ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2015 р. Справа № 909/562/15

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т. В. , при секретарі судового засідання Масловський А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: фізичної особи-підприємця Загороднюк Анжели Володимирівни, вул. Руська, 54, кв. 15, м. Тернопіль, 46001

адреса для кореспонденції: а/с 104, м. Тернопіль, 46001

до відповідача: фізичної особи-підприємця Іваницького Олександра Володимировича, вул. Хіміків, 6, корп.1, кв. 17, м. Івано-Франківськ, 76018

адреса для кореспонденції: вул. Донцова, 13, м. Івано-Франківськ, 76018

про стягнення 33168,74 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: представник не з'явився,

від відповідача: представник не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Загороднюк Анжела Володимирівна звернулася в суд з позовом до фізичної особи-підприємця Іваницького Олександра Володимировича про стягнення 88096,95 грн.

Позовні вимоги мотивовано невиконанням відповідачем прийнятих на себе зобов'язань згідно договорів № 088-10 від 01.07.10 та №12/12/9 від 19.12.11 щодо розрахунку за отриманий товар.

Представник позивача в судове засідання не з"явився, проте подав заяву про долучення додаткових доказів по справі вх.№11062/15 від 20.07.15 та заяву про зменшення розміру позовних вимог вх.№7666/15 від 20.07.15. Дослідивши заяву про зменшення розміру позовних вимог, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до п. 3.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.11 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК України, права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Враховуючи те, що зменшення позовних вимог є правом позивача та не порушує процесуальних прав відповідача, то суд розглядає позов згідно заяви про зменшення розміру позовних вимог вх.№7666/15 від 20.07.15.

Відповідач своїм конституційним правом на захист прав і охоронюваних законом інтересів не скористався, відзиву на позов не подав, проти позову не заперечив, явки уповноваженого представника в судові засідання не забезпечив, про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином повідомлений, про що свідчать відмітка відділу документального забезпечення суду на зворотньому боці ухвали про порушення провадження у справі від 25.05.15 та ухвал про відкладення розгляду справи від 16.06.15 і 16.07.15.

Згідно з п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.11 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" з наступними змінами, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови. Згідно з п.3.9.1 зазначеної постанови, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвали суду від 25.05.15, 16.06.15 та 16.07.15 надіслані відповідачеві рекомендованою кореспонденцією за адресами, зазначеними у позовній заяві та Спеціальному витязі Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців повернуто суду підприємством зв"язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

За таких обставин, згідно ст.75 ГПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін за наявними в ній матеріалами, враховуючи, що у суду є всі необхідні докази для вирішення спору по суті, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

Розглянувши матеріали справи із врахуванням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

19.12.11 між сторонами даного спору укладено договір №12/12/9 від 12.12.11, відповідно до якого позивач зобов'язався продати відповідачу товар - періодичні видання, а відповідач, в свою чергу, - прийняти та оплатити даний товар (п.1.1 договору).

Відповідно до п.2.1. договору, асортимент видань продавця, періодичність їх виходу, ціна, термін придатності та відсоток повернення відображені в специфікації продавця, яка є невід"мною складовою договору.

Пунктом 4.1. договору встановлено, що покупець за цим договором щомісячно оплачує отриманий від продавця товар, із врахуванням умов специфікації, яка є невід"ємною частиною договору, шляхом перерахунку коштів на рахунок продавця.

На виконання умов договору, позивачем поставлено відповідачу товару на загальну суму 131236,85 грн., що підтверджується видатковими накладними, оригінали яких оглянуто в судовому засіданні, копії долучено до матеріалів справи.

В порушення визначеного умовами договору обов'язку сплатити вартість товару в установлені терміни та у визначеному порядку, відповідач за поставлений товар розрахувався частково на суму 48200,00 грн., що підтверджується оригіналами прибуткових касових ордерів, а також згідно накладних на повернення, відповідачем повернено нереалізований товар на суму 49868,11 грн.

Таким чином, станом на день винесення рішення заборгованість відповідача перед позивачем становить 33168,74 грн., що підтверджується актом звірки підписаним представниками сторін та скріпленим печатками станом на 02.07.15, оригінал якого долучено до матеріалів справи.

Згідно ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Приписами ст. 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами ст.629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 2 ст. 614 Цивільного кодексу України встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідач доказів належного виконання своїх зобов'язань не надав, доводи позивача не спростував.

З огляду на встановлення судом факту порушення відповідачем грошового зобов'язання, позовні вимоги щодо стягнення 33168,74 грн. заборгованості є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, на нього відповідно до приписів, встановлених ст. 49 ГПК України, слід покласти витрати, понесені позивачем в зв"язку з розглядом справи.

На підставі вищевикладеного, у відповідності до ст. 124 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 612, 614, 629, 655 Цивільного Кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст.22, 33, 49, 75, ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов фізичної особи-підприємця Загороднюк Анжели Володимирівна до фізичної особи-підприємця Іваницького Олександра Володимировича про стягнення 33168,74 грн. задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Іваницького Олександра Володимировича, вул. Хіміків, 6, корп.1, кв. 17, м. Івано-Франківськ, 76018 (код ) на користь фізичної особи-підприємця Загороднюк Анжели Володимирівни, вул. Руська, 54, кв. 15, м. Тернопіль, 46001 (код )- 33168,74 (тридцять три тисячі сто шістдесят вісім гривень сімдесят чотири копійки) - заборгованості, а також 1827,00 (одну тисячу вісімсот двадцять сім гривень) - судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 24.07.15

Суддя Максимів Т. В.

Виготовлено в КП "Діловодство спеціалізованого суду"

________________ Матейко І. В. 24.07.15