КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2015 р. Справа№ 910/12391/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Руденко М.А.

Кропивної Л.В.

при секретарі судового засідання: Огірко А.О.

від позивача: Рибченко О.Г. адвокат за ордером №071072 від 12.05.2015;

від відповідача: не з'явився;

Розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Головаш Андрія Едуардовича

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.05.2015

у справі №910/12391/15 (суддя Яковенко А.В.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Головаш Андрія Едуардовича

до Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк"

про зобов'язання вчинити дію

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2015 у справі №910/12391/15 позовну заяву Фізичної особи-підприємця Головаш Андрія Едуардовича до Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" про зобов'язання вчинити дію повернуто без розгляду.

Не погодившись з ухвалою Господарського суду міста Києва, Фізична особа-підприємць Головаш Андрія Едуардовича, звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.05.2015 у справі №910/12391/15, а судову справу передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями визначено склад суду для розгляду справи №910/12391/14 головуючий суддя Смірнова Л.Г. судді: Чорна Л.В., Кропивна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.06.2015 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Головаш Андрія Едуардовича прийнято до провадження. Розгляд справи призначено на 15.07.2015.

Розпорядженням заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 15.07.2015, у зв'язку з перебуванням судді ЧорноїЛ.В. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги колегію суддів у складі: головуючого судді:Смірнової Л.Г., судді: Кропивної Л.В., Рукденко М.А.

У судове засідання 15.07.2015 з'явився представник позивача. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Оскільки, всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, проте представники відповідача не скористалися своїми правами, передбаченими ст. 22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), та виходячи з того, що явка учасників апеляційного провадження судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалася, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представників відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.05.2015 скасувати, справу передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Згідно ч.1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" визначено, що мінімальний розмір заробітної плати на 1 січня 2015 складає 1 218,00 гривні.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 2 відсотків ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальної заробітної плати у місячному розмірі.

Відповідно до п. 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", ст. 55 ГПК України передбачає визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону. Що ж до позовних заяв немайнового характеру, то до них відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Подання до господарського суду таких заяв оплачується судовим збором згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Предметом поданого позову є зобов'язання відповідача, у відповідності до укладеного з ним Договору про відкриття рахунку, здійснення розрахунково-касового обслуговування та надання інших банківських послуг №328 від 09.09.2005, перерахувати певну (вказану у платіжному дорученні) суму грошових коштів на поточний картковий рахунок позивача.

Тобто, фактично позивачем подано позов на захист його майнового інтересу, що полягає у відновленні порушеного права на вільне володіння та розпорядження належним позивачу майном, яким, у розумінні статей 177, 190 Цивільного кодексу України, є грошові кошти.

Наведене також підтверджується й тим, що відповідно до статей 32.2 та 32.3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачається сплата банком пені у встановленому законом процентному співвідношенні за кожний день прострочення від суми простроченого платежу, зазначеного в дорученні клієнта на переказ грошових коштів.

Відтак, в розумінні положень вказаного Закону вимога перерахувати грошові кошти за дорученням клієнта підлягає вартісній оцінці, оскільки саме від розміру такої вартісної оцінки (суми вимоги) обраховуватиметься пеня, яка за своєю правовою природою є майновою санкцією за порушення грошового зобов'язання.

У підпунктах 1.6 та 1.24 пункту 1 вказаного Закону також надано тлумачення, що документом на переказ є, зокрема, паперовий документ, що використовується суб'єктами переказу та їх клієнтами для передачі доручень на переказ коштів, а переказ коштів - це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі.

Отже, із наведеного тлумачення також вбачається, що наслідком перерахування грошових коштів (виконання платіжного доручення) буде рух певної конкретної визначеної у дорученні суми грошових коштів, які відповідно можуть бути вартісно оцінені.

Відтак, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про зобов'язання виконати платіжне доручення направлені на захист майнового інтересу позивача та підлягають вартісній оцінці по відношенню до сум грошових коштів, які позивач просить перерахувати, отже такі позовні вимоги є майновими вимогами, і тому судовий збір, відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання даного позову має справлятися у відсотковому співвідношенні до ціни позову, та згідно встановлених законом граничних розмірів.

Більш того, вказана правова позиція стосовно аналогічних правовідносин викладена у постанові Київського апеляційного господарського суду від 29.05.2014 у справі №910/7223/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренус Утиліта" до Публічного акціонерного товариства "Банк ФОРУМ" про зобов'язання виконати умови договору.

Між тим, позивачем до позовної заяви додано квитанцію №57 від 13.05.2015 про сплату судового збору у розмірі 1 218,00 грн., тобто у розмірі меншому ніж передбачено статтею 4 Закону України "Про судовий збір", що є порушення п. 3 ч.1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 2.22 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, заява повертається господарським судом з підстав передбачених ГПК, зокрема пунктом 4 частини першої статті 63. При цьому якщо таке повернення здійснюється у зв'язку з недодержанням заявником вимог закону щодо порядку та/або розміру сплати судового збору, то у відповідній ухвалі господарського суду має бути зазначено правильний порядок сплати та/або розмір судового збору.

Таким чином, заявником не подано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 15.05.2015 у справі №910/12391/15.

Керуючись ст. ст 99, 101, 102, 103, 104, 105, Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Головаш Андрія Едуардовича на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.05.2015 у справі №910/12391/15 залишити без задоволення.

2. Рішення ухвали Господарського суду міста Києва від 15.05.2015 у справі №910/12391/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/12391/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді М.А. Руденко

Л.В. Кропивна