КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2015 р. Справа№ 910/5107/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Тищенко О.В.

за участю представників:

від позивача: Косминін О.В. - представник

від відповідача: Шагін О.В. - представник

від третьої особи: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.04.2015 року у справі № 910/5107/15-г (суддя: Трофименко Т.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О.

про визнання виконавчого напису нотаріусу № 299 від 19.01.2015 таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» про визнання виконавчого напису, вчиненого 19.01.2015 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О. на договорі фінансового лізингу №ОТРLUF/2008/F/USD/VEHICLE/5 від 26.12.2008, зареєстрований в реєстрі № 299 про вилучення та повернення об'єкта фінансового лізингу, таким що не підлягає виконанню.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.04.2015 у справі № 910/5107/15-г у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 27.04.2015 у справі № 910/5107/15-г скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права та при неповному дослідженні доказів, у зв'язку з чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.06.2015 апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 01.07.2015.

Представник відповідача 30.06.2015 через відділ діловодства Київського апеляційного господарського суду надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача, просив залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та без участі представника третьої особи.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

26.12.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» (лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Шлхове будівництво «Альтком» (лізингоодержувач) було укладено договір фінансового лізингу №ОТРLUF/2008/F/USD/VEHICLE/5 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору лізингодавець на підставі договору купівлі - продажу (поставки) зобов'язується набути у власність лізингодавця і передати на умовах фінансового лізингу у тимчасове володіння та користування майно (предмет лізингу), наведене в специфікації (додаток 1 до Договору), а лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно зі специфікацією (додаток 1 Договору) предметом лізингу є: автогрейдер КОМАТSU GD-705 F-4, 2008 року випуску., реєстраційний номер 48041АА.

05.01.2009 за актом приймання-передачі відповідач передав, а позивач прийняв предмет лізингу, а саме автогрейдер КОМАТSU GD-705 F-4, 2008 року випуску, реєстраційний номер 48041АА.

Згідно з п.п. 3.1., 5.3. Договору лізингоодержувач сплачує лізингодавцю лізингові платежі відповідно до Договору: складові лізингових платежів, їх суми та дати платежів визначені в Графіку згідно з додатком 1 до Договору, який є його невід'ємною частиною.

19.01.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О. було вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за № 299, яким запропоновано вилучити та повернути від лізингоодержувача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» на користь лізингодавця - Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» об'єкт фінансового лізингу - автогрейдер КОМАТSU GD-705 F-4, 2008 року випуску., реєстраційний номер 48041АА вартістю 3 088 832,40 грн., що був переданий в користування на підставі Договору фінансового лізингу №ОТРLUF/2008/F/USD/VEHICLE/5 від 26.12.2008 та підлягає поверненню за невиплату заборгованості за користування об'єктом лізингу в сумі 399 288,66 грн.

03.02.2015 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції м. Києва було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 46357980 з виконання виконавчого напису № 299 від 19.01.2015.

Позов мотивовано тим, що на думку позивача вчинений третьою особою виконавчий напис суперечить чинному законодавству України, а тому є підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 50 Закону України «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Згідно з п. 8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом, вирішуються господарським судом за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо суб'єктний склад сторін відповідного спору відповідає приписам статті 1 ГПК. При цьому за змістом статей 1, 2, 18, 22, 27 ГПК, статей 1 і 3 названого Закону нотаріус не може бути відповідачем у господарському процесі, а залучається до участі в ньому як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 15 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах за участю боржника і стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача або за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса за вибором позивача.

Відтак, з аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається, що суд може захистити порушене право, зокрема, шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Предметом доказування у спорах зазначеної категорії є наявність обставин, які свідчать про порушення нотаріусом при вчиненні спірного виконавчого напису встановлених чинним законодавством правил вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлено, що за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Як вбачається з умов Договору сторони визначили розміри, порядок та терміни сплати лізингоодержувачем лізингових платежів у додатку 2 «Графік сплати лізингових платежів», відповідно до якого позивача зобов'язувався вносити лізингові платежі щомісяця.

Згідно наданих відповідачем рахунків вбачається, що у позивача виникла заборгованість по лізинговим платежам за період з березня по жовтень 2014 року, при цьому відповідач не заперечував наявність заборгованості за договором.

З наведеного вбачається, що висновок суду першої інстанції про те, що позивач є таким, що прострочив сплату своїх зобов'язань за Договором понад 30 днів є обґрунтованим.

Відповідно до п. 8.2.2 Договору визначено, що договір може бути достроково розірваний якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж або інші платежі (частково або в повному обсязі) за договором та прострочення сплати становить більше 30 (тридцяти) календарних днів з дня настання строку платежу згідно з договором .

Положеннями п. 8.1. Договору сторони погодили, що цей договір може бути розірваний за письмовою згодою сторін. В односторонньому порядку договір може бути розірваний позивачем шляхом направлення відповідного письмового повідомлення відповідачу у випадках, коли відповідач не сплатив лізинговий платіж (частково або в повному обсязі) та прострочення сплати становить більше 30 (тридцяти) календарних днів з дня настання строку платежу, встановленого в договорі (п.8.2. Договору).

Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що лізингоодержувач має право відмовитися від договору лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингодавця, у разі якщо прострочення передачі предмета лізингу становить більше 30 днів, за умови, що договором лізингу не передбачено іншого строку.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач листом № 3269/12 від 18.12.2014 повідомив позивача про наявну прострочену заборгованість строком понад 30 днів по лізинговим платежам (за період з березня по жовтень 2014 року) в розмірі 399288,66 грн., у зв'язку з чим повідомив про розірвання Договору та вимагав протягом 10 робочих днів з дня отримання цього повідомлення повернути предмет лізингу.

Дане повідомлення було надіслано відповідачем засобами кур'єрської служби «GlobalPost» та вручено позивачу 24.12.2014 разом з рахунками про сплату лізингових платежів за період з березня по жовтень 2014 року, що підтверджується накладною № 70012699.

А отже твердження позивача, що він не отримував повідомлень від відповідача про розірвання договору та рахунків на оплату лізингових платежів - не відповідають дійсності.

Частиною 2 статті 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлено, що лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів.

Враховуючи, що нормами чинного законодавства прямо передбачена можливість повернення предмету лізингу за виконавчим написом нотаріуса, колегія суддів не приймає доводи відповідача про відсутність такої можливості в Договорі.

Порядок вчинення нотаріусом виконавчого напису визначається Законом України «Про нотаріат» відповідно до п. 19 ст. 34 якого нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як вчинення виконавчого напису.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно пункту 3.1. глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999.

Відповідно до п. 8 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999, для одержання виконавчого напису про повернення об'єкту лізингу за договорами лізингу, що передбачають у безспірному порядку повернення об'єкта лізингу, необхідно подати:

1) оригінал договору лізингу;

2) засвідчену лізингодавцем копію рахунку, направленого лізингоодержувачу, з відміткою про несплату платежів після вручення письмового повідомлення.

З письмових пояснень третьої особи вбачається, що лізингодавцем було надано нотаріусу всі передбачені постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 документи. Доказів протилежного позивачем не подано.

Згідно з п. 3. глави 8 розділу загальні положення Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 не приймаються порвані документи та документи, викладені на двох і більше окремих аркушах, якщо аркуші не з'єднані у спосіб, що унеможливлює їх роз'єднання без порушення цілісності, не пронумеровані і не скріплені підписом відповідної посадової особи та печаткою юридичної особи (у разі наявності), яка видала документ.

Посилання позивача на те, що для виконання напису нотаріуса було подано договір, аркуші якого не були з'єднані у спосіб, що унеможливлює їх роз'єднання без порушення цілісності, не пронумеровані і не скріплені підписом відповідної посадової особи та печаткою юридичної особи, яка видала документ не підтверджено належними засобами доказування.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту порушення норм чинного законодавства при вчиненні спірного виконавчого напису, а відповідно підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймається колегією суддів до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції по даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається, апеляційна скарга позивача є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 27.04.2015 року по справі № 910/5107/15-г залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/5107/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді І.А. Іоннікова

О.В. Тищенко