ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2015 р. Справа № 909/633/15

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т. В. , при секретарі судового засідання Масловський А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: військового прокурора Івано-Франківського гарнізону, вул.Чорновола, 9, м.Івано-Франківськ, 76018 в інтересах держави, уповноваженим органом якої здійснювати відповідні функції в спірних відносинах є Міністерство оборони України в особі Державного підприємства "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат", вул.Ребета, 6, м. Івано-Франківськ, 76000

до відповідача: фізичної особи-підприємця Ілюка Романа Васильовича, вул. Франка, 29, смт. Заболотів, Снятинський район, Івано-Франківська область, 78315

про стягнення 13610,00 грн.,

за участю представників сторін:

від військової прокуратури: Негрич Н.М. - прокурор, (довіреність №40-2115вих.15 від 09.07.15),

від позивача: Матвіїв Б.М. - заступник начальника юридичного відділу, (довіреність №1046 від 30.12.14),

від відповідача: представник не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Військовий прокурор Івано-Франківського гарнізону в інтересах держави, уповноваженим органом якої здійснювати відповідні функції в спірних відносинах є Міністерство оборони України в особі Державного підприємства "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" звернувся в суд із позовом до фізичної особи-підприємця Ілюка Романа Васильовича про стягнення 13610,00 грн. Позовні вимоги мотивовано невиконанням відповідачем зобов"язань щодо оплати отриманої лісопродукції.

Керуючись ч.3 ст.2 ГПК України, військовий прокурор Івано-Франківського гарнізону в позовній заяві №7/40-1767 вих-15 від 08.06.15 (вх.№6243/15 від 08.06.15) визначив, на підставі якого законодавства подається позов; в чому саме порушуються матеріальні інтереси держави; обґрунтував необхідність їх захисту. Тому, у відповідності до ч.1 ст.2 ГПК України, слід вважати, що прокурор з вимогами, викладеними в позові, звернувся до господарського суду в інтересах держави Державного підприємства "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат", на підставі покладеного на нього п.2 ст. 121 Конституції України представництва.

Представники прокуратури та позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач своїм конституційним правом на захист прав і охоронюваних законом інтересів не скористався, відзиву на позов не подав, проти позову не заперечив, явки уповноваженого представника в судові засідання не забезпечив, про дату, час та місце проведення судового засідання був належним чином повідомлений, про що свідчать відмітка відділу документального забезпечення суду на зворотньому боці ухвали про порушення провадження у справі від 09.06.15, ухвали про відкладення розгляду справи від 09.07.15 та Списком поштових відправлень №208 від 10.07.15 .

Згідно з п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" з наступними змінами, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови. Згідно з п.3.9.1 зазначеної постанови, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвали суду від 09.06.15 та 09.07.15 надіслані відповідачеві рекомендованою кореспонденцією за адресою, зазначеною у позовній заяві та Спеціальному витязі Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців: смт.Заболотів, Снятинський район, вул.І.Франка, 29, 78315 та відділенням зв"язку суду не повернуто, клопотання про відкладення розгляду справи від відповідача на адресу суду не надходило.

За таких обставин, згідно ст.75 ГПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами, враховуючи, що у суду є всі необхідні докази для вирішення спору по суті, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників прокуратури та позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, протягом 2013 року позивач передав відповідачу лісопродукцію в кількості 97 м2 на 46360,00 грн. Даний факт підтверджується наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними №091669 від 11.07.13, №091701 від 19.07.13, №111285 від 29.07.13, №111283 від 29.07.13, №111284 від 29.07.13, №091494 від 10.07.13, №111342 від 02.09.13, №111343 від 03.09.13, №111345 від 09.09.13, №111347 від 09.09.13, №111383 від 25.09.13, №111384 від 25.09.13, №111385 від 25.09.13, оригінали яких оглянуто в судовому засіданні, копії долучено до матеріалів справи.

Статтею 175 ГК України визначено, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст.15-16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Цивільні права та обов"язки виникають, із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов"язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов"язків , зокрема, є договори та інші правочини (ст.11 ЦК України та 174 ГК України).

Отримання відповідачем товару від позивача, часткова його проплата, що підтверджується копіями прибуткових касових ордерів №242 від 20.08.13, №239 від 19.08.13, №189 від 02.07.13, №312 від 11.11.13 свідчать про існування між сторонами зобов"язань з приводу купівлі-продажу товару.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог статей 202, 204 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов"язків. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно частин першої та другої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

У відповідності із ч.1 ст. 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

За своєю правовою природою угода, яка відбулася між позивачем та відповідачем є договором купівлі-продажу.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму ( ст. 655 ЦК України ).

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

У статті 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Враховуючи, що правовідносини між сторонами з приводу купівлі- продажу товару існували на підставі товарно- транспортних накладних, то зобов"язання по оплаті товару виникло після прийняття товару.

Таким чином, за документальними даними, поданими позивачем, враховуючи часткову сплату відповідачем боргу, заборгованість відповідача перед позивачем становить 13360,00 грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідач доказів належного виконання своїх зобов'язань суду не надав, доводи позивача не спростував.

З огляду на встановлення судом факту порушення відповідачем прийнятого на себе зобов"язання, вимога щодо стягнення з відповідача 13610,00 грн. боргу є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Судовий збір відповідно до статті 49 ГПК України, підлягає стягненню з відповідача в доход бюджету.

На підставі вищевикладеного, у відповідності до ст.124 Конституції України, ст.ст. 175, 181, 193 ГК України, ст.ст. 11, 174, 202, 204, 205, 525, 526, 639, 655, 692 ЦК України, керуючись ст.ст. 33, 49, 75, ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов військового прокурора Івано-Франківського гарнізону в інтересах держави, уповноваженим органом якої здійснювати відповідні функції в спірних відносинах є Міністерство оборони України в особі Державного підприємства "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" до фізичної особи-підприємця Ілюка Романа Васильовича про стягнення 13610,00 грн. задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Ілюка Романа Васильовича, вул.Франка, 29, смт.Заболотів, Снятинський район, Івано-Франківська область, 78315 (код ) на користь державного підприємства "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат", вул.Ребета, 6, м.Івано-Франківськ, 76000 (код 08033772) - 13610,00 (тринадцять тисяч шістсот десять гривень ) - заборгованості.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Ілюка Романа Васильовича, вул.Франка, 29, смт.Заболотів, Снятинський район, Івано-Франківська область, 78315 (код ) в доход Державного бюджету України (отримувач коштів: Управління Державної казначейської служби України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області; код отримувача (код за ЄДРПОУ)-37952250; Банк отримувача: ГУ ДКСУ у Івано-Франківській області; код банку отримувача (МФО): 836014; Рахунок отримувача: 3002; код класифікації доходів бюджету: 22030001; Код ЄДРПОУ суду: 03499939) - 1827,00 (одну тисячу вісімсот двадцять сім гривень) - судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 23.07.15

Суддя Максимів Т. В.

Виготовлено в КП "Діловодство спеціалізованого суду"

________________ Матейко І. В. 23.07.15