ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22 липня 2015 р. Справа № 903/548/15
за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Ічня, Чернігівської області

до приватного підприємства "Транс-Атлас", с. Піддубці, Луцького району, Волинської області

про стягнення 42443,40 грн. збитків,

Суддя Якушева І.О.,

при секретарі судового засідання Хомич О.В.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 - представник (дов. б/н від 02.06.2015р.),

від відповідача: Голошва В.Л. - юрисконсульт (дов. б/н від 03.06.2015р.)

Суть спору: : позивач в позовній заяві просив стягнути з відповідача 42443,40 грн. збитків, завданих втратою частини вантажу, що перевозився за умовами договору-заявки на перевезення вантажу у міжнародному сполученні №322 від 25.03.2014р.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем договору-заявки на перевезення вантажу в міжнародному сполученні №322 від 25.03.2014р.

Також позивач вказував на те, що він у відповідь на претензію приватного підприємства "Транс-Логістик" №01 від 18.04.2014р. 30.05.2014р. перерахував йому 42443,40 грн. як збитки, пов'язані з втратою товару.

На підтвердження цього подав копію платіжного доручення №511 від 30.05.2014р. та довідку ПП "Транс-Логістик" №023 від 18.07.2014р.

Перерахувавши добровільно приватному підприємству "Транс-Логістик" 42443,40 грн., позивач звернувся про стягнення цієї суми із приватного підприємства "Транс-Атлас" як із перевізника.

Ухвалою суду від 20.05.2015р. господарським судом було порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 03.06.2015р.

02.06.2015 року приватне підприємство "Транс-Атлас" звернулось до господарського суду із зустрічною позовною заявою, в якій просило стягнути із підприємця ОСОБА_1 22991,67 грн. заборгованості за надані послуги з перевезення вантажу.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 03.06.2015р. зустрічну позовну заяву приватного підприємства "Транс-Атлас" про стягнення з підприємця ОСОБА_1 22991,67 грн. заборгованості за надані послуги з перевезення вантажу було повернуто без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.63, ст.60 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача в судовому засіданні 03.06.2015р. позовні вимоги підтримав, на виконання вимог ухвали про порушення провадження у справі від 20.05.2015р. надав письмові пояснення б/н від 02.06.2015р., в яких посилався на те, що відповідно до наданих копій документів від ПП "Транс-Логістик", а саме: претензії №1 від 18.04.2014 року, довідки від 18.04.2014 року №02 та довідки від 18.07.2014 року №023, акту про невідповідність від 02.04.2014 року, invoice: 14035050В DD 25.03.2014 року, СМR 00001 від 26.03.2014 року сума збитків за втрачений товар складає 42443,40 грн., що включає: кількість згідно invoice: 14035050В DD 25.03.2014 року - 17250 шт. (пляшок); оплата загальної кількості товару - 521596,87 грн. товарно-транспортна накладна ТОВ"АТБ-Маркет"; податок на товар -166787,17 грн.; акцизний збір - 272508,60 грн.; вхідна вартість однієї пляшки - 55,7 грн.. Недостача - 762 пляшок на загальну суму що складається, з наступного: вартість викраденого товару без врахування митного і акцизного збору в грн. - 23040,97 (курс 14,75 Євро) грн.; вартість митного збору за викрадений товар - 7367,64 грн.;вартість акцизного збору за викрадений товар - 12073,74 грн.

Представник позивача також звернувся до суду з клопотанням від 02.06.2015р., в якому просив витребувати в приватного товариства "Транс-Логістик" оригінал і належно засвідчену копію претензії від 18.04.2014 року вх. №01 про відшкодування завданих збитків на загальну суму 42443,40 грн.; оригінал і належно засвідчену копію акту від 02.04.2014 року про виявлення недостачі 762 пляшок Віскі 0,7л Bourbon Whiskey Old Dignity, який складений одержувачем вантажу товариством з обмеженою відповідальністю "АТБ-Маркет"; оригінал і належно засвідчену копію довідки від 18.07.2014 року вх. № 023 ПП "Транс-Логістик" про розшифрування суми збитків за претензією від 18.04.2014 року вх. №01; оригінал і належно засвідчену копію довідки від 18.04.2014 року №02 ПП "Транс-Логістик" про розшифрування суми збитків за претензією від 18.04.2014р. вх. №01; методику розрахунку та підстави нарахування суми зазначеної в претензії №1 від 18.04.2014 року щодо збитків, які виникли під час перевезення вантажу за маршрутом м.Блонє (Польща) - м.Дніпропетровськ (Україна) автомобілем НОМЕР_1; оригінал і належно засвідчену копію протоколу заліку взаємних вимог №118 від 01 червня 2014 року.

Судом клопотання представника позивача було відхилено як необґрунтоване ( ухвала суду від 03.06.2015р.)

Представник відповідача в судовому засіданні 03.06.2015р. позовні вимоги заперечив з підстав, наведених у відзиві №974 від 02.06.2015р., поданому через канцелярію суду 02.06.2015р., в якому він посилається на таке:

- 01 квітня 2013 року між ТзОВ "АТБ-Маркет" та ПП "Транс-Логістик" укладено договір № 643 про надання послуг з організації і здійснення перевезень вантажів автомобільним транспортом.

01 липня 2013 року між ПП "Транс-Логістик" та ФОП ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг з транспортного обслуговування, з якого вбачається, що ФОП ОСОБА_1 зобов'язувався здійснити перевезення вантажу із Франції в Україну. Замовнику він вказав, що вантаж буде перевозити двома автомобілями НОМЕР_2.

25.03.2014 року було подано заявку-договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом року між ФОП ОСОБА_1 і ПП "Транс - Атлас".

Умови відповідальності у заявці-договорі сторони не передбачили.

02.04.2014 року із напівпричіпу автомобіля НОМЕР_2 було здійснено крадіжку товару, про що було повідомлено власника товару та органи внутрішніх справ.

О 08 год. 15 хв. прибули працівники органів внутрішніх справ. Представник відповідача написав заяву про вчинення злочину. Заява зареєстрована, про що свідчить талон повідомлення № 000193 від 02.04.2014 року.

Тому твердження позивача про те, що товар не було доставлено перевізником вантажу, не відповідає дійсності, нестача виникла внаслідок крадіжки та не є результатом винних дій службових осіб ПП "Транс-Атлас".

В поясненнях також просить витребувати у органів внутрішніх справ УМВД Дніпропетровської області інформацію про хід досудового розслідування за цією справою.

У зв'язку з необхідністю з'ясування всіх обставин справи судом клопотання представника відповідача про витребування в органів внутрішніх справ УМВД Дніпропетровської області інформації про хід досудового розслідування було задоволено.

Крім цього, представник відповідача звернувся до суду з клопотанням №993 від 03.06.2015р., в якому просив витребувати від страхової компанії "Альфа Страхування" (04073, м. Київ, проспект Московський, 9-В) дані про виплату/невиплату страхового відшкодування за викрадений товар із автомобіля НОМЕР_1, який належав ТзОВ "АТБ-Маркет", м.Дніпропетровськ. Страховий випадок стався 02.04.2014 року.

Зазначав, що ці дані необхідні для встановлення факту відшкодування власнику товару збитків внаслідок викрадення товару і права отримання відшкодування від перевізника вартості викраденого товару.

Пояснював, що даний документ позивачем не наданий, а самостійно його отримати ПП "Транс-Атлас" не має можливості, оскільки не є суб'єктом правовідносин між ТзОВ "АТБ- Маркет" і страховою компанією "Альфа Страхування".

З метою об'єктивного з'ясування фактичних обставин справи судом клопотання представника відповідача про витребування від страхової компанії "Альфа Страхування" інформації щодо виплати/невиплати страхового відшкодування за викрадений товар із автомобіля НОМЕР_1, який належав ТзОВ "АТБ -Маркет", м.Дніпропетровськ по страховому випадку, який стався 02.04.2014 року, було задоволено.

У зв'язку із необхідністю витребування додаткових пояснень та доказів розгляд справи було відкладено на 08.07.2015р.

Оскільки станом на 08.07.2015р. не надійшли відповіді від страхової компанії "Альфа Страхування", Індустріального районного відділу Дніпропетровського міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області розгляд справи було відкладено на 22.07.2015р., строк розгляду спору продовжено на 15 днів.

13.07.2015 року до господарського суду надійшла відповідь ПрАТ «Страхова компанія "Альфа Страхування", 20.07.2015р. - відповідь Індустріального районного відділу Дніпропетровського міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

в с т а н о в и в:

01.04.2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет» як клієнтом і приватним підприємством "Транс-Логістик" як виконавцем було укладено договір №643 (а.с.65-72), згідно з п.1.1. якого виконавець за плату і за рахунок клієнта зобов'язувався надати послуги з організації і здійснення перевезень вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні і по території України, а клієнт зобов'язувався прийняти і оплатити належним чином надані послуги.

01.07.2013 року між приватним підприємством "Транс-Логістик" як замовником і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 як виконавцем було укладено договір №1/07/2013 (а.с.59-64), згідно з п.1.1. якого виконавець зобов'язався надавати замовнику послуги з транспортного, транспортно-експедиційного, експедиційного обслуговуванню - перевезенню вантажів і/або організації перевезення вантажів автотранспортом в міжнародному сполученні і по території України, а замовник зобов'язувався приймати і оплачувати належним чином надані послуги у строки і на умовах, передбачених договором.

19.03.2014 року між позивачем - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та приватним підприємством "Транс-Логістик" було підписано заявку на перевезення вантажу автомобільним транспортом №А10-157 за маршрутом Франція-Україна від відправника «SVS LA MARTINIQUAISE SAS», Франція, до одержувача - товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет», м.Дніпропетровськ (а.с. 38).

25.03.2014 року між позивачем - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 як замовником та відповідачем - приватним підприємством "Транс-Атлас" як перевізником було укладено договір-заявку №322, за умовами якого сторони погодили перевезення вантажу автотранспортом за маршрутом м.Блонє (Польща) - м.Дніпропетровськ (Україна) автомобілем НОМЕР_1 (а.с. 37).

Відповідно до договору-заявки №322 від 25.03.2014р. водій повинен прийняти товар по кількості, а в разі виявлення невідповідності кількості вантажу по ТТН з фактично завантаженим, повинен вимагати підтверджуючі документи про недостачу у комірника вантажу не виїжджаючи з місця завантаження; водій зобов'язаний забезпечити збереження вантажу.

Відповідно до міжнародної товарно-транспортної накладної CMR 00001 від 26.03.2014р., інвойсу №14035050 від 25.03.2014р., відповідачем 26.03.2014р. від «SVS LA MARTINIQUAISE» у м.Блонє, Польща, було отримано та завантажено на автомобіль НОМЕР_1 товар 2875 Collis On 25 Pallets Alcohol Drinks (а.с. 39).

02.04.2014р. одержувачем вантажу - ТзОВ «АТБ-Маркет» було складено акт, відповідно до якого було виявлено нестачу 762 пляшок віскі 0,7л «Bourbon Whiskey Old Dignity».

Претензією №01 від 18.04.2014р. приватне підприємство "Транс-Логістик" звернулось до позивача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з вимогою відшкодувати вартість недопоставленого вантажу: 762 пляшок віскі 0,7л «Bourbon Whiskey Old Dignity» на загальну суму 42443,40 грн.

Відповідно до вимог претензії №01 від 18.04.2014р. позивач 30.05.2014р. добровільно перерахував приватному підприємству "Транс-Логістик" 42443,40 грн. як збитки, пов'язані з втратою товару, що підтверджується копією платіжного доручення №511 від 30.05.2014р. (а.с.-35), довідкою ПП "Транс-Логістик" №023 від 18.07.2014р.(а.с. - 33).

06.04.2015 року позивач рекомендованим листом з описом вкладення надіслав відповідачу - ПП «Транс-Атлас» як перевізнику претензію-вимогу №29 від 29.03.2015 року про відшкодування 42443,40 грн. збитків, пов'язаних з втратою товару під час перевезення вантажу за маршрутом Блонє (Польща) - Дніпропетровськ (Україна) автомобілем НОМЕР_1.

Факт надіслання позивачем претензії підтверджується копією опису вкладення та фіскальним чеком від 06.04.2015р.

09.04.2015р. відповідачем - ПП «Транс-Атлас» було отримало претензію-вимогу №29 від 29.03.2015 року, про що свідчить відповідна відмітка про вручення поштового відправлення уповноваженому представнику відповідача (а.с. -13).

Проте, відповідач відповіді на претензію не надав, добровільно суми збитків не відшкодував, що спричинило звернення позивача з позовом до суду.

Вимога фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення з ПП "Транс-Атлас" 42443,40 грн. збитків до задоволення не підлягає.

У правовідносинах, які виникли на підставі договору-заявки №322 від 25.03.2014р., фізична особа-підприємець ОСОБА_1 виступив як замовник, а ПП "Транс-Атлас" - як перевізник вантажу.

Відповідно до ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Пунктами 1, 3 статті 314 Господарського кодексу України визначено, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає:

- у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає;

- у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість;

- у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

Статтею 924 Цивільного кодексу України передбачено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Згідно із ст.ст. 1, 17 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, вчиненої 19.05.1956 в м. Женеві, до якої Україна приєдналась у відповідності до Закону України від 01.08.2066 №57-V «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів», ця Конвенція застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

Перевізник несе відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу або за його ушкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу для перевезення і до його доставки, а також за будь-яку затримку доставки.

Відповідності до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а правовим наслідком такого порушення відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України є, зокрема, відшкодування збитків.

Згідно зі статтею 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є: - втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); - доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідальність особи у вигляді обов'язку відшкодувати завдані збитки наступає лише за наявності в сукупності певних умов, які разом утворюють склад цивільного правопорушення, а саме: наявність збитків, протиправної поведінки, причинного зв'язку між поведінкою і збитками, вини.

Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20.06.2011 у справі № 2/121-30/118.

Процесуальним законодавством передбачено, що господарське судочинство здійснюється шляхом письмового провадження, а тому факт наявності визначених обставин має підтверджуватись певними доказами, як це встановлено положеннями ст. ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України. При цьому, Господарський процесуальний кодекс України покладає обов'язок доказування на сторони, а тому кожна сторона повинна довести наявність тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з положеннями ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Таким чином, позивач, звертаючись з позовом про відшкодування шкоди (збитків), на підставі ст. ст. 22, 1166 Цивільного кодексу України має за допомогою належних та допустимих доказів довести виникнення у відповідача зобов'язання, яке було ним порушено, та наявність в його діях складу цивільного правопорушення.

Звертаючись з позовом до господарського суду, позивач виходить з того, що внаслідок виявленої нестачі вантажу йому завдано збитків на суму 42446,34 грн., оскільки він у відповідь на претензію 30.05.2014р. добровільно перерахував приватному підприємству "Транс-Логістик" 42443,40 грн. (а.с.-35)

Відповідно до п.2 ст.623 Цивільного кодексу України розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Під час розгляду справи представник позивача пояснював, що розмір збитків обчислено, виходячи з такого розрахунку:

- було обчислено всі витрати на вантаж: оплачено за товар 521 596,88 грн., сплачено податку на товар 166 787,17 грн., сплачено акцизного збору 272 508,60 грн., а всього витрачено 960 891,65 грн.;

- визначено вартість однієї пляшки: 960 891,65 грн. : 17525 шт.= 55,70 грн.;

- визначено загальну вартість пляшок, яких не вистачає: 55,70 грн. х 762 шт. = 42446,34 грн.

Посилаючись на заподіяння збитків на суму 42446,34 грн., жодних первинних доказів, які б підтверджували розмір оплати за товар - 521 596,88 грн., розмір сплаченого податку на товар - 166 787,17 грн., розмір сплаченого акцизного збору - 272 508,60 грн., а всього понесені витрати на товар на суму 960 891,65 грн., з якої визначався розмір заявлених до стягнення збитків, позивач суду не подав.

До того ж, як випливає із змісту ст.925 Цивільного кодексу України позов до перевізника може бути пред'явлений відправником вантажу або його одержувачем у разі повної або часткової відмови перевізника задовольнити претензію або неодержання від перевізника відповіді у місячний строк.

Матеріали справи свідчать про те, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не був ні відправником вантажу, ні його одержувачем.

Підставою його звернення до суду про стягнення збитків послужило добровільне перерахування ним приватному підприємству "Транс-Логістик" 42443,40 грн.

Однак, це не звільняє його від обов'язку доказування в діях відповідача складу цивільного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 1, 17 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, ст. ст. 11, 22, 610, 611, 623, 924, 925, 1166 Цивільного кодексу України, ст.ст. 307, 314 Господарського кодексу України, ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову відмовити.

Повний текст рішення складено: 27.07.2015р.

Суддя І. О. Якушева