ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2015 р. Справа № 914/989/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий-суддя Кузь В.Л.

судді Галушко Н.А.

Орищин Г.В.

При секретарі судового засідання Петрик К.О.

розглянув матеріали апеляційної скарги б/н від 19.09.15 Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2, м. Золочів Львівської області

на рішення Господарського суду Львівської області від 02.06.15

у справі № 914/989/15

за позовом Зборівського районного споживчого товариства, м. Зборів Тернопільської області

до відповідача: Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2, м. Золочів Львівської області

про повернення майна та стягнення заборгованості

За участю представників сторін :

від позивача - Переймибіда Р.Б. - представник (довіреність від 01.04.15);

від відповідача - ОСОБА_4 - представник (довіреність від 26.05.15), ОСОБА_2 підприємець.

Автоматизованою системою документообігу суду справу № 914/989/15 розподілено до розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Кузь В.Л., судді Данко Л.С. та Орищин Г.В.

У зв'язку з перебуванням судді Данко Л.С. у відпустці розпорядженням голови суду від 15.07.15 внесено зміни у склад судової колегії по справі № 914/989/15, сформувавши її у наступному складі: головуючий суддя - Кузь В.Л., судді - Галушко Н.А., Орищин Г.В.

Відповідно до поданого скаржником клопотання розгляд справи проводився з повною технічною фіксацією суд довго процесу за допомогою звукозаписувального засобу «Оберіг».

Рішенням Господарського суду Львівської області від 02.06.15 у справі № 914/989/15 позов задоволено, зобов'язано суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 повернути Зборівському районному споживчому товариству за актом приймання-передачі нежитлові приміщення (безалкогольний цех), загальною площею 20 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; стягнуто з суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 на користь Зборівського районного споживчого товариства 10 654 грн., з яких: 7 000 грн. - заборгованості з орендної плати, 3 654 грн. - судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням місцевого господарського суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 02.06.15 у справі № 914/989/15 та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

Як підстави скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, відповідач визначає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення не було прийнято до уваги ту обставину, що відповідач не мав можливості користуватися переданим йому в оренду майном, оскільки позивачем чинились перешкоди у його користуванні, що було підставою для звернення до правоохоронних органів з відповідними заявами про вчинення злочинних діянь, та демонтажу позивачем частини обладнання.

Крім того, відповідач зазначає, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, оскільки судом не був взятий до уваги відзив відповідача на позов, не було задоволено клопотання про відкладення розгляду справи, судом фіксація судового процесу не проводилася, а також судом було відхилено клопотання відповідача про дорлчення до матеріалів справи листів Зборівського РСТ від 19.03.13, від 06.02.14., відповідно до яких заборгованість відповідача по орендній платі за станом на 01.02.14 становить 1 700 грн.

Представники сторін у судовому засіданні навели свої доводи та міркування з приводу поданої апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК України в судовому засіданні 15.07.15 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, Львівський апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування чи зміни рішення Господарського суду Львівської області від 02.06.15 у справі № 914/989/15, з огляду на наступне:

Як вбачається з матеріалів позовної заяви та встановлено судом першої інстанції, 01.12.08 між Зборівським районним споживчим товариством (орендодавцем) та суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2 (орендарем) було укладено договір оренди майна № 186, відповідно до умов якого орендодавцем передає, а орендар приймає в строкове платне користування майно (основні засоби) - безалкогольний цех за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 20 кв.м, вартістю 37 400 грн. для виробничої діяльності.

Згідно п. 3.1 договору орендна плата визначена за домовленістю сторін у розмірі 200 грн. в місяць і сплачується відповідачем з врахуванням індексу інфляції.

Пунктом 4.1.2 договору передбачено, що відповідач зобов'язаний не пізніше 10 числа біжучого місяця в повному обсязі вносити позивачу орендну плату. Плата за комунальні послуги, вказані у п. 3.3 договору, здійснюється орендарем в 10-ти денний термін від дня одержання рахунку від орендодавця.

На виконання умов договору позивачем було передано, а відповідачем прийнято у строкове платне користування безалкогольний цех за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 20 кв.м, вартістю 37 400 грн. для виробничої діяльності, що підтверджується актом приймання-передавання від 01.12.08, підписаного сторонами. Претензій щодо технічного стану приміщень орендар не заявляв.

Разом з цим, як встановлено судом апеляційної інстанції ні у договір оренди майна, ні в акті приймання-передачі від 01.12.08 жодним чином не зазначено виду, кількості та вартості обладнання, яке, як зазначає скаржник, було йому передано.

Враховуючи, що позивач заперечив факт передачі окрім приміщення іншого майна відповідачу в оренду, а відповідач жодними іншими доказами не підтвердив цього (в тому числі документами бухгалтерського обліку), Львівський апеляційний господарський суд встановив, що будь-яке обладнання цеху, окрім приміщення, не було предметом оренди і на умовах договору відповідачу не передавалося.

Відповідно до п. 6.1. договору він діє з 01.12.08 до 01.12.11 (однак в тексті договору помилково зазначено « 20011 р.»).

Пунктом 6.5 договору передбачено, що якщо орендар користується орендованим приміщенням після закінчення строку договору, у разі відсутності заперечень зі сторони позивача, договір вважається укладеним на невизначений термін і кожна зі сторін даного договору має право відмовитися від договору в будь-який час, письмово повідомивши про це другу сторону за один місяць.

Як вбачається з матеріалів справи та враховуючи, що сторони не подавали жодних заперечень щодо припинення дії договору оренди після 01.12.11, договір оренди № 186 від 01.12.08 продовжив свою дію після 01.12.11 на невизначений термін. Докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

Листом від 03.10.14 № 57 позивач повідомив відповідача про необхідність звільнення орендованого приміщення до 10.10.14 у зв'язку з невикористанням безалкогольного цеху (а.с. 20). Даний лист був залишений відповідачем без належного реагування, у зв'язку з чим позивач надіслав на його адресу листи від 27.10.14, від 22.01.15 з повторними вимогами, на які відповіді не отримав. Належні докази отримання відповідачем вказаних листів наявні в матеріалах справи (а.с.а.с. 39,40).

Статтею 782 ЦК України передбачено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Відповідно до п. 4.5.3. договору оренди орендодавець має право відмовитися від договору оренди і вимагати повернення орендованого майна у випадках, передбачених чинним законодавством.

Позивач листом № 40 від 06.02.15 повідомив відповідача про відмову від договору оренди майна № 186 від 01.12.08 у зв'язку із несплатою відповідачем орендної плати, заборгованість по якій за станом на 06.02.15 була визначена в розмірі 7800 грн. і запропонував звільнити й повернути орендовані приміщення до 16.02.15 відповідно до п. 2.2 договору на підставі акту прийняття-передачі та провести взаєморозрахунки (а.с. 22).

Даний лист отримано відповідачем 13.02.15, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке долучено до матеріалів справи (а.с. 39). Даний лист залишився відповідачем без належного реагування.

Натомість, докази сплати орендної плати на суму 7 800 грн., докази повернення орендованого майна позивачу відповідно до п. 2.2 договору в матеріалах справи відсутні та відповідачем під час розгляду справи ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції не подані.

Таким чином, враховуючи обставини та матеріали даної справи, договір оренди № 186 від 01.12.08 припинив свою дію з 14.03.15 відповідно до п. 6.5. договору оренди, тобто після спливу місячного терміну з часу отримання відповідачем повідомлення позивача про відмову від договору оренди у зв'язку з несплатою орендарем орендних платежів протягом трьох місяців підряд.

Як зазначено в позовній заяві (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 20.04.14), відповідач в порушення п. 3.1., п. 4.1.2. договору оренди не сплатив оренду плату на загальну суму 7 000 грн., яку позивач нарахував за період з 10.03.12 по 10.01.15 (згідно з розрахунком, долученим до позовної заяви).

Пунктом 2.2. договору оренди передбачено, що майно вважається поверненим орендодавцю з часу підписання сторонами акта прийняття-передачі про фактичне повернення майна.

У зв'язку з вищенаведеним, позивач просить суд зобов'язати відповідача повернути йому спірне приміщення та стягнути з нього 7 000 грн. заборгованості з орендної плати за період з 10.03.12 по 10.01.15.

Враховуючи, що відповідачем (орендарем за договором) договірні умови щодо своєчасної та повної сплати орендних платежів не виконувалися, оплата орендної плати за користування орендованим приміщенням своєчасно не проводилась, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності та обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення орендної плати в розмірі 7 000 грн. за період з 10.03.12 по 10.01.15, які підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 повернути Зборівському районному споживчому товариству за актом приймання-передачі нежитлові приміщення - (безалкогольний цех), загальною площею 20 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, то суд апеляційної інстанції зазначає, що така вимога підлягає задоволенню, враховуючи встановлений судом факт несплати відповідачем орендної плати протягом трьох місяців підряд та неповернення орендарем предмета договору оренди після припинення його дії.

При цьому судом апеляційної інстанції встановлено , що оскільки площа приміщення у 20 кв.м зазначена у примірнику договору, копію якого позивач додав до матеріалів справи, а доводи скаржника про те, що він користувався приміщенням більшої площі, оскільки у його примірнику договору оренди № 186 від 01.12.08 площа приміщення не зазначено, то задоволенню підлягають саме вимоги позивача в частині площі приміщення, яка підлягає поверненню.

При цьому, суд зазначає, що позивач має право пред'явити до відповідача менші вимоги, ніж вони фактично є, оскільки це не призводить до необґрунтованого порушення прав відповідача.

Щодо відсутності в примірнику договору оренди № 186, який подав суду для огляду відповідач, після цифри 56 букви «В» в адресі орендованого майна, то скаржник на дану обставину не покликався ні в суді першої, ні в апеляційній скарзі, як і не довів суду належними та допустимими доказами, що орендоване приміщення знаходиться не за адресою: АДРЕСА_1.

Стосовно інших доводів, викладених в апеляційній скарзі, Львівський апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, факт передачі майна орендарю підтверджується Актом приймання-передачі від 01.12.08 (а.с. 16 на звороті), відповідно до змісту якого сторони підтвердили, що приміщення, які передаються в оренду, відповідають умовам договору, а саме - безалкогольний цех за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 20 кв.м, вартістю 37 400 грн. для виробничої діяльності.

Акт приймання - передачі від 01.12.08 підписаний сторонами без будь-яких застережень щодо стану орендованого приміщення зі сторони орендаря. А тому посилання у судовому засіданні скаржника на наявність пошкоджень частини стіни приміщення, які виникли у 2002 році, що підтверджено заявою скаржника від 09.01.08 (а.с. 30), не впливає на оцінку отримання ним у грудні 2008 року майна, придатного для використання.

Разом з цим, відповідно до норми ч. 1 ст. 776 ЦК України поточний ремонт речі, переданої у найм, проводиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договором оренди № 186, який укладений сторонами, не встановлено обов'язку орендодавця здійснювати поточний ремонт приміщення, переданого орендарю. При цьому, скаржник не довів, що отвір у стіні потребує капітального ремонту.

Подані та долучені до матеріалів справи заяви апелянта, які зареєстровані у Зборівському РВ УМВС України в Тернопільській області, щодо викрадення невстановленими особами деякого устаткування для виробництва безалкогольних напоїв з цеху, розташованого в АДРЕСА_3, не є доведеним фактом і не звільняють орендаря (відповідач у справі) від виконання свого договірного обов'язку в частині своєчасної сплати орендної плати за користування орендованим майном (безалкогольний цех за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 20 кв.м).

Крім того, відповідач не подав суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів, викладених в апеляційній скарзі, про те, що позивач як орендар чинив перешкоди в користуванні майном (обладнання, яке як зазначено вище не було предметом оренди), про усунення яких він неодноразово звертався до нього, як і не подав суду доказів, що орендовані ним приміщення не використовувались за призначенням.

При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до технічної та бухгалтерської документації позивача, яка досліджена апеляційним господарським судом, загальна площа безалкогольного цеху Зборівського районного споживчого товариства за адресою: АДРЕСА_1, складає 940,8 кв.м (в т.ч безалкогольний цех - 523,2 кв.м, підвал 417 кв.м), а його вартість станом на 01.12.08 становить 189,3 тис. грн. Перелік обладнання даного цеху зазначена в акті інвентаризації обладнання від 12.09.13

Відповідачу, натомість, передано майно - частину приміщення цеху площею 20 кв.м (згідно даних примірника договору позивача). При цьому, згідно заяви відповідача від 01.12.08 «Про заключення договору оренди « (а.с. 17) останній просив передати в оренду лише приміщення безалкогольного цеху (про обладнання в заяві не зазначено).

Також, суд встановив, що договором не визначено конкретний вид діяльності орендаря при використанні орендованого майна, а тому усні доводи скаржника у судовому засіданні, що йому чинились перешкоди саме у виготовленні певної безалкогольної продукції - не доведені.

Таким чином, твердження апелянта про те, що він фактично не міг використовувати орендовані приміщення за призначенням є безпідставне.

Щодо строку дії договору, який відповідно до п. 6.1 договору становить 18003 роки, з 01.12.2008 року по 01.12.20011 року, то суд зазначає, що зазначення вказаного строку зумовлене допущеною помилкою в тексті договору, а фактичний строк дії договору складає з 01.12.2008 року по 01.12.2011 року.

Щодо інших доводів, викладених в апеляційній скарзі, то суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст. 104 ГПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення, що при вирішенні даного спору місцевим господарським судом не було допущено.

Крім цього, суд апеляційної інстанції зазначає, що розгляд справи в суді першої проводився протягом чотирьох засідань - з 27.03.15 по 02.06.15 (з врахуванням ухвали від 18.05.15 про продовження строку вирішення спору), а тому відповідач мав можливість подання усіх необхідних доказів (при їх наявності), а також необхідні пояснення.

Оскільки, обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, не підтверджені належними та допустимими доказами, в т.ч. відсутнє клопотання про технічну фіксацію судового процесу, а доводи, наведені в ній, спростовуються матеріалами справи, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни рішення місцевого господарського суду у даній справі.

Судовий збір за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення Господарського суду Львівської області від 02.06.15 у справі № 914/989/15 слід покласти на скаржника в порядку ст.ст. 49,105 ГПК України.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 30.06.15 було відстрочено відповідачу сплату судового збору в розмірі 1827 грн. за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Львівської області від 02.06.15 у справі № 914/989/15.

Відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може зменшити розмір судового збору.

Враховуючи подані скаржником додаткові документи, які підтверджують відсутність у власності апелянта нерухомого майна, земельних ділянок, автомобільних транспортів, та враховуючи відсутність у нього доходів у вигляді заробітної плати та інших коштів від підприємницької діяльності, суд апеляційної інстанції зменшує розмір судового збору на 50 % до 913,50 грн. за розгляд апеляційної скарги на рішення Господарського суду Львівської області від 02.06.15 у даній справі.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір» Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу б/н від 19.09.15 Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2, м. Золочів Львівської області залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 02.06.15 у справі № 914/989/15 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника, зменшивши його розмір на 50 %.

4. Стягнути з Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) в доход спеціального фонду Державного бюджету України (МФО банку 825014, Банк ГУДКСУ у Львівській області, УДКСУ у Личаківському районі м. Львова, , рахунок 2006) 913,50 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

5. Місцевому господарському суду видати наказ.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 17.07.15.

Головуючий суддя Кузь В.Л.

Суддя Галушко Н.А.

Суддя Орищин Г.В.