РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2015Справа №910/13195/15
За позовом Національної радіокомпанії України

до Державного підприємства «Творчо-виробничий та навчально-дослідний центр розвитку сучасного мистецтва»

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державної казначейської служби України

про стягнення 4944,48 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Розвадовська О.Л. (представники за довіреністю);

від відповідача - Бойко Н.В.(представник за довіреністю), Зяблюк А.М. (директор);

від третьої особи - не з'явилися.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Національної радіокомпанії України (далі - Позивач) до Державного підприємства «Творчо-виробничий та навчально-дослідний центр розвитку сучасного мистецтва» (далі - Відповідач), за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державної казначейської служби України, про стягнення 4946,05 грн. заборгованості та санкцій за Договором № 0021-К/2014 від 08.12.2014 про надання послуг художніх колективів у зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх обов'язків оплатити отримані послуги.

Заявою про уточнення позовних вимог від 06.07.2015 Позивачем було фактично зменшено позовні вимоги до 4944,48 грн. Дана заява прийнята судом, тому відповідно до ст. 55 ГПК України має місце нова ціна позову.

Відповідач проти позову заперечує, оскільки вважає, що порушення умов Договору є не його виною, а виникло через невиконання поданого Відповідачем платіжного доручення Державною казначейською службою України (з невідомих Відповідачу причин та не дивлячись на його численні звернення), тому Відповідач вважає, що ним було вжито усіх залежних від нього заходів для усунення правопорушення (ст. 218 ГК України).

Третя особа пояснень по суті спору не подала, представників до суду не направила. Судом враховано, що явка представників третьої особи у засідання обов'язковою не визнавалась, і перед судом не доведено обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір у даному судовому засіданні.

Отже, суд дійшов висновку про відсутність встановлених ст. 77 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі укладеного 08.12.2014 між Позивачем, як Виконавцем, та Відповідачем, як Замовником, Договору № 0021-К/2014 (далі - Договір), Позивачем були надані Відповідачу послуги зі здійснення концертних виступів на загальну суму 3360 грн., що підтверджується актом від 08.12.2014 (підписаний обома сторонами, скріплений печатками, зауважень не містить), однак у встановлений п. 3.2 Договору 10ти денний строк (банківські дні) послуги на суму 3360 грн. Відповідачем оплачені не були. Матеріали справи не містять доказів протилежного, а також не містять доказів наявності у Відповідача претензій щодо його якості та/або комплектності наданих по Договору та по акту від 08.12.2014 послуг.

Заперечення Відповідача, що порушення умов Договору є не його виною, оскільки не дивлячись на те, що бюджетне фінансування по Договору надійшло та Відповідачем було подано платіжне доручення на перерахування Позивачу коштів, але доручення не було виконано Державною казначейською службою України з невідомих Відповідачу причин та не дивлячись на його численні звернення (копії залучені до справи), то судом такі заперечення проти позову відхиляються, оскільки умовами Договору встановлено чіткі строки, у які Відповідач повинен був розрахуватися за надані йому послуги (п. 3.2 Договору, 10ти денний строк (банківські дні) з підписання акта).

При цьому Відповідачем не доведено, що ним було вжито усіх залежних від нього заходів для усунення правопорушення (ст. 218 ГК України), оскільки кошти Відповідач був зобов'язаний перерахувати у чітко встановлений Договором строк, бюджетне фінансування по Договору надійшло, а якщо Державна казначейська служба України не виконувала своїх обов'язків щодо Відповідача, то останній не був позбавлений права та можливості порушити питання щодо вжиття примусових заходів до виконання такого зобов'язання, чого Відповідачем зроблено не було.

Разом з цим, обов'язок замовника оплатити надані йому послуги в силу вимог чинного законодавства не пов'язаний з наявністю у того необхідних коштів чи станом виконання перед ним зобов'язань іншими особами.

Наявність таких обставин не дає підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання (ст. 617 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Щодо передбаченої Договором умови оплати за наявності бюджетного фінансування, то суд зазначає, що хоча умови чинного цивільного законодавства передбачають право сторін, не відходячи від обов'язкових вимог актів цивільного законодавства, в іншій частині погодити умови договору на власний розсуд, однак встановлена Договором залежність оплати від бюджетного фінансування не визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами та не вказує на подію, яка має неминуче настати, а отже в розумінні ст.ст. 251-252, 530 ЦК України, не є строком (терміном) виконання зобов'язань, натомість таким строком є встановлений п. 3.2 Договору, 10ти денний строк (банківські дні) від підписання акта.

Отже, матеріалами справи доведено прострочення Відповідачем оплати за надані йому послуги в сумі 3360 грн., тому вимоги про стягнення 3360 грн. заборгованості згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України, ст. 193 ГК України визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню

Також, виходячи з положень статті 610, частини 1 статті 612, статті 611 ЦК України, частини 2 статті 193 ГК України, Відповідач є порушником грошового зобов'язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом, та зокрема у вигляді нарахування та стягнення:

- пені відповідно до п. 4.6 Договору, на підставі статей 546, 549 ЦК України, з урахуванням ч. 6 ст. 232 ГК України та положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»;

- 3% річних та інфляційних на підставі ст. 625 ЦК України.

Перевіривши наданий Позивачем (доданий до заяви від 06.07.2015) розрахунок вищевказаних санкцій, суд дійшов висновку про обґрунтованість розрахунку, його арифметичну правильність, відповідність вимогам закону та умовам Договору, та зокрема оскільки розраховані Позивачем санкції не перевищують дозволені до стягнення згідно з законом, тому позовні вимоги про стягнення 297,98 грн. пені, 38,94 грн. 3% річних, 1247,56 грн. інфляційних підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до статті 49 ГПК України покладається на Відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства «Творчо-виробничий та навчально-дослідний центр розвитку сучасного мистецтва» (м. Київ, вул. Лук'янівська, 69-71; ідентифікаційний код 35137172) на користь Національної радіокомпанії України (м. Київ, вул. Хрещатик, 26; ідентифікаційний код 22927269) 3360 (три тисячі триста шістдесят) грн. заборгованості, 297 (двісті дев'яносто сім) грн. 98 коп. пені, 38 (тридцять вісім) грн. 94 коп. 3% річних, 1247 (одну тисячу двісті сорок сім) грн. 56 коп. інфляційних, а також 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.07.2015

Суддя Сташків Р.Б.