РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"15" липня 2015 р. Справа № 5019/2077/11

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Петухов М.Г.

суддя Гулова А.Г. ,

суддя Маціщук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія" ІФГ Капітал"

на ухвалу господарського суду Рівненської області від 26.05.2015 р. за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія" ІФГ Капітал"

у справі № 5019/2077/11 (суддя Торчинюк В.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк"

до відповідача фізичної особи-підприємець ОСОБА_1

за участю: відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції

про стягнення 1 042 153, 60 грн.

за участю представників:

від заявника: не з'явився;

від позивача/стягувача: не з'явився;

від відповідача/боржника: не з'явився;

від відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції: Матвійчук І.О.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 26.05.2015 р. у справі №5019/2077/11 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "ІФГ Капітал" у задоволенні заяви від 8 травня 2015 року № 334 про залучення до участі у справі правонаступника позивача та заміну сторони у виконавчому провадженні.

При винесенні вищевказаної ухвали, суд першої інстанції виходив з того, що на час подачі заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні у справі № 5019/2077/11, виконавче провадження по даній справі завершено, зокрема, повернено виконавчий документ стягувачу.

З'ясовуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення заяви від 8 травня 2015 року № 334 про залучення до участі у справі правонаступника позивача та заміну сторони у виконавчому провадженні, місцевим господарським судом враховано відповідні положення Конституції України, Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про виконавче провадження".

З урахуванням положень діючого законодавства та того факту, що 25 червня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 34580852, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання ТОВ "ІК "ІФГ Капітал" від 8 травня 2015 року № 334 про залучення до участі у справі правонаступника позивача та заміну сторони у виконавчому провадженні, оскільки відсутнє відкрите виконавче провадження.

Не погоджуючись із винесеною ухвалою суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія" ІФГ Капітал" звернулось з апеляційною скаргою до Рівненського апеляційного господарського суду, відповідно до якої просить ухвалу господарського суду Рівненської області від 26.05.2015 р. у справі №5019/2077/11 скасувати, а клопотання ТОВ "ІК "ІФГ Капітал" від 8 травня 2015 року №334 про залучення до участі у справі правонаступника позивача та заміну сторони у виконавчому провадженні задоволити.

Скаржник вважає, що ухвала господарського суду є незаконною та такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На підтвердження своїх доводів, скаржник вказує, зокрема, наступне:

за результатами розгляду справи № 5019/2077/11 господарським судом Рівненської області було видано 2 накази від 31.08.2012р., відповідно до яких відкрито 2 виконавчих провадження: ВП №34580852 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором та ВП №34579514 щодо стягнення сплаченого держмита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу;

відповідно до Договору №31-Л від 05.09.2013 року, укладеного між ліквідатором ТОВ «Укрпромбанк», ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» і Національним банком України, перед завершенням ліквідаційної процедури банку в управління ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» були передані активи, що перебували на балансі ТОВ «Укрпромбанк». Відповідно до умов зазначеного Договору, ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» є довірчим власником отриманих в управління активів і має право: володіти, користуватися і розпоряджатися Активами відповідно до законодавства України та зазначеного Договору; бути процесуальним правонаступником ТОВ «Укрпромбанк» в справах, однією із сторін (учасників) яких є ТОВ «Укрпромбанк», а також правонаступником у виконавчих провадженнях, однією із сторін (учасників) яких є ТОВ «Укрпромбанк»;

відповідно до ч. 2 ст. 316 ЦК України право довірчої власності є особливим видом права власності, що виникає внаслідок закону або договору управління майном. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок правонаступництва. При цьому, за приписами ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом;

ЦК України у ч. 2 ст. 1029 містить правило, згідно з яким договір управління майном може засвідчувати виникнення в управителя права довірчої власності на отримане в управління майно. Договір №31-Л від 05.09.2013 в п.1.2. встановлює, що ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» є довірчим власником отриманих в управління активів;

відповідно до ст. 1033 ЦК України ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» діє без довіреності на виконання Договору №31-Л від 05.09.2013р. Виходячи зі змісту ч. 4 1033 статті ЦК України, ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» здійснює від свого імені права на будь-яке майно, яке перебуває в його довірчій власності або в управлінні;

процесуальне правонаступництво в розумінні статті 25 ГПК України допускається на будь - якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення, на що, зокрема, вказано в п. 1.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»;

відповідно до ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив;

серед інших активів, які передані у довірчу власність від ТОВ «Укрпромбанк» до ТОВ «ІК «ІФГ Капітал», є право вимоги за кредитним договором №58СМБ-АПЗ, укладеним 12.06.2008р. з ФОП ОСОБА_1;

ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» є правонаступником ТОВ «Укрпромбанк» у справі №5019/2077/11 про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ТОВ "Український промисловий банк" заборгованості за кредитним договором №58СМБ-АПЗ від 12.06.2018р., в межах якої господарським судом Рівненської області 15 листопада 2011 року прийняте рішення про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ТОВ "Український промисловий банк" заборгованості за кредитним договором, витрат по сплаті держмита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу;

на момент укладення Договору (05.09.2013р.) виконавче провадження №34580852 було таким, що триває. Після винесення постанови від 25.06.2014р. про повернення виконавчого документу стягувачу, виконавчий документ ні на адресу ТОВ "Укрпромбанк", ні на адресу ТОВ "ІК "ІФГ Капітал" не надходив;

заявник просив суд здійснити заміну стягувача з ТОВ "Укрпромбанк" на ТОВ "ІК "ІФГ Капітал" не в конкретному виконавчому проваджені, а стягувача за наказами №5019/2077/11 від 31.08.2012р.;

відповідно до "Інформації про виконавче провадження" з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень (доданої до заяви ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» від 08.05.2015р. під вих. №334) виконавче провадження №34579514 є таким, що триває. Проте, суд проігнорував цей факт та прийшов помилкового висновку щодо відсутності відкритого виконавчого провадження у справі № 5019/2077/11.

З огляду на викладені вище аргументи на підтвердження своєї правової позиції, скаржник вважає, що судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні заяви про залучення до участі у справі правонаступника позивача та заміну сторони у виконавчому провадженні за відсутності на те визначених законом підстав, у зв'язку з чим ухвалу суду першої інстанції слід скасувати.

Відповідач не скористався своїм правом подачі відзиву на апеляційну скаргу, що, у відповідності до ч. 2 ст. 96 ГПК України, не перешкоджає перегляду рішення (в даному випадку - ухвали) місцевого господарського суду.

15 липня 2015 року в судовому засіданні Рівненського апеляційного господарського суду представник органу ДВС в судовому засіданні пояснила, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві від 25.06.2014р. та оригінал наказу №5019/2077/11 від 31.08.2012р. господарського суду Рівненської області повернулися до відділу ДВС як не вручені. Станом на 13.07.2015р. оригінал наказу №5019/2077/11 від 31.08.2012р. господарського суду Рівненської області перебуває у відділі ДВС Рівненського міського управління юстиції. Виконавче провадження по виконанню наказу №5019/2077/11 від 31.08.2012р. господарського суду Рівненської області про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" державного мита за подання позовної заяви у сумі 10 304 грн. 76 коп. та витрат на інформаціно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 234 грн. 58 коп. перебуває на виконанні у відділі ДВС Рівненського міського управління юстиції.

Представники інших учасників судового процесу в судове засіданання не з'явилися.

Враховуючи приписи ст.ст. 101,102 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, той факт, що всі учасники судового процесу були належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час та місце судового засідання, про що свідчать поштові повідомлення, направлені останнім (Т.2, а.с.142-144,), а також те, що явка представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представників заявника, стягувача та боржника.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, заслухавши пояснення представника органу ДВС, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду слід скасувати, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що рішенням господарського суду Рівненської області від 15 листопада 2011 року у справі №5019/2077/11 позов задоволено частково, стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" в особі Рівненської філії ТОВ "Укрпромбанк" 1 030 475 грн. 58 коп., 10 304 грн. 76 коп. витрат по сплаті державного мита та 234 грн. 58 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (Т.1, а.с. 142-146).

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.07.2012р. рішення господарського суду Рівненської області від 15 листопада 2011 року у справі №5019/2077/11 залишено без змін (Т.2, а.с. 32-35).

Як стверджується матеріалами справи, 31.08.2012 року на виконання рішення від 15 листопада 2012 року по справі № 5019/2077/11 господарським судом Рівненської області видано накази про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" заборгованості за Кредитним договором № 58СМБ - АПЗ від 12.06.2008р. у загальній сумі 129 095 дол. США 0,7 центів, що по курсу НБУ на 15.11.2011 р. складає 1 030 475 грн. 58 коп., та про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" державного мита за подання позовної заяви у сумі 10 304 грн. 76 коп. та витрат на інформаціно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 234 грн. 58 коп. (Т.1, а.с. 44-45).

14 травня 2015 року на адресу суду першої інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "ІФГ Капітал" надійшло клопотання від 08.05.2015 року №334 про залучення до участі у справі правонаступника позивача та заміну сторони у виконавчому провадженні, в якій просить суд залучити до участі у справі правонаступника позивача - ТОВ "ІК "ІФГ Капітал"; залучити до справи, в якості третьої особи на стороні позивача - Національний банк України (01601, місто Київ, вулиця Інституцька, 9); замінити стягувача за судовим наказом у справі № 5019/2077/11 на ТОВ "ІК "ІФГ Капітал" та замінити стягувача у виконавчому провадженні яке відкрито на виконання наказу по справі № 5019/2077/11 на ТОВ "ІК "ІФГ Капітал" (Т.2, а.с. 47-50).

Ухвалою суду першої інстанції від 26.05.2015 р. у справі №5019/2077/11 відмовлено у задоволенні наведеної вище заяви (Т.2, а.с. 81-84).

Переглядаючи вказану вище ухвалу господарського суду Рівненської області від 26.05.2015 р. у справі №5019/2077/11 на предмет відповідності вимогам діючого законодавства та вирішуючи питання про те, чи існують визначені законом підстави для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "ІФГ Капітал" про залучення до участі у справі правонаступника позивача та заміну сторони у виконавчому провадженні, колегія суддів суду апеляційної інстанції приймає до уваги наступне.

З наявних в матеріалах справи доказів, колегія суддів встановила, що згідно Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень станом на 08.05.2015р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції 4 жовтня 2012 року відкрито виконавчі провадження № 34580852 та №34579514 на виконання наказів господарського суду Рівненської області від 31 серпня 2012 року №5019/2077/11 (Т.2, а.с. 62-66).

Окрім того, з наявних даних вбачається, що 04.10.2012р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню наказу № 5019/2077/11 від 31.08.2012р. господарського суду Рівненської області. Згідно заяви від 13.09.2012р. стягувач просить накласти одночасно з відкриттям виконавчого провадження арешт на все майно боржника. Виконавчий документ 25.06.2014 р. повернуто стягувачеві на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (встановлена заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника).

У листі відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області № 129361/15 від 25.06.2015р. повідомлено про те, що згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 зареєстровано квартиру АДРЕСА_1), що є предметом іпотеки, згідно договору від 12 червня 2008 року № 58/Zcмбіп-08, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Торкуновою Т.А., зареєстрованого в реєстрі за № 2015, як забезпечення кредитів в іноземній валюті, на яке відповідно до Закону України від 3 червня 2014 року № 1304-VII не може бути примусово звернуто стягнення.

Також, у наведеному листі зазначена інформація про те, що 25.06.2014 р. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (Т.2, а.с 78).

При цьому, до матеріалів справи долучено копію постанови про відкриття виконавчого провадження (ВП №34580852) від 04.10.2012р. на виконання наказу господарського судом Рівненської області № 5019/2077/11 від 31.08.2012р. про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" заборгованості за Кредитним договором № 58СМБ - АПЗ від 12.06.2008р. у загальній сумі 129 095 дол. США 0,7 центів, що по курсу НБУ на 15.11.2011 р. складає 1 030 475 грн. 58 коп. (Т.2, а.с. 79).

Разом з тим, долучено копію постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції про повернення виконавчого документа стягувачеві від 25.06.2014р. (ВП № 34580852) на підставі п.9 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (Т.2, а.с. 80).

Однак, на виконання вимог п. 3 ухвали Рівненського апеляційного господарського суду від 02.07.2015р. у справі №5019/2077/11, відділом державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області листом №12-8284/15 від 12.07.2015р. надано інформацію про те, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві від 25.06.2014р. та оригінал наказу №5019/2077/11 від 31.08.2012р. господарського суду Рівненської області направлено на адресу ТзОВ "Український промисловий банк" (м. Київ, бул. Л.Українки, 26). 03.09.2014р. до відділу повернулася постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві від 25.06.2014р. та оригінал наказу № 5019/2077/11 від 31.08.2012р. господарського суду Рівненської області як не вручена. Станом на 13.07.2015р. оригінал наказу №5019/2077/11 від 31.08.2012р. господарського суду Рівненської області перебуває у відділі ДВС Рівненського міського управління юстиції. Виконавче провадження по виконанню наказу №5019/2077/11 від 31.08.2012р. господарського суду Рівненської області про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" державного мита за подання позовної заяви у сумі 10 304 грн. 76 коп. та витрат на інформаціно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 234 грн. 58 коп. перебуває на виконанні у відділі ДВС Рівненського міського управління юстиції. Утримання заборгованості по виконавчому документу передано 13.01.2015р. на ТзОВ фірма «Нафтогазінвест», де працює ОСОБА_1 для подальшого стягнення із заробітної плати.

На підтвердження наведеного, органом ДВС до матеріалів справи долучено матеріали виконавчого провадження.

В свою чергу, стягувачем на виконання вимог суду долучено до матеріалів справи примірник Договору №31-Л про передавання в управління непроданих активів від 05.09.2013 року, укладеного між ТОВ «Укрпромбанк» (Установник управління), ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» (Управитель) і Національним банком України, за умовами якого Установник управління передає в управління ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» активи, наявні на балансі ТОВ «Укрпромбанк» на дату укладення цього Договору, а Управитель приймає в управління активи і зобов'язується вживати всіх необхідних заходів для задоволення вимог кредиторів Установника управління за рахунок активів (Т.2, а.с. 51-54, 128-134).

Відповідно до п. 1.2. зазначеного Договору, ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» є довірчим власником отриманих в управління активів, а за умовами п. 2.4. Договору має право володіти, користуватися і розпоряджатися активами відповідно до законодавства України та зазначеного Договору; бути процесуальним правонаступником ТОВ «Укрпромбанк» в справах, однією із сторін (учасників) яких є ТОВ «Укрпромбанк», а також правонаступником у виконавчих провадженнях, однією із сторін (учасників) яких є ТОВ «Укрпромбанк».

У Додатку № 1 до Договору про передавання в управління непроданих активів від 05.09.2013 року №31-Л наведено перелік непроданих активів ТОВ «Укрпромбанк», які передаються в управління, серед яких значиться право вимоги до ФОП ОСОБА_1 (код за ЄДРПОУ НОМЕР_1) згідно кредитного договору №58СМБ-АПЗ (Т.2, а.с. 58-60, 135-137).

Згідно з Актом приймання - передавання в управління непроданих активів ТОВ «Укрпромбанк» від 01.10.2013р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" передав, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» прийняв активи, наявні на балансі Управителя управління, зокрема, право вимоги до ФОП ОСОБА_1 згідно кредитного договору №58СМБ-АПЗ (Т.2, а.с. 55-57, 138-140).

З урахуванням того факту, що рішення господарського суду, на виконання якого видано відповідний судовий наказ та відкрито виконавче провадження, набрало законної сили, то колегія суддів відзначає, що подану заявником заяву слід розцінювати як заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно з ч. 5 ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

За приписами ст. 124 Конституції України та ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

У відповідності до положень ч. ч. 1, 2 ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

В силу дії ч. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 17 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону державною виконавчою службою підлягають виконанню, зокрема, накази господарських судів.

Як було встановлено вище, на виконання рішення господарського рішення від 15 листопада 2012 року по справі № 5019/2077/11, судом першої інстанції видано накази від 31.08.2012 р.

Відповідно до ст. 25 ГПК України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Про заміну або про відмову заміни сторони чи третьої особи її правонаступником господарський суд виносить ухвалу.

За змістом норм розділу XIV ГПК України, ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження, є завершальною стадією судового провадження.

При цьому, згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до положень ч.ч. 1, 2, 5 ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом. У разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов'язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону, інших нормативно-правових актів підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 року.

Так, у відповідності до п.2.1.3. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 року у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Державний виконавець на підставі рішення суду виносить постанову про заміну сторони її правонаступником, визначеним відповідно до чинного законодавства.

В абзаці 3 п.1.4 постанови від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" Пленум Вищого господарського суду України роз'яснив, що статтею 25 ГПК передбачено процесуальне правонаступництво у зв'язку не лише зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб'єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі заміни кредитора або боржника у зобов'язанні (статті відповідно 512 і 520 Цивільного кодексу України). У разі заміни кредитора в зобов'язанні не в повному обсязі (у подільному зобов'язанні; в разі передачі новому кредитору права на стягнення неустойки окремо від передачі прав вимоги за основним зобов'язанням тощо) новий кредитор є правонаступником первісного кредитора лише в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу відповідних прав якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 Цивільного кодексу України); при цьому якщо правонаступником заявляються відповідні вимоги, то вважається, що позов подано кількома позивачами (стаття 23 ГПК). Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 25 ГПК допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення, і здійснюється господарським судом без виклику сторін у справі, якщо їх явка не зумовлена необхідністю з'ясування судом певних обставин, але з повідомленням сторін, оскільки інше суперечило б приписам частини другої статті 22 ГПК стосовно прав сторін у судовому процесі.

Правонаступництво може бути універсальним (загальним) або частковим. За універсальним правонаступництвом до правонаступника переходять усі права і обов'язки того суб'єкта, якому вони належали раніше. За частковим правонаступництвом від одного до іншого суб'єкта переходять лише окремі суб'єктивні права або обов'язки.

Системний аналіз наведених вище нормативно-правових приписів, зокрема, з урахуванням положень ст. 25 ГПК України, свідчить про те, що вчинення такої процесуальної дії як заміна сторони виконавчого провадження допускається на будь-якій стадії судового провадження. Законом визначено, що виконавче провадження є однією із стадій судового провадження, а саме завершальною, і за своєю правовою природою є примусовим виконанням рішення суду. В той же час, Закон не пов'язує вчинення поцесуальної дії наведеного змісту із встановленням факту наявності відкритого виконавчого провадження чи його закінченням.

При цьому, абзац 3 частини 1 статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що державний виконавець провадить такі виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження як повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону.

Тобто, вчинення такої виконавчої дії як повернення виконавчого документа стягувачеві не є у розумінні зазначеного Закону завершенням виконавчого провадження.

У ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» наведено випадки, за наявності яких виконавче провадження підлягає закінченню. При цьому, серед таких випадків не значиться така підстава для закінчення виконавчого провадження як повернення виконавчого документа стягувачу.

Водночас, згідно із ч. 3 ст. 49 наведеного Закону про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Як було встановлено вище, станом на момент подачі заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні у справі № 5019/2077/11 (станом 14 травня 2015 року), постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві та оригінал наказу №5019/2077/11 від 31.08.2012р. господарського суду Рівненської області про стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором повернуті до відділу ДВС, при цьому, наказ №5019/2077/11 від 31.08.2012р. господарського суду Рівненської області про стягнення з боржника держмита та витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу перебуває на виконанні у відділі ДВС Рівненського міського управління юстиції.

Окрім того, орган ДВС у листі № 129361/15 від 25.06.2015р. проінформував, що 25.06.2014 р. винесено постанову про повернення виконавчого документа в частині стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором стягувачеві на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Більше того, не надав жодних пояснень та документів стосовно завершення виконавчого провадження з виконання зазначеного вище рішення господарського суду.

Відтак, документи щодо закінчення виконавчого провадження відсутні.

Усупереч наведеним вище положенням матеріального Закону та фактичним даним у даній справі, суд першої інстанції не врахував, що процесуальний Закон не обмежує вчинення процесуальної дії щодо заміни стягувача правонаступником на стадії виконавчого провадження в залежності від встановлення факту закінчення виконавчого провадження.

Відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відмови у задоволенні клопотання заявника - ТОВ "ІК "ІФГ Капітал" від 8 травня 2015 року № 334 про залучення до участі у справі правонаступника позивача та заміну сторони у виконавчому провадженні.

Між тим, як свідчать встановлені обставини справи, підставою, яка зумовила правонаступництво стягувача у виконавчому провадженні, виступає факт укладення 05.09.2013р. Договору №31-Л про передавання в управління непроданих активів між ТОВ «Укрпромбанк» (Установник управління), ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» (Управитель) і Національним банком України. Наведене також стверджується Додатком № 1 до Договору про передавання в управління непроданих активів від 05.09.2013 року №31-Л, у якому наведено перелік непроданих активів ТОВ «Укрпромбанк», які передаються в управління, та Актом приймання - передавання в управління непроданих активів ТОВ «Укрпромбанк» від 01.10.2013р., за яким Товариство з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" передав, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» прийняв активи, наявні на балансі Управителя управління, зокрема, право вимоги до ФОП ОСОБА_1 згідно кредитного договору №58СМБ-АПЗ.

Відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою.

У даному випадку має місце заміна кредитора/стягувача внаслідок правонаступництва.

В силу приписів ч.1 ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 1029 Цивільного кодексу України за договором управління майном одна сторона (установник управління) передає другій стороні (управителеві) на певний строк майно в управління, а друга сторона зобов'язується за плату здійснювати від свого імені управління цим майном в інтересах установника управління або вказаної ним особи (вигодонабувача). Договір управління майном може засвідчувати виникнення в управителя права довірчої власності на отримане в управління майно.

Частинами 4, 5 статті 1033 Цивільного кодексу України унормовано, що управитель діє без довіреності. Управитель, якщо це визначено договором про управління майном, є довірчим власником цього майна, яким він володіє, користується і розпоряджається відповідно до закону та договору управління майном. Договір про управління майном не тягне за собою переходу права власності до управителя на майно, передане в управління.

За таких обставин, колегія суддів констатує факт правонаступництва ТОВ "ІК "ІФГ Капітал" активів кредитора (стягувача), зокрема, в частині права вимоги до ФОП ОСОБА_1 згідно кредитного договору №58СМБ-АПЗ.

Відтак, з урахуванням встановленого факту правонаступництва ТОВ "ІК "ІФГ Капітал", колегія суддів вважає, що заява ТОВ "ІК "ІФГ Капітал" від 8 травня 2015 року № 334 про залучення до участі у справі правонаступника позивача та заміну сторони у виконавчому провадженні підлягає до задоволення.

Натомість, суд першої інстанції вказаних вище вимог діючого законодавства не врахував та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні зазначеного клопотання.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

На підставі вказаного вище, судова колегія також вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтверджуються належними доказами та грунтуються на законі.

З врахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія" ІФГ Капітал" підлягає до задоволення, ухвалу господарського суду Рівненської області від 26.05.2015 р. у справі №5019/2077/11 слід скасувати, а заяву ТОВ "ІК "ІФГ Капітал" від 8 травня 2015 року № 334 про залучення до участі у справі правонаступника позивача та заміну сторони у виконавчому провадженні задоволити.

Керуючись ст. ст. 25, 99, 101, 103-106 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія" ІФГ Капітал" задоволити.

Ухвалу господарського суду Рівненської області від 26.05.2015 р. у справі №5019/2077/11 скасувати.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія" ІФГ Капітал" від 8 травня 2015 року № 334 про залучення до участі у справі правонаступника позивача та заміну сторони у виконавчому провадженні задоволити.

Замінити стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія" ІФГ Капітал" (03680, м. Київ, вул. Червоноармійська, 72, оф. 48, ) у справі №5019/2077/11.

3. Справу № 5019/2077/11 повернути в господарський суд Рівненської області.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Гулова А.Г.

Суддя Маціщук А.В.