ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.07.15р. Справа № 904/5203/15

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альянс", 49000, м. Дніпропетровськ, Катеринославський б-р, 2

до

відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Мобілочка", 49000, м.Дніпропетровськ, вул. Білостоцького, б. 12, кв. 27

відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Алло", 49044, м.Дніпропетровськ, вул. Барикадна, 15а

Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідачів Публічне акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро", 49600, м.Дніпропетровськ, вул. Леніна, 17

про визнання недійсними додаткових угод № 2 від 10.07.2013 року, № 3 від 06.09.2013 року до договору добровільного страхування майна та добровільного страхування від вогневих ризиків й ризиків стихійних явищ від 03.10.2012 року за № 21.0010504.03

Суддя Панна С.П.

Представники:

від позивача Келембет І.М. - адвокат за довіреністю від 16.03.2015 року

від відповідача-1 не з'явився

від відповідача-2 Миджин Г.Є. - представник за довіреністю від 05.01.2015 року

від третьої особи не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Альянс" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мобілочка" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Алло" про визнання недійсними додаткових угод від 10.07.2013 року за № 2, від 06.09.2013 року за № 3 до договору добровільного страхування майна та добровільного страхування від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ від 03.10.2012 року за № 21.0010504.03.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним: відповідно до п. 16.1 договору він вважається недійсним, якщо укладений після настання страхового випадку, а враховуючи, що страховий випадок відбувся 22.04.2013 року (невстановленою особою шляхом пошкодження вхідних дверей магазину "Мобілочка" за адресою: м. Харків, пр. Леніна, 17, викрадено мобільні телефони й планшети, що належали відповідачу-1), укладення спірних додаткових угод до основного договору суперечить умовам договору добровільного страхування майна та добровільного страхування від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ від 03.10.2012 року за № 21.0010504.03 та ч. 4 ст. 3 Закону України "Про страхування".

Відповідач-1 мотивований відзив на позовну заяву не надав, в судові засідання 02.07.2015 року, 22.07.2015 року не з'явився.

Відповідач-2 з позовними вимогами не погоджується (пояснення по суті позову від 01.07.2015 року за № 2МГ) посилаючись на те, що:

- відповідно до додаткової угоди № 3 від 06.09.2013 року страхувальником та страховиком домовлено про те, що вигодонабувачем стосовно всіх страхових випадків, що стались та можливо стануться в період дії договору добровільного страхування майна та добровільного страхування від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ від 03.10.2012 року за № 21.0010504.03 є ТОВ "Алло", тобто сторони діяли у відповідності до п. 13.2 договору, ч. 3 ст. 3 Закону України "Про страхування" та визначили інші умови, які нормою закону дозволено;

- положення п. 16.1 договору добровільного страхування майна та добровільного страхування від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ від 03.10.2012 року за № 21.0010504.03, ст. 29 Закону України "про страхування", ст. 998 Цивільного кодексу України стосуються випадків, коли страховий випадок виник до моменту укладення договору, а договір від 03.10.2012 року укладено до настання страхового випадку - 22.04.2015 року.

Ухвалою суду від 19.06.2015 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідачів Публічне акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро".

Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідачів поясненнями від 01.07.2015 року зазначила, що ПАТ "Банк Кредит Дніпро" визначено вигодонабувачем за договором добровільного страхування майна та добровільного страхування від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ від 03.10.2012 року за № 21.0010504.03, оскільки застраховане майно (товари в обороті) було предметом застави згідно з договором застави №071/2/2010-ЗМ. Кредитний договір № 071/2/2010-КЛВ від 21.06.2010 року розірвано сторонами 04.07.2013 року в зв'язку з повним погашенням позичальником - ТОВ "Мобайл Трейд Груп" заборгованості перед ПАТ "Банк Кредит Дніпро", тобто додаткові угоди до договору добровільного страхування майна та добровільного страхування від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ від 03.10.2012 року за №21.0010504.03 жодним чином не зачіпало інтересів ПАТ "Банк Кредит Дніпро".

Справа згідно зі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України розглядається за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у справі оголошувались вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

03.10.2012 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Альянс", як страховиком, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мобілочка", як страхувальником, і Публічним акціонерним товариством "БАнк Кредит Дніпро", як вигодонабувачем, укладено договір добровільного страхування майна та добровільного страхування від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ № 21.0010504.03 за змістом п. 2 якого об'єктом страхування визначено майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та експлуатацією застрахованим майном, зазначеним у цьому договорі.

Відповідно до п. 3 договору майно, визначене у цьому договорі, є предметом застави за договором застави № 071/2/2010-ЗМ, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко В.Г. 21.06.2010 року за реєстровим № 928, укладеним між страхувальником та ПАТ "Банк Кредит Дніпро" у забезпечення виконання зобов'язань ТОВ "Мобайл Трейд Груп" перед банком за кредитним договором № 071/2/2010-КЛВ від 21.06.2010 року.

Вигодонабувачем за цим договором є, у сумі, що не перевищує розмір фактичної заборгованості страхувальника перед банком на момент настання страхової події, - Банк, а в частині суми страхового відшкодування, що залишилась - страхувальник.

За цим договором застрахованим є наступне майно (з врахуванням умов, зазначених у п. 19): товари в обороті, які знаходяться за адресами, які вказані у додатку до заяви на страхування. Заставна вартість становить 32361251,73 грн. (п. 4.1 договору).

Загальна страхова сума складає 32361251,73 грн. (п. 5 договору).

Загальний страховий платіж визначається за згодою сторін та складає 21228,99 грн., в тому числі за ризиками (страховий платіж вказується щодо ризиків, зазначених у відповідному пункті цього договору, та визначається у гривнях) (п. 7.1 договору).

Приписами п. 7.2 договору погоджено графік сплати страхових платежів, згідно якого 50% страхового платежу в сумі 10614,50 грн. сплачується не пізніше 07.10.2012 року, а 50% в сумі 10614,50 грн. сплачуються не пізніше 07.01.2013 року.

Строк дії договору з 00 год. дня наступного за днем сплати першої частини страхового платежу в розмірі, зазначеному в цьому договорі, та з врахуванням умов, визначених у п. 7.2 та 9.2 цього договору (п. 9.1 договору).

Відповідно до п. 11.1 договору визначено страхові випадки, які підлягають відшкодуванню, зокрема, у разі крадіжки зі зломом, пограбування в межах місця страхування, протиправні дії третіх осіб (п. 11.4 договору).

Страхувальник має право при укладенні договору призначати вигодонабувача, а також змінювати його до настання страхового випадку (п. 13.2 договору).

Пунктом 15.1 договору встановлено наступне: зміна умов цього договору здійснюється за взаємною згодою страховика, страхувальника та вигодонабувача, на підставі письмової заяви однієї із сторін протягом 5-ти днів з моменту одержання заяви іншою стороною та оформляється у вигляді письмових додаткових угод, що підписується трьома сторонами. Додаткові угоди, з моменту його підписання, є невід'ємною частиною цього договору.

За змістом п. 15.2 договору якщо будь-яка зі сторін не згодна на внесення змін до цього договору, в той же строк (згідно п. 15 договору) вирішується питання про дію договору на колишніх умовах або про припинення його дії.

Договір вважається недійсним з моменту його підписання у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Крім цього договір вважається недійсним: коли він укладений після настання страхового випадку, коли об'єктом страхування є майно, що підлягає конфіскації на підставі рішення суду (п. 16.1 договору).

04.07.2013 року між Публічним акціонерним товариством "Банк Кредит Дніпро", як банком, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мобайл Трейд Груп", як позичальником, укладено договір від 04.07.2013 року про розірвання кредитного договору № 071/2/2010-КЛВ від 21.06.2010 року за умовами п. 1.1 якого в зв'язку з повним погашенням заборгованості за вищевказаним кредитним договором, який було укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мобайл Трейд Груп" та Публічним акціонерним товариством "Банк Кредит Дніпро" та домовленістю сторін кредитного договору, між сторонами укладається договір про розірвання кредитного договору № 071/2/2010-КЛВ від 21.06.2010 року.

10.07.2013 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Альянс", як страховиком, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мобілочка", як страхувальником, укладено додаткову угоду № 2 до договору добровільного страхування майна та добровільного страхування від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ № 21.0010504.03 від 03.10.2012 року за змістом п. 1 якої сторонами внесено зміни до п. 3 договору й змінено вигодонабувача на ТОВ "Алло" й виключено з договору п. 13.5.1, п. 13.5.6.

Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 3 від 06.09.2013 року до договору добровільного страхування майна та добровільного страхування від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ № 21.0010504.03 від 03.10.2012 року сторонами внесено зміни до п. 3 договору наступного змісту: Товариством з обмеженою відповідальністю "Алло" є вигодонабувачем стосовно всіх страхових випадків, що стались та можливо стануться в період дії цього договору з 06.10.2012 року до 05.10.2013 року, та відносно яких страхувальником не здійснено виплат страхового відшкодування.

22.04.2013 року невстановлена особа шляхом пошкодження вхідних дверей магазину "Мобілочка" за адресою: м. Харків, пр. Леніна, 17, викрала мобільні телефони та планшети, що належали ТОВ "Мобілочка" в зв'язку з чим відповідач-1 звернувся до позивача з заявою від 22.04.2013 року про настання страхового випадку при страхуванні майна (а. с. 21).

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання вищевказаних додаткових угод № 2 від 10.07.2013 року, № 3 від 06.09.2013 року до договору добровільного страхування майна та добровільного страхування від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ № 21.0010504.03 від 03.10.2012 року недійсними, оскільки дані правочини укладені в порушення п. 13.2, п. 15.1, п. 16.1 договору добровільного страхування майна та добровільного страхування від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ № 21.0010504.03 від 03.10.2012 року, ст. 188 Господарського кодексу України, ст. ст. 639, 651, 654, 985, 998 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 29 Закону України "Про страхування".

В позові належить відмовити з огляду на наступне:

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу, зокрема шляхом визнання правочину недійсним. Кожний суб'єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів, у тому числі шляхом визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом (ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України).

За приписами ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина 1), особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (частина 2), волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина 3), правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина 5).

Відповідно до ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року за № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними").

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України "Про страхування" страхувальники мають право при укладанні договорів особистого страхування призначати за згодою застрахованої особи фізичних осіб або юридичних осіб (вигодонабувачів) для отримання страхових виплат, а також замінювати їх до настання страхового випадку, якщо інше не передбачено договором страхування.

За приписами ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Умовами ст. 985 Цивільного кодексу України встановлено, що страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. Страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування.

У майновому страхуванні та страхуванні відповідальності вигодонабувачами визнаються особи, призначені страхувальником для отримання страхового відшкодування, які можуть зазнати збитків у результаті настання страхового випадку.

Страхувальники вправі здійснювати заміну вигодонабувачів за власною волею, але тільки до настання страхового випадку. Разом з тим, це правило є диспозитивним, оскільки інше дозволяється встановлювати договором страхування.

При цьому, згідно приписів ч. 3 ст. 636 Цивільного кодексу України з моменту вираження третьою особою наміру скористатися своїм правом сторони не можуть розірвати або змінити договір без згоди третьої особи, якщо інше не встановлено договором або законом

Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

За змістом ст. 29 Закону України "Про страхування", ст. 998 Цивільного кодексу України договір страхування вважається недійсним з моменту його укладання у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до цього Закону договір страхування визнається недійсним і не підлягає виконанню також у разі: якщо його укладено після страхового випадку, якщо предметом договору страхування є майно, яке підлягає конфіскації на підставі судового вироку або рішення, що набуло законної сили.

Враховуючи, що договір добровільного страхування добровільного страхування майна та добровільного страхування від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ № 21.0010504.03 року укладено між сторонами 03.10.2012 року, тобто до настання страхового випадку 22.04.2013 року, а додатковими угодами № 2 від 10.07.2013 року, № 3 від 06.09.2013 року не змінено такі істотні умови як страхова сума, вид застрахованого майна, вартість страхового відшкодування або перелік страхових випадків, та вказані додаткові угоди підписані сторонами, суд приходить до висновку, що внесення змін до договору добровільного страхування майна та добровільного страхування від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ № 21.0010504.03 року було вільним волевиявленням сторін, яке не суперечить вимогам чинного законодавства.

Крім того, суд зважає на те, що з моменту укладення договору добровільного страхування добровільного страхування майна та добровільного страхування від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ № 21.0010504.03 року та додаткових угод № 2 від 10.07.2013 року, № 3 від 06.09.2013 року до нього позивач не звертався до відповідача-1 та/або відповідача-2 з пропозиціями (протоколом розбіжностей) внести зміни до вказаного договору.

З пояснень ПАТ "Банк Кредит Дніпро" від 01.07.2015 року вбачається, що підписання спірних додаткових угод № 2 від 10.07.2013 року, № 3 від 06.09.2013 року до договору добровільного страхування добровільного страхування майна та добровільного страхування від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ № 21.0010504.03 року не зачіпає інтересів ПАТ "Банк Кредит Дніпро", оскільки з моменту розірвання кредитного договору № 071/2/2010-КЛВ від 21.06.2010 року припинилось зобов'язання ТОВ "Мобайл Трейд Груп", забезпечене заставою.

Отже, враховуючи пояснення ПАТ "Банк Кредит Дніпро" суд не вбачає необхідності погодження умов вищевказаних додаткових угод з ПАТ "Банк Кредит Дніпро".

Стосовно позовних вимог до відповідача-2 провадження у справі № 904/5203/15 підлягає припиненню з огляду на наступне:

Приписами п. 6 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено діяльність суб'єкта господарювання, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

За приписами ч. 4 п. 4.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" за наявності відомостей про припинення діяльності суб'єкта господарювання, який є стороною у справі, господарському суду слід враховувати таке.

Відповідно до ч. 7 ст. 59 Господарського кодексу України суб'єкт господарювання вважається ліквідованим з дня внесення до державного реєстру запису про припинення його діяльності.

Отже, при вирішенні питання щодо припинення провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 80 ГПК господарський суд повинен перевірити відповідні відомості в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. У справах про визнання недійсним акта, раніше виданого ліквідованим органом, господарський суд вправі замінити його іншим органом, на який покладено видання відповідних актів.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців № 20809903 від 01.07.2015 року діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю "Мобілочка" припинена 15.05.2015 року за судовим рішенням від 28.04.2015 року у справі № 904/8193/15 про припинення юридичної особи в зв'язку з визнанням її банкрутом (а. с 111).

Судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 639, 651, 654, 985, 998 Цивільного кодексу України, ст. 188 Господарського кодексу України, ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 3, 29 Закону України "Про страхування", господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В частині позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мобілочка" - припинити провадження у справі.

В позовних вимогах Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альянс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Алло" - відмовити.

Судовий збір покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено - 24.07.2015 року.

Суддя С.П.Панна