ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22 липня 2015 р. Справа № 903/586/15
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Тандем - 2002", м. Полтава

до фермерського господарства "Волиньагроком" Слуцького Валентина Даниловича, с. Пірванче, Горохівського району, Волинської області

про стягнення 263 116,42 грн.,

Суддя Якушева І.О.,

при секретарі судового засідання Хомич О.В.

за участю представників:

від позивача: Гриценко І.Г. - представник (дов. №14/11/1 від 14.11.2014р.),

від відповідача: н/з

Суть спору: позивач в позовній заяві просив стягнути з відповідача 263 116,42 грн., з них: 131687,52 грн. заборгованості за переданий на підставі договору поставки №14/01/4 від 14.01.2013р. товар, 76828,67 грн. пені за період з 15.01.2013р. по 20.05.2015р., 35163,47 грн. 10% процентів річних за період з 15.01.2013р. по 20.05.2015р., 19436,76 грн. збитків, завданих інфляцією, за квітень 2015р.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на невиконання відповідачем умов договору поставки №14/01/4 від 14.01.2013р. щодо повного та своєчасного розрахунку за переданий товар.

Ухвалою суду від 29.05.2015р. було порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 10.06.2015р., зобов'язано позивача подати суду розгорнутий розрахунок заборгованості наростаючим підсумком з врахуванням проплат, виконаний в одній таблиці; розрахунок пені з врахуванням положень п.5.1 договору поставки №14/01/4 від 14.01.2013р. щодо строків оплати та вимог ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України; відповідача обґрунтовані письмові пояснення на заявлений позов, докази на їх підтвердження; довідку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

В судовому засіданні 10.06.2015р. представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання 10.06.2015р. уповноваженого представника не направив, вимог ухвали суду від 29.05.2015р. не виконав.

У зв'язку із невиконанням сторонами вимог ухвали суду від 29.05.2015р. розгляд справи було відкладено на 09.07.2015р.

01.07.2015р. відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позов №53 від 24.06.2015р., в якому він просить позовні вимоги ТзОВ "Тандем-2002" щодо стягнення з ФГ "Волиньагроком" Слуцького Валентина Даниловича в частині стягнення 76 828,67 грн. пені, 35 163,47грн. 10% річних, 19 436,76грн. збитків, завданих інфляцією, визнати безпідставними та в їх задоволенні відмовити.

В судове засідання 09.07.2015р. представники сторін не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

З метою дотримання принципу рівності та змагальності сторін, у зв'язку із необхідністю витребування додаткових пояснень та доказів розгляд справи було відкладено на 22.07.2015р.

20.07.2015 року фермерське господарство "Волиньагроком" Слуцького Валентина Даниловича звернулось до господарського суду із зустрічною позовною заявою №52 від 14.07.2015р. до товариства з обмеженою відповідальністю "Тандем - 2002", в якій просило визнати недійсним договір поставки №14/01/4 від 14.01.2013р.

Ухвалою суду від 22.07.2015р. в прийняті зустрічної позовної заяви фермерського господарства "Волиньагроком" Слуцького Валентина Даниловича, с. Пірванче, Горохівського району, Волинської області до товариства з обмеженою відповідальністю "Тандем - 2002", м. Полтава про визнання недійсним договору поставки №14/01/4 від 14.01.2013р. судом на підставі ч.1 ст. 60, п.1 ч.1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України відмовлено.

22.07.2015р. позивачем через канцелярію суду подано письмові пояснення №354 від 20.07.2015р. з врахуванням заперечень відповідача на позов.

Представник відповідача в судове засідання 22.07.2015р. не з'явився, хоча відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Факт належного повідомлення відповідача про судовий розгляд підтверджується рекомендованим повідомленням № 772 про вручення поштового відправлення - ухвали суду від 09.07.2015р. уповноваженому представнику відповідача, що міститься в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

в с т а н о в и в:

14.01.2013 року між позивачем - товариством з обмеженою відповідальністю "Тандем - 2002" як постачальником та відповідачем - фермерським господарством "Волиньагроком" Слуцького Валентина Даниловича як покупцем було укладено договір поставки №14/01/4, згідно з п. 1.1 якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця білково-мінерально-вітамінні добавки, комбікорми (насипом або фасовані в мішки), премікси. інший товар за погодженням сторін, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його на умовах, передбачених цим договором.

Згідно із п.п. 2.1, 2.2 договору поставки найменування товару, його кількість, ціна товару за одиницю і по позиціях вказуються у видаткових накладних постачальника на товар.

Сторони домовилися, що усі видаткові накладні, за якими постачальник поставив покупцеві товар протягом терміну дії цього договору, відносяться до цього договору, якщо інше не випливає з відміток або тексту цих накладних.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 договору поставка товару здійснюється партіями протягом усього терміну дії цього договору.

Терміни поставки конкретних партій товару узгоджуються сторонами додатково шляхом підписання відповідних додаткових угод або здійсненням конклюдентних дій сторін (дій спрямованих на виконання зобов'язання або таких, що свідчать про прийняття виконання зобов'язання з боку контрагента), пов'язаних з передачею-прийманням товару. У разі потреби термін поставки може бути змінений постачальником в робочому порядку з обов'язковим повідомленням покупця (при цьому відсутність письмових заперечень покупця до дати поставки, вказаної в повідомленні, буде свідченням узгодженості сторонами договору фактичної дати поставки конкретної партії товару).

Згідно з п.п. 4.1, 4.2 договору ціна товару, що поставляється відповідно до договору, вказується у видаткових накладних постачальника. У вартість товару включаються усі витрати постачальника згідно з базисом поставки.

Загальна вартість договору визначається як вартість товару, поставка якого здійснюється відповідно до видаткових накладних постачальника. Зміна загальної вартості договору здійснюється також у разі поставки додаткових партій і підписання уповноваженим представниками сторін додаткових угод на поставку таких партій товару.

Відповідно до п.п. 5.1, 5.2 договору поставки оплата товару покупцем здійснюється в порядку 100% оплати вартості даної партії товару (відповідно до видаткової накладної) не пізніше дати поставки конкретної партії товару. Датою поставки конкретної партії товару є дата видаткової накладної постачальника.

Постачальник має право без додаткового погодження з покупцем грошові, які сплачує покупець відповідно до умов цього договору, зараховувати в наступному порядку незалежно від призначення платежу:в першу чергу - прострочені платежі (основного боргу),в другу чергу - поточні платежі.

На виконання умов договору поставки №14/01/4 від 14.01.2013р. позивач передав відповідачу товар на загальну суму 404615,01 грн., що підтверджується видатковими накладними №Т-00000066 від 14.01.2013р. на суму 12974,50 грн., №Т-00000170 від 25.01.2013р. на суму 9743,50 грн., №Т-00000212 від 31.01.2013р.р. на суму 6362,50 грн., №Т-00000318 від 12.02.2013р. на суму 3774 грн., №Т-00000394 від 25.02.2013р. на суму 14991,50 грн., №Т-00000482 від 06.03.2013р. на суму 7670 грн., №Т-00000537 від 14.03.2013р. на суму 4269 грн., №Т-00000669 від 01.04.2013р. на суму 7744,50 грн., №Т-00000727 від 08.04.2013р. на суму 8710,50 грн., №Т-00000771 від 15.04.2013р. на суму 14198 грн., №Т-00000827 від 22.04.2013р. на суму 7184,50 грн., №Т-00000957 від 15.05.2013р.на суму 13611 грн., №Т-00000993 від 20.05.2013р. на суму 9065,50 грн., №Т-00001070 від 29.05.2013р. на суму 1747,50 грн., №Т-00001159 від 10.06.2013р. на суму 5412 грн., №Т-00001202 від 17.06.2013р. на суму 13391,50 грн., №Т-00001329 від 04.07.2013р. на суму 18459 грн., №Т-00001484 від 26.07.2013р. на суму 13880,26 грн., №Т-00001650 від 19.08.2013р. на суму 22858,75 грн., №Т-00001739 від 30.08.2013р. на суму 21718,01 грн., №Т-00001868 від 13.09.2013р. на суму 7409,50 грн., №Т-00002213 від 28.10.2013р. на суму 21881,51 грн., №1-00002352 від 13.11.2013р. на суму 12193,50 грн., №Т-00002367 від 14.11.2013р. на суму 2664 грн., №Т-00002599 від 13.12.2013р. на суму 13759,50 грн., №Т-00002670 від 23.12.2013р. на суму 128940,98 грн. та довіреностями на отримання товару №41 від 14.01.2013р., №42 від 25.01.2013р., №43 від 12.02.2013р., №44 від 25.02.2013р., №45 від 06.03.2013р., №47 від 01.04.2013р., №48 від 15.04.2013р., №49 від 15.05.2013р., №50 від 29.05.2013р., №51 від 10.06.2013р., №53 від 04.07.2013р., №54 від 26.07.2013р., №56 від 19.08.2013р., №57 від 30.08.2013р., №60 від 13.09.2013р., №65 від 28.10.2013р., №66 від 13.11.2013р., №68 від 13.12.2013р., №69 від 23.12.2013р.

Відповідач за переданий позивачем товар розрахувався частково - на суму 272 927,49 грн., що підтверджується копіями банківських виписок, що містяться в матеріалах справи (а.с. 77-79, 81-84, 86, 88-91, 93, 95-97).

21.04.2015р. позивачем було надіслано відповідачу вимогу №196 від 21.04.2015р. про перерахування суми заборгованості за договором поставки №14/01/4 від 14.01.2013р. в розмірі 131 687,52 грн.

Проте, відповідач відповіді на вимогу не надав, заборгованості не перерахував.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем за переданий на підставі договору поставки №14/01/4 від 14.01.2013р. товар на час розгляду справи становить 131 687,52 грн.

Доказів, які б спростовували цю заборгованість, або доказів її оплати відповідач суду не надав.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст.ст. 526, 599 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У зв'язку із неоплатою відповідачем вартості отриманого товару у повному обсязі вимога позивача про стягнення з відповідача 131 687,52 заборгованості обґрунтована і підлягає до задоволення.

У відповідності із ст.ст.610, 611, ч.1 ст.612, Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з п. 8.3 договору поставки №14/01/4 від 14.01.2013р. у разі прострочення здійснення плати за партію товарів, що поставляється, покупець сплачує постачальникові пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої у момент нарахування пені, від простроченої до оплати суми за кожен день прострочення, а також 10% річних від простроченої до оплати суми.

Відповідно до п. 10.3 договору поставки №14/01/4 від 14.01.2013р. для штрафних санкцій, передбачених умовами цього договору, термін позовної давності складає три роки. Штрафні санкції за даним договором нараховуються за весь період прострочення виконання зобов'язань.

Як передбачено ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з приписами ч. 1 ст. 259 Цивільного кодексу України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України в п.2.5 постанови №14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Таким чином, сторони в п. 10.3 договору поставки №14/01/4 від 14.01.2013р. відповідно до ч.1 ст. 259 Цивільного кодексу України збільшили строк позовної давності щодо вимоги про стягнення пені до 3 років та встановили більшу тривалість періоду її нарахування, а саме - за весь період прострочення виконання зобов'язання з оплати.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача 76828,67 грн. пені за період з 15.01.2013р. по 20.05.2015р. підлягає до задоволення.

Висновку про те, що пеня може бути нарахована за весь період прострочення дійшов і Рівненський апеляційний господарський суд у постанові від 23.02.2015р. по справі №903/1479/13.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сторонами в договорі №14/01/4 від 14.01.2013р. встановлено інший розмір процентів річних, ніж передбачено статтею 625 Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене, враховуючи порушення відповідачем строку оплати товару встановленого п. 5.1. договору, вимога позивача про стягнення з відповідача 35163,47 грн. 10% процентів річних за період з 15.01.2013р. по 20.05.2015р. підлягає до задоволення.

Вимога позивача про стягнення з відповідача 19436,76 грн. збитків, завданих інфляцією, за квітень 2015р., підлягає до задоволення частково.

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України в п.п.3.1, 3.2 постанови №14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Суд, здійснивши перерахунок суми збитків, завданих інфляцією, заявлених позивачем до стягнення з відповідача, встановив, що з відповідача підлягає до стягнення 18436,76 грн. збитків, завданих інфляцією, за квітень 2015 року, виходячи з розрахунку: 131687,52 грн. х 114%= 150123,19 грн.; 150123,19 грн. - 131687,52 грн. = 18436,18 грн. (а не 19436,76 грн., як обчислено в розрахунку до позовної заяви - а.с. 18).

У зв'язку з цим, у задоволенні позову про стягнення з відповідача 1000,58 грн. (19436,76 - 18436,18) збитків, завданих інфляцією, за квітень 2014 року, слід відмовити за безпідставністю.

У зв'язку із частковим задоволенням позову на відповідача відповідно до ст.49 ГПК України покладаються судові витрати по справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог .

Керуючись ст.ст. 258, 259, 526, 599, 610, 611, 612, 625, 655 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 193, 232 Господарського кодексу України, ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фермерського господарства "Волиньагроком" Слуцького Валентина Даниловича (45733, Волинська обл., Горохівський район, село Пірванче, вул. Перемоги, 1, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Тандем - 2002" (36009, Полтавська обл., місто Полтава, вул. Кондратенка, 6-А, ) 131687 грн. 52 коп. заборгованості, 76828 грн. 67 коп. пені, 35163 грн. 47 коп. процентів річних, 18436 грн. 18 коп. збитків, завданих інфляцією, 5242 грн. 32 коп. витрат, пов'язаних з оплатою судового збору.

3. В позові про стягнення з відповідача 1000,58 грн. збитків, завданих інфляцією, відмовити.

Повне рішення складено: 27.07.2015р.

Суддя І. О. Якушева