ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.07.15р. Справа № 904/4869/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКСИС-ГРУП"

до Приватного акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ"

про стягнення 703 086,22 грн. за договором поставки

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

Позивача - Тарабака Є.А., довіреність №б/н від 30.06.15р.

Відповідача - не з'явився (про час і місце засідання суду сповіщений належно)

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 703 086,22 грн. за договором поставки, з яких: 627 107,16 грн. - основного боргу, 68 481,06 грн. - пені, 7 498,00 грн. - 3 % річних, мотивуючи порушенням Відповідачем договірних зобов'язань у частині оплати.

Розгляд справи відкладався.

Відповідач явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, відзив на позов, документи витребувані судом чи докази відсутності боргу на час розгляду справи господарському суду не надав. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, про що свідчить наявне у матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 50 1. Поштове відправлення за №19 7 повернулось до суду за закінченням терміну зберігання.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.15р. зустрічний позов ПАТ "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ" до ТОВ "ТЕКСИС-ГРУП" у даній справі про розірвання договору повернуто без розгляду.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки явка у судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Справа, згідно зі ст. 75 ГПК України, розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника Позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

27.06.14р. ТОВ "ТЕКСИС-ГРУП" (Постачальник, Позивач) з ПАТ "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ" (Покупець, Відповідач) укладений договір №КЗГО/248-14П (далі Договір), за п. 1.1 якого Постачальник зобов'язався передати, а Покупець - прийняти та оплатити матеріали (Ресурси) на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно з п. 2.1 Договору кількість, номенклатура Ресурсів вказується в специфікаціях до цього Договору, які є його невід'ємною частиною (далі Специфікації).

Відповідно до п. 4.1 Договору постачання Ресурсів здійснюється за цінами, які визначені у відповідності з умовами поставки, зазначених у Специфікаціях і включають в себе всі податки, збори та інші обов'язкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші витрати Постачальника пов'язані з поставкою Ресурсів.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Пунктом 6 Специфікації № 3 від 19.08.14р. до Договору визначені наступні умови розрахунку ціни: ціна сформована виходячи з міжбанківського курсу на момент видачі тендерної рекомендації 12.08.14р. - 13,5998562 грн., що еквівалентно 361,67 USD без ПДВ і змінюється пропорційно зміни міжбанківського курсу на момент оплати. Таким чином, вартість одиниці виміру Ресурсу, що постачався за договором визначено у розмірі еквівалентному 434 USD з ІІДВ за 1 т, що на момент укладання Специфікації № 3 складав 5 902,40 грн. з ПДВ за 1 т.

Пунктом 5.1 Договору визначено, що оплата Покупцем Ресурсів здійснюється у національній валюті України шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника, зазначений у цьому Договорі.

Пунктом 5.2. Договору визначено, що оплата за поставлені Ресурси буде проводитися протягом терміну, зазначеного в специфікації, який розпочинається з моменту постачання Ресурсів.

Пунктом 5 Специфікації № 3 від 19.08.14р. до Договору визначено наступні умови оплати: протягом 12 календарних днів з моменту поставки.

Позивач здійснив наступні поставки Ресурсів Відповідачеві:

- 33,76 т лігносульфоната рідкого технічного марки АП за видатковою накладною №РН-0000191 від 21.09.14р., загальною вартістю 199 264,75 грн. з ПДВ, що на день поставки було еквівалентно 14 651,84 USD, а станом на 02.06.15р., за офіційним курсом НБУ (2108,4888 грн. за 100 доларів США) - 308 932,41 грн.;

- 34,77 тон лігносульфоната рідкого технічного марки АП згідно видаткової накладної №РН-0000191 від 01.10.14р., загальною вартістю 205266,17 грн. з ПДВ, що на день поставки було еквівалентно 15 090, 18 USD, а станом на 02.06.15р., згідно з офіційним курсом НБУ (2108,4888 грн. за 100 доларів США) - 318 174,76 грн.

За даними Позивача, вказані поставки в супереч вимог Договору та Специфікації № 3 Відповідачем не оплачені. Загальний борг Відповідача за Договором перед Позивачем становить суму еквівалентну 29 742,02 USD з ПДВ, що станом на 02.06.15р., згідно з офіційним курсом НБУ (2108,4888 грн. за 100 доларів США) сстановить 627 107, 16 грн.

Згідно з п. 7.2 Договору, з урахуванням протоколу розбіжностей до нього, у разі порушення термінів оплати ресурсів, Покупець сплачує пеню у розмірі 0,1 % за кожен день прострочення від несплаченої суми.

На прострочений борг Відповідача - 627 107,16 грн., Позивачем нарахована пеня - 68 481,06 грн. та, з посиланням на ч. 2. ст. 625 ЦК України, 3% річних - 7 498,00 грн.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містить ст. 712 ЦК України.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач не надав суду доказів відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми.

Господарським судом перевірено розрахунки Позивача і встановлено, що розрахунок пені проведено невірно, оскільки за період з 06.02.15р. до 14.04.15р. подвійна облікова ставка НБУ перевищувала обумовлену п. 7.2, в редакції протоколу розбіжностей до Договору, ставку для розрахунку пені (0,1%), тому за розрахунком суду пеня з простроченої суми становить 58 604,13 грн., решту розрахунків Позивача, господарський суд визнає обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у розмірі 627 107, 16 грн. - основного боргу, 58 604,13 грн. - пені, 7 498, 00 грн. - 3 % річних, решта позовних вимог задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 49 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на сторін, пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-84, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ" (50057, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг., вул. Заводська, 1, код 315 501 76) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКСИС-ГРУП" (61100, м. Харків, вул.Танкопія, 14-А, кв. 70, код 373 662 35) 627 107, 16 грн. - основного боргу, 58 604,13 грн. - пені, 7 498, 00 грн. - 3 % річних, 13 864,18 грн. - судового збору.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту.

Суддя С.Г. Юзіков

Рішення підписане__________