ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2015 р. Справа № 922/2560/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Сіверін В. І., суддя Терещенко О.І. , суддя Бондаренко В.П.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивач - прокурор - Зливка К.О., службове посвідчення від 06.12.2012р. №013773;

1-го відповідач -Маринушкіної Л.В., за довіреністю від 24.12.2014р. №08-11/4670/2-14;

2-го відповідач - Фоміна Р.Б., за довіреністю від 19.05.2015р. №2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Заступника прокурора Харківської області (вх. № 3355Х/1-18)

на рішення господарського суду Харківської області від 27.05.2015р.

у справі №922/2560/15

за позовом Заступника прокурора Київського району м. Харкова, м. Харків

до 1.Харківської міської ради, м. Харків

2. ОК "ЖБК "Легенда", м. Харків

про зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 27.05.2015р. у справі №922/2560/15 (суддя Калініченко Н.В.) в задоволенні позову Заступника прокурора Київського району м. Харкова до Харківської міської ради та ОК "ЖБК "Легенда" про зобов'язання вчинити певні дії відмовлено. Оскаржуване рішення місцевого господарського суду, з посиланням на статтю 267 Цивільного кодексу України мотивоване тим, що прокурор звернувся з відповідним позовом до господарського суду першої інстанції після спливу встановленого трирічного строку позовної давності.

Заступник прокурора Харківської області з рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Харківської області від 27.05.2015р. у справі №922/2560/15 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування своєї правової позиції зазначає, що місцевим господарським судом при винесенні оскаржуваного рішення, в порушення статті 4-7 ГПК України не досліджено усіх обставин справи та неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що господарський суд першої інстанції неправильно застосував до спірних правовідносин статтю 267 Цивільного кодексу України, оскільки факт присутності прокурора міста Харкова на пленарному засіданні сесії Харківської міської ради не може слугувати підставою для початку перебігу строку позовної давності та обізнаності щодо існуючих порушень.

Крім того, зазначає, що органам прокуратури стало відомо про те, що Харківська міська рада при прийнятті спірного рішення була зобов'язана з'ясувати правовий статус, мету та підстави створення ОК «ЖБК «Легенда» відповідно до ЖК та Примірного статуту, лише 17.04.2014р., тобто після прийняття постанови Верховним судом України.

Автоматизованою системою документообігу Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу (справу) призначено для розгляду судді-доповідачу Терещенко О.І.

Розпорядженням секретаря першої судової палати Харківського апеляційного господарського суду, для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Сіверін В.І., суддя Терещенко О.І., суддя Бондаренко В.П.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 19.06.2015р. (колегія суддів у складі: головуючий суддя Сіверін В.І., суддя Терещенко О.І., суддя Бондаренко В.П.) прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 14.07.2015р.

13.07.2015р. на адресу суду від представника 2-го відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін. (вх.№10574).

14.07.2015р. на адресу суду від представника 1-го відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги. (вх.10593).

У судовому засіданні 14.07.2015р. прокурор підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити.

Представник 1-го відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, з підстав наведених у відзиві на апеляційну скаргу.

Представник 2-го відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення апелянта, представників 1-го та 2-го відповідачів, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 грудня 2008 р. 29 сесія Харківської міської ради 5 скликання прийняла рішення № 350/08 "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об'єктів містобудування".

Прокуратурою Київського району при проведенні перевірки встановлено, що п. 60.3 додатку 1 до рішення 29 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 24.12.2008 року "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об'єктів містобудування" від 24.12.2008 № 350/08 ОК "ЖБК "Легенда" надано у власність земельну ділянку (кадастровий номер :13:009:0028), яка належала територіальній громаді м. Харкова, за рахунок земель житлової та громадської забудови, площею 1, 2712 га для будівництва та подальшої експлуатації житлової забудови по вул. Героїв Праці (в районі зупинки трамваю "Зона відпочинку").

За матеріалами справи, зазначене рішення було направлено 1-м відповідачем на адресу прокурора міста Харкова листом № 08-4/25/2-09 від 13.01.2009 р.

19.06.2009р. Управлінням Держкомзему у м. Харкові ОК "ЖБК "Легенда" видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 492652, який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею.

У квітні 2015 року прокурор звернувся до господарського суду Харківської області з позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати п. 60.3 додатку 1 до рішення 29 сесії Харківської міської ради 5 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об'єктів містобудування" від 24 грудня 2008 року № 350/08; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 492652, зареєстрований в управлінні Державного земельного агентства у місті Харкові; зобов'язати Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив "Легенда" передати, а Харківську міську раду прийняти земельну ділянку площею 1, 2712 га з кадастровим номером :13:009:0028, про що скласти акт прийому - передачі. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що рішення 29 сесії Харківської міської ради 5 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об'єктів містобудування" від 24.12.2008 р. № 350/08 прийнято усупереч вимогам ст. 41 Земельного кодексу України, ст.ст. 133, 135, 137 Житлового кодексу УРСР та Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30.04.1985 р. № 186.

27.05.2015р. господарським судом Харківської області прийнято оскаржуване рішення, з підстав наведених вище.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до приписів статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого права.

Приписами статті 257 Цивільного кодексу України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п. 1.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 29.05.2013 р. № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», що позовна давність, за визначенням статті 256 Цивільного кодексу України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, позовна давність є інститутом цивільного права і може застосовуватися виключно до вимог зі спорів, що виникають у цивільних відносинах, визначених у частині першій статті 1 ЦК України, та у господарських відносинах (стаття 3 Господарського кодексу України, далі - ГК України). Водночас необхідно мати на увазі, що, оскільки закон (пункт 10 частини другої статті 16, стаття 21 ЦК України, абзац третій частини другої статті 20 ГК України) визначає визнання недійсними актів державних та інших органів, що суперечать законодавству і порушують права та законні інтереси осіб, як спосіб захисту цивільних прав, то до позовних заяв юридичних осіб і зазначених громадян про визнання недійсними таких актів застосовується загальна позовна давність.

За загальним правилом, норми про позовну давність поширюються на всі цивільні правовідносини, у тому числі і на ті, що виникли за участю держави та її адміністративно-територіальних утворень як суб'єктів цивільних прав.

Спеціальні строки позовної давності встановлено законодавчими актами для окремих видів вимог. Отже, якщо для даного виду вимог не передбачено спеціального строку позовної давності, до неї має застосовуватися загальний строк, тобто 3 роки.

Пунктом 1 статті 261 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об'єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

Пунктом 4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 29.05.2013 р. № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» закріплено, що початок перебігу позовної давності визначається за правилами статті 261 ЦК України. У разі коли згідно із законом позивачем у справі виступає прокурор (частина друга статті 29 ГПК), позовна давність обчислюється від дня, коли про порушення або про особу, яка його допустила, довідався або мав довідатися відповідний прокурор.

Матеріали справи свідчать про обізнаність прокуратури міста Харкова про прийняте рішення «Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об'єктів містобудування», оскільки на пленарному засіданні сесії Харківської міської ради від 24.12.2008р. був присутній прокурор міста Харкова Попович Є.М.

Крім того, в постанові Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 29.10.2014 р. № 6-152цс14 зазначено, що норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб'єктивних прав, відтак, обов'язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. Оскільки позивач, як юридична особа, набуває та здійснює свої права і обов'язки через свої органи, то його обізнаність про порушення його прав або можливість такої обізнаності слід розглядати через призму обізнаності його органів та інших осіб, до повноважень яких належав контроль у сфері земельних відносин.

Відповідно до ст. 111-28 ГПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

А тому, місцевий господарський суд дійшов вірних висновків про те, що інші органи прокуратури були обізнаними про прийняття спірного рішення, оскільки відповідно до приписів статті 6 Закону України «Про прокуратуру» вони становлять єдину централізовану систему, яку очолює Генеральний прокурор України, з підпорядкуванням нижчестоящих прокурорів вищестоящим.

Також, як вже зазначалось вище, спірне рішення було направлено 1-м відповідачем на адресу прокуратури міста Харкова 13.01.2009р.

А тому, посилання апелянта про те, що він дізнався про незаконний продаж земельної ділянки під час проведення перевірки в 2015 році є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Відповідна правова позиція визначена у постанові Верховного Суду України № 3- 23гс14 від 27.05.2014 р., відповідно до якої Верховний Суд дійшов висновку, що перебування прокурора під час пленарного засідання, на якому було прийняте оскаржуване рішення, є початком перебігу строку позовної давності згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК, норми якої також розповсюджуються і на звернення прокурора до суду. А початок перебігу строку позовної давності починає свій перебіг не з дати здійснення прокурором перевірки оскаржуваного рішення, а з дати коли прокурору було відомо про існування оскаржуваного рішення (ст. 253 ЦК України).

Колегія суддів зазначає, що з урахуванням правової позиції викладеної у вищезазначеній постанові Верховного суду України, початок перебігу строку позовної давності починає свій перебіг не з дати здійснення прокурором перевірки спірного рішення, а з дати коли прокурору було відомо про існування оскаржуваного рішення.

За таких обставин, початок перебігу строку позовної давності щодо оскарження рішення Харківської міської ради від 24.02.2010р. починається з дати прийняття даного рішення, оскільки його прийняття відбувалось безпосередньо за участю прокурора міста Харкова, який перебував на пленарному засіданні.

А тому, беручи до уваги приписи ст.ст. 253, 257 ЦК України, строк позовної давності за вимогами щодо оскарження спірного рішення сплинув 25.12.2011 року.

Також, п. 10 наказу Генеральної прокуратури України від 18.10.2010 р. "Про організацію прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів", з метою підвищення ефективності наглядової діяльності за додержанням і застосуванням законів, керуючись статтями 1,15, 19-24 Закону України "Про прокуратуру", було наказано, зокрема: періодично, але не рідше одного разу на місяць, перевіряти законність правових актів Кабінету Міністрів України, місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування. Використовувати право участі у засіданнях цих органів.

Відповідним суб'єктом здійснення державою своїх цивільних прав в даному випадку є прокурор, який згідно із ст. 1 Закону України "Про прокуратуру" здійснює прокурорський нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів місцевими Радами, їх виконавчими органами, з відповідними наслідками прокурорського нагляду, в тому числі і шляхом звернення до суду з позовом в інтересах держави.

Таким чином колегія суддів зазначає, що обов'язок прокурора по здійсненню перевірки законності рішення передбачений відповідним наказом Генерального прокурора, який є обов'язковим до виконання згідно статті 15 Закону України «Про прокуратуру».

Також, оскільки про прийняття спірного рішення прокурору було відомо з моменту його прийняття, а копію цього рішення ним отримано 19.01.2009р., то з цього часу, на думку колегії суддів, прокурор мав об'єктивну можливість отримати ті дані які свідчать про порушення передачі земельної ділянки.

Відповідно до приписів частини 4 статті 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про задоволення заяв відповідачів про застосування строку позовної давності, оскільки прокурор звернувся до суду поза межами строку позовної давності.

Крім того, місцевий господарський суд дійшов вірних висновків про відмову в задоволенні позову в частині визнання незаконним та скасування п.60.3 додатку 1 до рішення 29 сесії Харківської міської ради 5 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об'єктів містобудування" від 24.12.2008 р. № 350/08.

Також, не підлягають задоволенню й позовні вимоги в частині визнання державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 492652, зареєстрованого в Управлінні Державного земельного агентства у місті Харкові, недійсним та зобов'язання Обслуговуючого кооперативу "ЖБК "Легенда" (повернути Харківській міській раді земельну ділянку площею 1,2712 га. з кадастровим номером :13:009:0028 про що скласти акт прийому-передачі, у зв'язку з тим, що мають похідний характер від вимоги про скасування рішення 1-го відповідача "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об'єктів містобудування" від 24.12.2008 р. № 350/08.

Приписами статті 32 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Натомість, доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді рішення, у зв'язку з чим апеляційну скаргу Заступника прокурора Харківської області слід залишити без задоволення, рішення господарського суду Харківської області - без змін.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 99, 101, ч.1 ст.103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Харківської області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 27.05.2015р. у справі №922/2560/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складений 16.07.2015р.

Головуючий суддя Сіверін В. І.

Суддя Терещенко О.І.

Суддя Бондаренко В.П.