ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2015 р. Справа № 922/1394/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Слободін М.М., суддя Білецька А.М., суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Томіній І.В.

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 за довіреністю б/н від 19.05.2014

відповідача - ОСОБА_2 (особисто), паспорт серія НОМЕР_3 від 20.12.1999

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Нова Каховка, Херсонська область (вх. №31 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 17.11.14 р. у справі № 922/1394/14

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Нова Каховка, Херсонська область

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Харків

про стягнення 39500,00 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_3, звернулась до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з відповідача, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, суми боргу в розмірі 39 500,00 грн., яка є різницею між проведеною позивачем оплатою та вартістю поставленого відповідачем обладнання.

Рішенням господарського суду Харківської області від 17.11.2014 у справі № 922/1394/14 (суддя Прохоров С.А.) в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач звернувся до господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Харківської області від 17.11.2014 у справі № 922/1394/14, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги та стягнути з ФОП ОСОБА_2, м. Харків на користь ФОП ОСОБА_3 суму заборгованості в розмірі 39500,00 грн., а також суму судового збору в розмірі 2740,50 грн.

Апеляційна скарга мотивована посиланням на посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи. Позивач зазначає про те, що підставою для нарахування заборгованості в розмірі 39 500,00 грн. є неповернення відповідачем різниці між проведеною оплатою в розмірі 443 000,00 грн. та вартістю поставленого відповідачем обладнання на суму 403 000,00 грн. При цьому, позивач заперечує факт підписання видаткової накладної № 24/07-13 від 24.07.2013 на суму 443 500,00 грн. та акту виконаних робіт по договору, на які посилається відповідач. Позивач вважає, що вирішення спірних питань потребує спеціальних знань та має бути вирішено експертом, в зв'язку з чим позивачем 10.06.2014 було заявлено клопотання про призначення у справі почеркознавчої експертизи для встановлення факту підпису позивачем вказаної накладної та акту виконаних робіт. Проте, як зазначає позивач, призначена судом першої інстанції у даній справі експертиза не була проведена, а матеріали справи були повернуті експертом через відсутність оплати виставленого рахунку на проведення судово-почеркознавчої експертизи. Позивач вказує на те, що рахунок № 1938 від 20.08.2014 було направлено господарським судом на адресу позивача 27.10.2014, а фактично отримано - 11.11.20104, що позбавило останнього своєчасно сплатити зазначений рахунок.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому з наведеними позивачем доводами не погоджується, посилаючись на те, що видаткова накладної № 24/07-13 від 24.07.2013 на суму 443 500,00 грн. та акт виконаних робіт по договору є належними доказами у справі на підтвердження поставленого обладнання по кількості та вартості.

Позивач надав додаткові пояснення по справі, в яких зазначає про те, що відповідач не виконав свої зобов'язання за договором щодо поставки обладнання у повному обсязі в обумовлений договором строк, в зв'язку з чим йому було направлено вимогу, яка відповідача отримана 04.09.2014 та залишена без задоволення. Як зазначає позивач, відповідач в порушення п. 2.3 договору, без здійснення повідомлення та складання акту готовності, протягом жовтня 2014 року передав обладнання, яке не відповідало умовам договору. Позивач наголошує, що відповідач не виконав свої зобов'язання за договором та не повернув сплачені в рахунок поставки обладнання грошові кошти в розмірі 39 500,00 грн.

З метою встановлення обставин щодо фактичного укладання накладної № 24/07-13 від 24.07.13 р. та акту виконаних робіт по договору № 02-04/13-М від 07.10.13 р., ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 11.02.2015 у даній справі призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

18.06.2015 від Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса надійшов висновок судово-почерковзначої експертизи № 2035 складений від 04.06.2015.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 22 червня 2015 поновлено провадження у справі та призначено до розгляду на 08 липня 2015 р.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 08.07.2015 розгляд справи відкладено на 15.07.2015.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, заслухавши пояснення уповноважених представників позивача та відповідача, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, 09 квітня 2013 року між ФОП ОСОБА_3 (позивач по справі) та ФОП ОСОБА_2 (відповідач по справі), було укладено договір поставки № 01-04/13-М, згідно з яким відповідач як постачальник зобов'язався передати обладнання для комплексу по переробці соняшникового насіння виробничою потужністю до 12т. на добу по сировині на умовах визначених договором та відповідними додатками до нього, а позивач як покупець зобов'язався прийняти та оплатити даний товар.

Додатковими угодами до договору сторони визначили порядок оплати та умови поставки обладнання.

Звертаючись до господарського суду, позивач зазначив про те, що згідно розписок відповідача, які складені ним власноручно, підтверджується, що відповідач отримав від позивача в якості оплати по договору поставки грошові кошти на загальну суму 443 000,00 грн.

Але, як стверджує позивач, станом на день подання позову до суду, відповідачем було поставлено товару на загальну суму 403 500,00 грн. та поставка обладнання була здійснена без складання відповідного акту приймання-передачі, в зв'язку з чим різниця між проведеною оплатою та вартістю поставленого відповідачем товару склала 39 500,00 грн.

Направлені на адресу відповідача вимоги № 07/2013 від 28.08.2013 та № 13/2013 від 12.12.2013 залишились відповідачем без задоволення.

За таких обставин, позивач звернувся до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з відповідача суми недопоставленого товару у розмірі 39 500,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з обставин, за якими встановив факт виконання відповідачем у повному обсязі умов договору №01-04/13-М від 09.04.2013 року, прийнявши при цьому, як належний доказ надану відповідачем до матеріалів справи копію видаткової накладної №24/07-13 від 24.07.2013 року на поставку товару на загальну суму 443 500,00 грн.

Згідно статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи дійшов висновків, які суперечать обставинам справи та вимогам законодавства, оскільки не надав належної уваги доводам позивача на підтвердження неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором, а також судом не вжито належних заходів щодо забезпечення проведення призначеної у даній справі за клопотанням позивача судово-почеркознавчої експертизи з метою вирішення питання щодо належності підпису ОСОБА_3 підпису особи, який міститься в накладній № 24/07-13 від 24.07.2013 та акті виконаних робіт по договору № 02-04/13-М від 07.10.2013 Здійснена місцевим господарським судом неналежна юридична оцінка обставин справи наведеним позивачем доводам та наданим до матеріалів справи доказам на підтвердження заявлених вимог, призвела до помилкових висновків суду про відмову в задоволенні позовних вимог.

Надаючи правову кваліфікацію даним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

За приписами ст. 264, 265 Господарського Кодексу України матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання як власного виробництва, так і придбаних у інших суб'єктів господарювання, здійснюються суб'єктами господарювання шляхом поставки, а у випадках, передбачених цим Кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу. Основні вимоги щодо укладення та виконання договорів поставки встановлюються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. За договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Аналогічні приписи містить й ст. 712 Цивільного кодексу України.

Як свідчать матеріали справи, між сторонами у справі виникли господарські правовідносини з поставки товару за договором № 01-04/13-М від 09 квітня 2013 року.

Додатком №1 до договору поставки № 01-04/13-М між сторонами було узгоджено партію товару відповідно до умов укладеного договору, а саме: семенорушка з сепаратором 1 шт. вартістю 41 000,00 грн., котел масляний 1 шт. вартістю 40 000,00 грн., жаровня масляна трехкаскадна 2 шт. загальною вартістю 124 000,00 грн., мало прес мод МПШ-500 (відновлений) 1 шт. вартістю 110 000,00 грн., мало прес мод. МПШ-Є-500 (відновлений) 1 шт. вартістю 110 000,00 грн., маслофільтр МФР-300 1 шт. - 18 500,00 грн., шнек L - 6 м. в кількості 5 шт. загальною вартістю 79 500,00 грн., а всього товару на загальну суму 523 000,00 грн. Строк поставки товару - до 20 червня 2013 року.

Оплата по договору мала відбуватись на наступних умовах (п.2 додатку №1):

- 210 000 грн. - попередня оплата до 12.04.2013;

- 153 000 грн. - попередня оплата до 10.05.2013;

- 160 000 грн. - остаточна оплата до 10.06.2013, але за умови готовності товару, про що постачальник та покупець зобов'язані скласти акт готовності товару для поставки. Обов'язок щодо повідомлення про готовність товару та складання акту покладається на постачальника.

Додатковими угодами №1-А від 12.04.2013р., №1-Б від 12.04.2013р., №2-А від 08.05.2013р., №2-Б від 08.05.2013р., №3-А від 24.07.2013р. сторонами узгоджувалася готівкова форма розрахунку по договору, та зазначалось що постачальник надає покупцю розписку про тримання грошових коштів.

Так, з розписок відповідача, які складені ним власноручно на підставі вищенаведених додаткових угод слідує, що відповідач отримав від позивача в якості оплати по договору поставки грошові кошти на загальну суму 443 000,00 грн., а саме: 15.04.2013 - 125 000,00 грн., 15.04.2013 - 85 000,00 грн., 14.05.2013 - 68 000,00 грн., 14.05.2013 - 85 000,00 грн., 24.07.2013 - 80 000,00 грн.

Під час розгляду справи відповідач жодним чином не заперечує факт отримання від позивача грошових коштів в розмірі 443 000,00 грн. в рахунок поставки обладнання за договором.

Згідно с. 35 ГПК України обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Таким чином, факт оплати позивачем товару на суму 443 000,00 грн. є встановленим та підтвердженим матеріалами справи.

Відповідно до п. 2.3 додатку № 1 договору, в разі готовності обладнання до передачі постачальник зобов'язаний повідомити про це покупця про готовність обладнання до поставки, а також оформити акт готовності товару.

Проте відповідач поставку товару в обумовлений договором строк не здійснив, а також не виконав свій обов'язок з повідомлення позивача про готовність товару та складання відповідного акту.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.08.2013 позивачем була направлена вимога на адресу відповідача, в якій позивач з посиланням на п. 5.5 укладеного договору відмовився від поставки котла масляного 1 шт. вартістю 40 000,00 грн. та шнеку L - 6 м. в кількості 5 шт. загальною вартістю 79 500,00 грн. на загальну суму 119 500,00 грн. решту товару позивач вимагав поставити невідкладно. Дана претензія була отримана відповідачем 04.09.2013 (а.с. 28-33).

Як зазначає позивач, відповідач в порушення п. 2.3 договору, без здійснення повідомлення та складання відповідного акту, фактично поставив наступне обладнання: семенорушка з сепаратором 1 шт. вартістю 41 000,00 грн., жаровня масляна трехкаскадна 2 шт. загальною вартістю 124 000,00 грн., мало прес мод МПШ-500 (відновлений) 1 шт. вартістю 110 000,00 грн., мало прес мод. МПШ-Є-500 (відновлений) 1 шт. вартістю 110 000,00 грн., маслофільтр МФР-300 1 шт. - 18 500,00 грн., загальною вартістю 403 500,00 грн.

12.12.2013 позивач направив відповідачу претензію № 13/2003, в якій повідомив про те, що поставлене обладнання не відповідає умова договору, в зв'язку з чим просив відповідача забезпечити явку для оформлення акту по фактично переданому обладнання по договору поставки. Крім того, позивач вимагав, враховуючи попередні оплати в розмірі 443 000,00 грн., повернути грошові кошти в розмірі 39 500,00 грн., як різницю між здійсненою оплатою та вартістю обладнання, яке відповідач повинен був поставити. Зазначена претензія була отримана відповідачем 19.12.2013 (а.с. 34-39).

В обґрунтування своїх заперечень, відповідач посилається на те, що свої зобов'язання за договором він виконав належним чином. На підтвердження своєї позиції у справі відповідачем надано до матеріалів справи видаткову накладну № 24/07-13 від 24.07.2013 на поставку товару в сумі 443 500,00 грн. та акт виконаних робіт по договору № 02-04/13-М від 07.10.2013, які містять підпис сторін, у тому числі позивача - ФОП ОСОБА_3

Позивач заперечує факт підписання ним видаткової накладної № 24/07-13 від 24.07.2013 на поставку товару в сумі 443 500,00 грн. та акту виконаних робіт по договору № 02-04/13-М від 07.10.2013.

Таким чином, з метою всебічного та об'єктивного вирішення даного господарського спору, зважаючи на те, що встановлення обставин щодо фактичного укладання накладної № 24/07-13 від 24.07.13 р. та акту виконаних робіт по договору № 02-04/13-М від 07.10.13 р. потребує спеціальних знань та суттєво впливає на права та обов'язки відповідача, як боржника за договором поставки за № 01-04/13-М, ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 11.02.2015 у даній справі призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса.

На розгляд експерта поставлені наступні питання:

1. Чи виконаний підпис у накладній № 24/07-13 від 24.07.13 р. та акту виконаних робіт по договору № 02-04/13-М від 07.10.13 р. однією особою?

Чи виконано підпис від імені ОСОБА_3 у накладній № 24/07-13 від 24.07.13 р. та акту виконаних робіт по договору № 02-04/13-М від 07.10.13 р. тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою?

2. Чи виконано підпис у накладній № 24/07-13 від 24.07.13 р. та акту виконаних робіт по договору № 02-04/13-М від 07.10.13 р. навмисно зміненим почерком?

18.06.15 р. від Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса надійшов висновок судово-почерковзначої експертизи № 2035 складений від 04.06.2015, згідно якого підпис від імені ОСОБА_3 в видатковій накладній № 24/07-13 від 24.07.2013 на суму 443 500,00 грн. та в акті здачі-приймання робіт за договором № 02-04/13-М від 09.04.2013 від 07.10.2013, виконані не ОСОБА_3, а іншою особою з наслідуванням справжнього підпису.

Згідно ст. 32 ГПК доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Це - письмові та речові докази, висновки експертів, пояснення осіб, які беруть участь у справі.

Ст. 36 ГПК визначає письмові докази як документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у справі, та інших обставин, які мають значення, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

За таких обставин, колегія суддів приймає до уваги висновок експерта № 2035 від 04.06.2015 в якості доказу, яким встановлено, що підпис від імені ОСОБА_3 в видатковій накладній № 24/07-13 від 24.07.2013 на суму 443 500,00 грн. та в акті здачі-приймання робіт за договором № 02-04/13-М від 09.04.2013 від 07.10.2013, виконані не ОСОБА_3, що позбавляє зазначені документи доказової сили на підтвердження поставки відповідачем обладнання на суму 443 500,00 грн.

Будь-яких інших доказів щодо належного виконання відповідачем своїх обов'язків за договором матеріали справи не містять і таких доказів відповідачем до суду не надано.

Таким чином, відповідачем не доведено факту поставки обладнання у повному обсязі на сплачену позивачем суму в розмірі 443 000,00 грн.

Згідно ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Відповідно до ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Отже, беручи до уваги, що факт оплати позивачем товару в розмірі 443 000,00 грн. підтверджується належними доказами у справі, відповідачем не спростовується, а також зважаючи на те, що позивачем визнається факт поставки відповідачем обладнання на суму 403 000,00 грн., відповідач не надав належних доказів на підтвердження виконання своїх зобов'язань з поставки товару у повному обсязі, враховуючи приписи ст.ст. 670, 693 ЦК України, у позивача є всі правові підстави вимагати стягнення з відповідача суми попередньої оплати в розмірі 39 500,00 грн, тому позовні вимоги в зазначеній частині є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача у зв'язку з її юридичною та фактичною обґрунтованістю і наявності фактів для скасування оскаржуваного рішення з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

З огляду на зазначене та керуючись 32-34, 43, 99, 101, 102, п.2 ст. 103, п. 1, 4 ч. ст. 104, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Нова Каховка, Херсонська область задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 17.11.14 р. у справі № 922/1394/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (61099, АДРЕСА_1,код НОМЕР_1) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (74900, АДРЕСА_2, код НОМЕР_2) 39 500,00 грн. суми попередньої оплати, 1 827,00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та 913,50 грн. витрат по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено та підписано 20 липня 2015 року

Головуючий суддя Слободін М.М.

Суддя Білецька А.М.

Суддя Гребенюк Н. В.