ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.07.15р. Справа № 904/4508/15
За позовом Публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 3 055 грн. 35 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: Кутовий Є.М., дов. № 103-Д від 18.12.14р.;

від відповідача: не з'явився.

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство "Криворіжгаз" звернулося до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 3 055 грн. 35 коп., з яких: 2 013 грн. 84 коп. - сума основного боргу, 19 грн. 16 коп. - 3% річних, 319 грн. 93 коп. - пеня, 702 грн. 42 коп. - індекс інфляції, відповідно до умов договору на постачання природного газу за регульованим тарифом від 21.12.2012р. № 2013/ТП-ПР-875.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов'язань в частині своєчасної оплати вартості спожитого у грудні 2014р. та січні 2015р. природного газу.

Відповідач явку повноважного представника в призначені судові засідання не забезпечив та не надав витребувані судом документи.

На адресу суду повернулися конверти з ухвалами, що направлялися на адресу відповідача з відміткою поштового відділення: „Повернуто за закінченням строку зберігання".

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, тому що позовна заява з доданими до неї документами і ухвали суду направлялися за юридичною адресою, зазначеною у позовній заяві, яка співпадає з адресою місцезнаходження юридичної особи відповідача, що значаться у спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 27.05.2015р., наданого за електронним запитом суду. Згідно стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

21.12.2012р. між Публічним акціонерним товариством "Криворіжгаз" (постачальник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (споживач) укладено договір на постачання природного газу за регульованим тарифом № 2013/ТП-ПР-875 (надалі-Договір), відповідно до умов якого постачальник протягом 2013 року здійснює споживачу постачання природного газу (надалі-газ) в обсягах порядку, передбачених Договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором (п.1.1 Договору).

Відповідно до п.10.1 цей Договір набирає чинності з дати підписання та відповідно до ч.3 ст. 631 Цивільного кодексу України, поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01.01.2013р. та діє до 31.12.2013р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Договір вважається продовженим на аналогічний період, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому сторони мають переоформити додаток 2 щодо договірних обсягів постачання газу, у якому визначити планові обсяги газу на продовжений термін.

Відповідно до п.2.6 Договору послуги з постачання газу документально оформлюється підписаним сторонами актом приймання-передачі газу, що оформлюється згідно з даними вузлів обліку, визначених у додатку 1 до Договору.

За умовами п. 2.8 Договору споживач протягом двох робочих днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов'язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу.

Згідно п. 4.5 Договору розрахунковий період за Договором становить один місяць 9:00 першого дня до 9:00 першого дня наступного місяця включно. Інформацію про зміну контрактної години Газорозподільне підприємство розміщує на своєму офіційному веб-сайті.

Відповідно до п. 4.5.1. Договору місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу на загальну кількість реалізованого газу, визначається згідно з розділом 3 Договору.

Загальна сума вартості договору складається з місячних сум вартості договірних обсягів постачання газу споживачу (п. 4.5.2. Договору).

Згідно п. 4.6. Договору оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем авансовими та/або плановими платежами із розрахунку договірного обсягу постачання газу протягом періоду оплати відповідно до додатка 2 до договору.

Пунктом 4.6.1. Договору авансові платежі сплачуються споживачем постачальнику на розрахунковий рахунок із спеціальним режимом використання у розмірі 100 відсотків від вартості запланованого або погашеного постачальником обсягу газу на розрахунковий період за п'ять (5) календарних днів до початку місяця поставки газу.

Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідає величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці (п. 4.6.2. Договору).

У відповідності до п. 4.6.3. Договору у випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше п'ятого (5) числа місяця, наступного за розрахунковим.

Постачальник зобов'язується виконувати умови Договору. Забезпечувати постачання газу до пунктів призначення на умовах та в обсягах, визначених Договором (п.п. 5.1., 5.1.1., 5.1.2. Договору).

Постачальник має право отримувати від споживача плату за поставлений газ за цінами, визначеними в розділі 4 Договору (п.п. 5.2., 5.2.1. Договору).

Відповідно п.п. 5.3., 5.3.1., 5.3.3. Договору споживач зобов'язаний виконувати умови Договору, оплачувати постачальнику вартість поставленого газу на умовах та в обсягах, визначених Договором.

На виконання умов Договору у грудні 2014р. та січні 2015р. позивач здійснив постачання відповідачу природного газу в обсязі 0,269 тис. м. куб. на загальну суму 2 081 грн. 57 коп., що підтверджується актами прийому-передачі природного газу, які наявні в матеріалах справи, а саме: акт № КР000008068 від 31.12.2014р. на суму 1 284 грн. 54коп. та акт № КР000000701 від 31.01.2015р. на суму 797 грн. 03 коп. Вказані акти підписані повноважними представниками сторін без заперечень (а.с. 24, 26).

В порушення умов Договору відповідач за отриманий природний газ розрахувався не в повному обсязі, у зв'язку із чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 2 013 грн. 84 коп.

Згідно п. 6.2.2 Договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 Договору, із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми прострочення платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до розрахунку позивача розмір пені складає 319 грн. 93 коп. за загальний період з 06.01.2015р. по 13.05.2015р. по кожному акту окремо.

На підставі положень ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував додатково до суми основного боргу та вимагає стягнути з відповідача 19 грн. 16 коп. 3% річних за період з 06.01.2015р. по 13.05.2015р. та інфляційні втрати в розмірі 702 грн. 42 коп. за вказаний період.

На час розгляду справи доказів сплати заборгованості відповідачем не надано.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписами п. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

За ст.ст. 611, 549, 551 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правовi наслiдки, встановленi договором або законом, зокрема - сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме i нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмiр встановлюється договором або актом цивiльного законодавства.

Згідно положень ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові

За приписами п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.13р. № 14, з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Перевіривши розрахунки пені та 3% річних, виконані позивачем, судом встановлено, що вказані розрахунки відповідають вимогам чинного законодавства та умовам Договору.

Щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 702 грн. 42 коп., суд зазначає наступне.

Згідно п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.13р. № 14, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Позивачем при розрахунку інфляційних втрат не враховані вищенаведені приписи та виконано розрахунок з урахуванням індексу інфляції, визначеного у місяці, в якому платіж мав бути здійснений, а не у наступному, у зв'язку із чим, згідно перерахунку господарського суду, до стягнення з відповідача підлягають інфляційні в сумі 669 грн. 09 коп.

За приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої, визначені Договором майново-господарські зобов'язання перед позивачем з оплати поставленого позивачем природного газу, чим порушив умови укладеного із позивачем Договору та вищевказані приписи діючого законодавства, тому позовні вимоги позивача про примусове стягнення з відповідача 2 013 грн. 84 коп. основного боргу, 319 грн. 93 коп. пені, 19 грн. 16 коп. 3% річних, 669 грн. 09 коп. інфляційних втрат - є обґрунтованими і підлягають задоволенню. В решті позову слід відмовити.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 4, 32-33, 43-45, 49, 80, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз" (50051, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Металургів, 1, ) 2 013 грн. 84 коп. (дві тисячі тринадцять грн. 84 коп.) основного боргу, 319 грн. 93 коп. (триста дев'ятнадцять грн.. 93 коп.) пені, 669 грн. 09 коп. (шістсот шістдесят дев'ять грн. 09 коп.) індексу інфляції, 19 грн. 16 коп. (дев'ятнадцять грн. 16 коп.) 3% річних, 1 807 грн. 07 коп. (одну тисячу вісімсот сім грн. 07 коп.) витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя І.А. Рудь

Повне рішення складено - 23.07.15р.