лист-вимогу позивача від 24.11.2014р. № 24/11-2 про передачу товару, листом від 11.12.2014р. № 11-12/14, повідомив позивачу про відсутність у відповідача передбаченого договором товару, оскільки цей товар (всю сіль врожаю 2014 року) вже реалізовано відповідачем".

Додатково суд зазначає про те, що вказані встановлені судом при розгляді справи № 923/1885/14 факти підтверджуються й матеріалами даної, № 923/733/15, справи та не заперечується сторонами у справі № 923/733/15.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ч. 3 ст. 693 Цивільного кодексу України на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України, від дня коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення покупцеві суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Згідно з п. 6.5. договору купівлі-продажу солі майбутнього врожаю № 7/03-14 від 04.04.2014р. передбачено, що при відмові передати сіль в кількості та в строки, які визначено цим договором, відповідач зобов'язаний повернути позивачеві кошти за непоставлену позивачеві сіль.

Вимога покупця про повернення передплати на підставі ч. 2 ст.693 Цивільного кодексу України є вимогою на підставі норми матеріального права (матеріального закону), обґрунтованою матеріальним змістом. Дана вимога є обґрунтованою таким належним змістом з 01.12.2014р., оскільки до цієї дати відповідач був зобов'язаний передати позивачеві сіль врожаю 2014 року, але не виконав це зобов'язання.

На підставі п. 6.5. договору купівлі-продажу солі майбутнього врожаю № 7/03-14 від 04.04.2014р., у зв'язку із невиконанням вказаного негрошового зобов'язання (з передачі товару) перед позивачем, у відповідача виникло перед позивачем грошове зобов'язання з повернення позивачу 304 070,00 грн., отриманих від позивача за цей товар.

Це грошове зобов'язання виникло у відповідача з 01.12.2014р. та до теперішнього часу не виконано.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язанний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також річні (3 %) від простроченої суми, якщо інший розмір річних не встановлено договором.

Нарахування втрат від інфляції та річних (3 %) згідно ст.625 Цивільного кодексу України є засобом захисту інтересів кредитора від знецінення грошей з часом. Беручи до уваги таку їхню природу, суд дійшов висновку про обґрунтованість вчинення позивачем таких нарахувань саме з 01.12.2014р. Дата, з якою визначається обґрунтованість матеріальним змістом вимоги про повернення коштів, є визначальною для початку нарахувань відсотків річних та втрат від інфляції, а не дата набрання законної сили рішенням від 10.02.2015р. у справі № 923/1885/14 (судове рішення містить лише правову оцінку (висновок) суду про обґрунтованість вимоги матеріальним змістом, сама ж вимога обґрунтована з певної дати - з 01.12.2014р. на підставі змісту норм закону та положень договору).

Судом перевірено виконаний позивачем розрахунок 75 409,36 грн. інфляційних збитків, за період з 01.03.2015р. по 30.04.2015р., та встановлено, що цей розрахунок не містить арифметичних помилок, є методологічно правильним (виконаним згідно положень п.3.1.-3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", з урахуванням листа Верховного суду України від 03.04.1997р. № 62-97р "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ") та відповідає фактичним обставинам справи.

При перевірці виконаного позивачем розрахунку 2 324,26 грн. річних (3 %), які нараховані з 28.02.2015р. по 01.06.2015р., суд встановив, що позивачем невірно визначено та застосовано при розрахунку тривалість періоду часу з 28.02.2015р. по 01.06.2015р., як 93 дні, замість правильного 94 дні (1 день - 28.02.2015р., 31 день у березні 2015 року, 30 днів у квітні 2015 року, 31 день у травні 2015 року та 1 день - 01.06.2015р.). Проте, вказане, об'єктивно, призвело до заниження, а не до завищення, розміру заявлених до стягнення річних, проти їхнього реального розміру.

Судом здійснений розрахунок суми річних (3 %), у зв'язку з простроченням виконання відповідачем в період з 28.02.2015р. по 01.06.2015р. грошового зобов'язання в розмірі 304 070,00 грн.

За результатами цього розрахунку встановлено, що річні за період з 28.02.2015р. по 01.06.2015р., включно, тривалістю 94 дні, на суму заборгованості у розмірі 304 070,00 грн. складають 2 349,25 грн.

2 349,25 грн. = ((304 070,00 грн. х 94 днів х 3 %) /100 %) / 365 днів

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача 28 278,51 грн. пені, у зв'язку з простроченням виконання відповідачем в період з 28.02.2015р. по 01.06.2015р. грошового зобов'язання в розмірі 304 070,00 грн., суд вважає за необхідне вказати наступне.

Згідно з ст. 610 та ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України при порушенні, зокрема, господарського зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектору економіки, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, якщо інше передбачено законом чи договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Позивач, подавши наприкінці грудня 2014 року позов, за яким було порушено провадження у справі № 923/1885/14 (дата подання позову визначена, виходячи з дати ухвали суду про порушення справи № 923/1885/14, яку вказано за текстом рішення суду від 10.02.2015р. у справі № 923/1885/14 (а.с.22-24)), скористався наданим позивачеві (як покупцю товару) ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України правом вимоги до відповідача щодо повернення відповідачем суми попередньої оплати солі, що мала бути поставлена в 2014 році на умовах договору № 7/03-14 від 04.04.2014р. За таких обставин, з поданням вказаного позову позивач, фактично, звільнив відповідача від обов'язку поставити позивачеві сіль врожаю 2014 року. Відтак, у відповідача припинилося негрошове зобов'язання за договором купівлі-продажу солі майбутнього врожаю № 7/03-14 від 04.04.2014р. щодо поставки позивачеві товару вартістю 304 070,00 грн.

З абз. 3 ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України слідує, що передбачена цією нормою пеня застосовується лише за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Під час розгляду справи відповідачем не надано доказів сплати на користь позивача 75 409,36 грн. інфляційних збитків, 2 324,26 грн. річних (3 %) та 28 278,51 грн. пені.

Відповідно до ч. 2 ст.43, ч. 2 ст. 22 ГПК України сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення поданими суду доказами, мають право брати участь у судових засіданнях, подавати докази та заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення з усіх питань, що виникають у ході судового процесу. Згідно з ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами та вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

В контексті наведених прав та обов'язків сторін, суд зазначає про те, що за станом на 14.07.2015р. (дату судового засідання) відповідачем не надано суду доказів порушення справи про банкрутство відповідача.

За вказаних встановлених судом фактичних обставин та на підставі наведених правових норм позовні вимоги про стягнення з відповідача 75 409,36 грн. інфляційних збитків та 2 324,26 грн. річних (3 %) підлягають задоволенню в повному обсязі, а позовні вимоги про стягнення з відповідача 28 278,51 грн. пені, на підставі абз. 3 ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, не підлягають задоволенню. У задоволенні позовних вимог про стягнення 28 278,51 грн. пені має бути відмовлено в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позов задовольняється на 73,32 %.

73,32 % = ((77 733,62 грн. (розмір задоволених позовних вимог) / (106 012,13 грн. (розмір заявлених позовних вимог)) х 100 %

У зв'язку із цим 73,32 % або 1554,56 грн. судового збору покладається на відповідача, решта - на позивача.

Згідно з ч. 5 ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за послуги адвоката, покладаються при частковому задоволенні позову на обидві сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню на 73,32 %, то на відповідача має бути покладено 73,32 % розміру витрат на оплату послуг адвоката, що складає 5 893,46 грн.

Сплату позивачем 8 038,00 грн. за послуги адвоката передбачено договором від 07.05.2015р. про надання послуг адвоката, який укладений між позивачем та адвокатським об'єднанням "Консул", в особі керуючого партнера цього об'єднання Сонька В.В. Додатком до цього договору є "Розрахунок вартості послуг адвоката", згідно з яким вартість передбачених договором послуг адвоката складає, саме, 8038,00 грн. За висновком суду встановлений договором розмір оплати адвокатських послуг не є неспіврозмірним (завищеним) стосовно адвокатських послуг (як передбачених договором, так, і фактично наданих). При цьому, суд зазначає, що послуги адвоката, вартість яких встановлено договором, включають у себе не лише послуги з підготовки позову та забезпечення представництва інтересів позивача у місцевому господарському суду, а й підготовку апеляційної скарги та забезпечення представництва інтересів позивача на інших стадіях судового розгляду (зокрема, в апеляційному господарському суді). Згідно ж п. 5 цього договору позивач зобов'язаний здійснити попередню оплату таких послуг.

Факт оплати позивачем повної вартості цих послуг підтверджується платіжним дорученням від 13.05.2015р. № 3704.

Згідно виписки від 09.04.2015р. з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців керівником адвокатського об'єднання "Консул" є Сонько В.В.

Предметом договору від 07.05.2015р. про надання послуг адвоката є надання позивачеві адвокатським об'єднанням "Консул" послуг з підготовки матеріалів, представництва і захисту інтересів позивача у господарському суді по справі за позовом до ДП "Геройське дослідно-промислове підприємство" про стягнення пені, інфляційних збитків та річних (3 %) у загальні сумі 106 012,13 грн., за договором купівлі-продажу солі майбутнього врожаю № 7/03-14 від 04.04.2014р.

У справі доведено надання адвокатом Сонько В.В. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 385, довіреність позивача від 19.05.2015р.) адвокатських послуг позивачеві по підготовці матеріалів відповідної позовної заяви: адвокатом засвідчено копії доданих до позовної заяви документів та виконано розрахунки заявлених до стягнення з відповідача сум пені, інфляційних збитків та річних (для виконання цих розрахунків об'єктивно є необхідним попереднє вивчення та опрацювання матеріалів позовної заяви). Адвокат Сонько В.В. брав участь у судовому засіданні 14.07.2015р.

Таким чином, при підготовці позову, за яким порушено провадження у даній справі, та при розгляді в суді даної справи адвокатські послуги були надані позивачеві, саме, адвокатом, й позивачем було здійснено належну оплату цих послуг, згідно відповідного договору.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Геройське дослідно-промислове підприємство" (місцезнаходження: 75620, Херсонська обл., Голопристанський район, с.Геройське; ідентифікаційний код юридичної особи 00383604) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонська виробничо-будівельна компанія" (місцезнаходження: 73000, м. Херсон, вул. Червонопрапорна, буд.104; ідентифікаційний код юридичної особи 33929723) 75 409 (сімдесят п'ять тисяч чотириста дев'ять) грн. 36 коп. інфляційних збитків, 2 324 (дві тисячі триста двадцять чотири) грн. 26 коп. річних, 1 554 (одна тисяча п'ятсот п'ятдесят чотири) грн. 56 коп. компенсації по сплаті судового збору та 5 893 (п'ять тисяч вісімсот дев'яносто три) грн. 46 коп. компенсації по оплаті послуг адвоката.

3. Відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення 28 278,51 грн. пені.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 23.07.2015р.

Суддя К.В. Соловйов