УХВАЛА

про повернення позовної заяви

13.07.2015Справа № 910/17590/15

Суддя Гумега О.В., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СВС ПАК"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Управління поліграфічними проектами"

про стягнення 65 486,87 грн.

ВСТАНОВИВ:

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що позовна заява № б/н від 06.07.2015 (вх. № 17590/15 від 09.07.2015) і додані до неї документи підлягають поверненню позивачеві без розгляду з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано повного найменування сторін, їх поштових адрес.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано повного найменування сторін, їх поштових адрес.

В ст. 54 Господарського процесуального кодексу України викладено вимоги щодо форми і змісту позовної заяви. Згідно з пунктом 2 частини 2 названої статті позовна заява повинна містити, зокрема, місцезнаходження (для юридичних осіб) сторін або місце проживання (для фізичних осіб).

Як визначено ст. 93 Цивільного кодексу України, місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Відповідно до ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України, дані про місцезнаходження юридичної особи вносяться до єдиного державного реєстру.

Відповідно до п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців").

Отже, місцезнаходження у позовній заяві повинно визначатися та вказуватися згідно з установчими документами юридичної особи, даними її державної реєстрації як суб'єкта господарювання.

У позовній заяві у якості місцезнаходження позивача зазначено наступну адресу: 61017, м. Харків, вул. Лозівська, 5. Водночас, позивачем не вказано та до позовної заяви не додано доказів на підтвердження того, що саме наведена адреса є адресою місцезнаходження позивача станом на час його звернення з позовом до суду (відповідні довідки з ЄДРПОУ, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, Статут, тощо). При цьому суд звертає увагу, що в реквізитах договору, на підставі якого подано позов, вказано іншу "юридичну адресу" позивача, а саме: 61145, м. Харків, вул. Лозівська, 5

За таких обставин, суду не доведено підставність зазначення позивачем у позовній заяві свого місцезнаходження за адресою 61017, м. Харків, вул. Космічна, 4, кв. 88.

Відповідно до абз. 1 п.п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної суми.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 54 ГПК України передбачено, що позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

У позовній заяві позивач стверджує, що в порушення умов п. 4.2 Договору відповідач сплатив замість 100% передплати згідно рахунку-фактури № 609 на суму 92700,00 грн. лише 58700,00 грн, чим порушив своє грошове зобовязання на 34000,00 грн.

При цьому в абз. 2 стор. 2 позовної заяви зазначено, що "ТОВ "СВС ПАК" виконуючи власні зобов'язання у суворому дотриманні з умовами Договору виготовило замовлений "Покупцем" Товар та неодноразово повідомляло ТОВ "Управління поліграфічними проектами" засобами телефонного зв'язку про необхідність його прийняття умовах EXW ... у порядку та строки встановлені Договором, оскільки зберігання частини Товару, що вчасно не забрав зі складу Покупець, призводить до перевантаження складського господарства ТОВ "СВС ПАК", однак при цьому не вказано на докази, які мають такі зазначення підтверджувати, а таке, в свою чергу, свідчить про відсутність викладу обставин, на яких грунтуються позовні вимоги.

Зокрема, позивач не зазначив, яких саме умов (пунктів) Договору поставки № 140814 від 14.08.2014 (далі - Договір) він "суворо" дотримувався при виготовленні "замовленого" покупцем (відповідачем) товару, враховуючи при цьому п. 4.2 Договору про "передплату" товару.

Позивач не зазначив доказів, передбачених умовами Договору, на підтвердження того, що товар дійсно був замовлений покупцем (письмові замовлення, заявки покупця - п.п. 3.1, 3.2 Договору).

Позивач не зазначив, в якій частині відповідач отримав виготовлений позивачем товар та якими доказами це підтверджується (відповідні накладні не вказані).

Позивач не зазначив, якими саме умовами (пунктами) Договору передбачено строк, в який покупець повинен забрати зі складу покупця товар, а тому твердження позивача про те, що покупець вчасно не забрав зі складу частину товару є доказово не обгрунтованим.

Крім того, позивач стверджує про порушення відповідачем грошового зобов'язання на 34000,00 грн., а відповідно до "Розрахунку ціни позову та штрафних санкцій" визначає в якості початку періоду прострочки вказаного грошового зобов'язання 29.08.2014, однак при цьому позивач не надає жодних пояснень з цього приводу та не посилається на умови Договору, якими б було встановлено строк для здійснення покупцем 100% передоплати.

Згідно абз. 5 п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" підставою для повернення позовної заяви є, зокрема, незазначення доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, відсутність обгрунтованого розрахунку стягуваної чи оспорюваної суми.

Вищезазначене позбавляє підставності як визначену позивачем до стягнення суму основного боргу в розмірі 34000,00 грн., так і розрахунки пені, 3 % річних та інфляційних нарахувань, як похідних від суми основного боргу.

За таких обставин, у позовній заяві не вказано доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, відсутній обгрунтований розрахунок стягуваних сум, що є підставою для повернення позову без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, позовна заява № б/н від 06.07.2015 не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню для усунення допущенного порушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути позивачеві без розгляду.

Суддя О.В.Гумега