ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2015 р. Справа№ 914/4393/14

за позовом: до відповідача: ОСОБА_1, м.Дніпропетровськ Товариства з обмеженою відповідальністю "ТБК-Львів", с.Розвадів Миколаївського району Львівської області
третя особа - 1 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство "Таврійська будівельна компанія", м.Херсон
третя особа - 2 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль", м. Київ
про:визнання недійсними та скасування рішень загальних зборів учасників ТОВ "ТБК-Львів" від 12 лютого 2014 року.
Головуючий суддя Кітаєва С.Б.

Суддя Ділай У.І.

Суддя Петрашко М.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_3 - представник (довіреність в матеріалах справи)

від відповідача: Сабат Р.Г - представник (довіреність в матеріалах справи)

від третьої особи - 1:не з'явився

від третьої особи - 2: Семенюк С.Я. - представник (довіреність в матеріалах справи)

Права та обов'язки згідно ст. ст. 20, 22 ГПК України суд роз'яснив представникам сторін, третьої особи. Заяви про відвід судді не надходили. Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу не заявлялось.

Суть спору: ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Львівської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТБК-Львів" про визнання недійсними та скасування рішень загальних зборів учасників ТОВ "ТБК-Львів", оформлених протоколом загальних зборів учасників №10 від 12 лютого 2014 року.

Ухвалою суду від 15.12.2014р. за даним позовом порушено провадження справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 21.01.2015р. Цією ж ухвалою з ініціативи суду залучено до участі у справі на стороні відповідача в якості третьої особи-1 без самостійних вимог на предмет спору Публічне акціонерне товариство «Таврійська будівельна компанія» (73011, м.Херсон, вул.Адмірала Макарова, б.203; ). Вимоги до сторін та залученої до участі у справі третьої особи по підготовці справи до розгляду в судовому засіданні висвітлені в ухвалі.

13.01.2015 р. ( вх.№595/15) до суду поступив від третьої особи, ПАТ «Таврійська будівельна компанія», супровідний лист за вих.№708/07 від 30.12.2014р., в додаток до якого і на виконання вимог ухвали суду від 15.12.2014 року до справи подані копії документів, серед яких Витяг з ЄДРПОУ з відомостями , які містить ЄДР про ПАТ «Таврійська будівельна компанія», копії кредитного договору №010/Р2-01-03-3-0/003 від 10.02.2014р та генерального договору на здійснення кредитних операцій №01/Р2-01-03-3-0/002 від 10.02.2014р.

16.01.2015 року за вх.№1473/15 в суді зареєстровано поданий відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБК-Львів», Відзив вих.№15.01.-01 від 15.01.2015 р. на позовну заяву по справі №914/4393/14. У відзиві ТзОВ «ТБК-Львів» повідомляє про те , що насправді загальні збори від 12.02.2014 року товариства у м.Дніпропетровську не проводилися, учасники товариства про їх проведення та порядок денний належним чином у спосіб та у строки , що передбачені законодавствством, не повідомлялися. Оскаржений протокол був підписаний методом опитування учасників. Встановити обставини підписання цього протоколу неможливо, у зв»язку із звільненням відповідних працівників підприємства.

Серед документів, які долучені відповідачем до відзиву й засвідчена підписом директора ТОВ «ТБК-Львів» С.А. Троцюк записом «з оригіналом вірно» та гербовою печаткою товариства копія протоколу №10 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБК-Львів» від 12 лютого 2014 року, статуту ТзОВ «ТБК-Львів»

Ухвалою від 21.01.2015р. з ініціативи суду залучено до участі у справі на стороні відповідача в статусі третьої особи-2 без самостійних вимог на предмет спору Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" (01011, м.Київ, вул.Лєскова, буд.9) та відкладено розгляд справи на 04.02.2015р.

Після закінчення судового засідання 21.01.2015 року, за вх.№2228/15 суді зареєстровано поступлення від позивача, ОСОБА_1, письмових від 15 січня 2015 року пояснень по справі №914/4393/14. У поясненнях, позивач інформує про те, що йому випадково стало відомо , що 12 лютого 2014 року відбулися загальні збори учасників відповідача, за результатами яких був складений протокол №10, та на яких було прийнято рішення про затвердження укладеного з АТ «Райффайзен Банк Аваль» договору поруки №12/Р2-01-03-3-0/003 від 10 лютого 2014 року щодо фінансової поруки по зобов»язаннях ПАТ «Таврійська будівельна компанія» по кредитному договору №010/Р2-01-03-3-0/003 від 10 лютого 2014 року в сумі 5 544 800 грн. Стверджує, що вказаний протокол був підписаний не ним ( ОСОБА_1.), оскільки участі у зборах не брав, а про зазначені обставини дізнався випадково. Про час, місце та дату проведеня загальних зборів учасників відповідача та порядок денний таких зборів, стверджує ОСОБА_1, його ніяким чином ніхто не повідомляв, а він взагалі був відсутній у м.Дніпропетровськ, яке вказане у протоколі як місце проведення зборів та що 12 лютого 2014 року знаходився у відрядженні у м.Черкаси. Позивач повідомляє, що в грудні місяці (рік не вказує) ним, як учасником ТОВ «ТБК-Львів» був витребуваний у відповідача оригінал протоколу №10 від 12.02.14р. з метою його вивчення і який був наданий відповідачем. У подальшому, на прохання позивача (як позивач зазначає у поясненні) адвокатом Мельничуком В.Ю. до Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз була подана заява про проведення почеркознавчого дослідження підпису ОСОБА_1 на тексті вказаного протоколу. На вирішення експертного почеркознавчого дослідження було поставлене питання «Чи виконано підпис на протоколі загальних зборів ТОВ «ТБК-Львів» №10 від 12.02.14р. самим ОСОБА_1, від імені якого, як голови зборів він зазначений чи іншою особою». Позивач стверджує, що 05.01.2015 року Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз був здійснений Висновок №4532-14 експертного почеркознавчого дослідження, яким встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Голова зборів» в протоколі загальних зборів ТОВ «ТБК-Львів» №10 від 12.02.14р. - виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою з наслідуванням його справжного підпису.

Із врахуванням наведеного позивачем у поясненні,позивач стверджує про те, що насправді загальні збори відповідача були проведені без його участі, а протокол №10 від 12.02.14 р. від його імені був підписаний невідомою позивачу особою. А відтак, всі рішення, прийняті на зборах учасників ТОВ «ТБК -Львів» 12.02.14р. за відсутності кворуму, встановленого законодавством і статутом товариства.

До пояснення позивачем долучено, зокрема, засвідчену ним записом «з оригіналом вірно» копію Протоколу №10 загальних зборів учасників ТОВ «ТБК-Львів» від 12 лютого 2014 року; засвідчену копію Висновку №4532-14 від 05.01.2015 р. експертного почеркознавчого дослідження, виконаного експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз .

03.02.2015 р. ( за вх.№4156/15) в суді зареєстровано подане третьою особою у справі, АТ «Райффайзен банк Аваль» клопотання про долучення до справи документів, серед яких, зокрема, копія Генерального договору на здійснення кредитних операцій №01/Р2-01-03-3-9/002 від 10.02.2014р. , укладеного між АТ «Райффайзен Банк Аваль» (кредитор) та ПАТ «Таврійська будівельна компанія» (позичальник); копія кредитного договору №010/Р2-01-03-3-0/003 від 10.02.2014 р. між АТ «Райффайзен Банк Аваль» (кредитор) та ПАТ «Таврійська будівельна компанія» (позичальник), копія Договору поруки №12/Р2-01-03-3-0/003 від 10.02.2014 р., укладеного між АТ «Раййфайзен Банк Аваль» (кредитор) та ТзОВ «ТБК-Львів» (поручитель), згідно умов якого поручитель зобов»язується відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобов»язань, у тому числі й тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов кредитного договору, за умовами якого позичальник зобов»язаний повернути кредит у розмірі 5 544 800,00 грн. За умовами Договору поруки, під кредитним договором слід розуміти кредитний договір №010/Р2-01-03-3-0/003 від 10 лютого 2014р. до Генерального договору на здійснення кредитних операцій №01/Р2-01-03-3-0/002 від 10 лютого 2014р. укладеного між позичальником та кредитором, із змінами і доповненнями до нього, що внесені та можуть бути внесені у майбутньому.

28.01.2015 р. за вх.№3003/15 в суді зареєстровано подане відповідачем пояснення вих.№17 від 28.01.15р. по справі №914/4339/14, у якому відповідач повідомляє наступне: 12 лютого 2014 року загальні збори ТзОВ «ТБК-Львів» не проводились у м.Дніпропетровськ, учасники товариства про їх проведення та порядок денний належним чином у спосіб та у строки, що передбачені законодавством та статутом не повідомлялися, а оскаржуваний протокол планувався підписуватися шляхом опитування учасників. У лютому 2014 рокеу примірник цього протоколу був надісланий до ПАТ «Таврійська будівельна компанія» з метою його підписання генеральним директором. Після цього цей протокол був отриманий від цієї третьої особи у підписаному вигляді. Стверджує, що яким чином і у який час на цьому протоколі з»явився підпис позивача - невідомо. Післі цього цей протокол зберігався у справах товариства, як вважалось підписаний належним чином усіма учасниками, стверджує відповідач. Відповідач також зазначає, що у серпні 2014 року позивач , як учасник товариства, під час ознайомлення з його справами, побачив цей протокол та вилучив його.

Ухвалою суду від 04.02.2015р. розгляд справи відкладено на 12.02.2015р. Цією ж ухвалою зобов»язано позивача прибути в судове засідання 12.02.2015 року та надати суду документи із вільними взірцями підписів на документах, з метою призначення судової експертизи.

10.02.2015 р. за вх.№5290/15 в суді зареєстровано письмові за вих.№19 від 09.02.15р. пояснення відповідача по справі.

За вх.№5586/15 в господарському суді 11.02.2015 року зареєстровано поступлення до справи від третьої особи-2 без самостійних вимог на предмет спору (ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») письмових (вих.№140-7-0-74 від 09 лютого 2015р.) пояснень на позовну заяву про визнання недійсними та скасування рішень загальних зборів учасників ТОВ «ТБК-Львів» від 12.02.2014 року, з підстав наведених у яких просить відмовити у задоволенні позову. До зазначених письмових пояснень третьою особою долучено копії документів, серед яких, зокрема копія протоколу №9 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБК-Львів» (надалі ТОВ «ТБК-Львів») від 21 січня 2014 року та копія протоколу №10 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБК-Львів» (надалі ТОВ «ТБК-Львів» від 12 лютого 2014 року.

У письмових поясненнях «Банк» серед іншого стверджує, що Протоколом №10 загальних зборів учасників ТОВ «ТБК-Львів» від 12.02.2014 року, затверджено укладений з АТ «Райффайзен Банк Аваль» договір поруки №12/Р2-01-03-3-0/003 від 10.02.2014р. щодо фінансової поруки по зобов»язаннях ПАТ «ТБК» перед Банком по кредитному договору №010/Р2-01-03-3-0/003 від 10.02.2014р. та звертає увагу на те, що підпис ОСОБА_1, зокрема на оспорюваному протоколі №10 від 12.02.2014р., який в оригіналі є у Банку, зовсім інший ніж на протоколі загальних зборів учасників ТОВ «ТБК-Львів» №10 від 12.02.2014р., який залучено позивачем в якості доказу до позовної заяви.

З тих же мотивів, у клопотанні вих.№140-7-0-75 від 10 лютого 2015 року (вх.№624/15 від 11.02.2015р.) Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (третя особа-2 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача) просило суд призначити судову почеркознавчу експертизу у справі №914/4393/14, проведення якої доручити Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз, що знаходиться за адресою м.Одеса, вул.Ланжеронська,21, та поставити на вирішення експерта питання: « чи підписано протокол загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБК-Львів» від 12.02.2014 року №10 від імені Голови зборів - ОСОБА_1, чи іншою особою».

В судове засідання 12.02.2015 року позивач (ОСОБА_1) та уповноважений представник позивача з'явилися. В даному судовому засіданні позивач, його представник проти призначення судової почеркознавчої експертизи заперечень не висловили.

Стороною позивача у судовому засіданні подано клопотання (в подальшому зареєстроване в канцелярії суду за вх.№5989/15) на виконання вимог ухвали суду, про долучення до матеріалів письмових документів з вільними зразками підпису ОСОБА_1 з метою проведення почеркознавчої експертизи підпису ОСОБА_1 на протоколі № 10 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБК - Львів» від 12.02.2014р. (т.1, а.с.201 - клопотання ; т.1 , а.с. - 203-221).

До матеріалів справи (в додаток до клопотання вх.№5989/15) позивачем подано також оригінал наявного у нього протоколу №10 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБК - Львів» від 12.02.2014р. (т.1, а.с. - 202).

В судовому засіданні 12.02.2015 року позивачу (ОСОБА_1.), суд, перед приєднанням вільних зразків підписів ОСОБА_1 на поданих ним до матеріалів справи документах, пред»явив їх ОСОБА_1 (особі, яка підлягає ідентифікації). ОСОБА_1 підтвердив, що підписи у поданих документах (т.1, а.с. - 203-221) ним виконано особисто.

В судовому засіданні, з метою надання відповідних матеріалів для дослідження судовому експерту,судом в присутності представників сторін та третьої особи-2 на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відібрано безпосередньо у позивача - ОСОБА_1, експериментальні зразки підпису (стоячи, сидячи, у незручній обстановці) у відповідності до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998р. (редакції наказу Міністерства юстиції України 1950/5 від 26.12.2012р.) та зареєстрованого у цьому ж Міністерстві за №1/22533 від 02.01.2013р. (т.1, а.с. - 228-236).

З підстав, зазначених в ухвалі суду від 12.02.2015 року, зокрема враховуючи, що є необхідним витребувати оригінали документів від третьої особи-2, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (а саме, наявний у Банку оригінал протоколу №10 від 12 лютого 2014 року загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБК-Львів» (надалі ТОВ «ТБК-Львів»), а також для надання можливості іншим учасникам судового процесу підготувати питання, які на їх думку доцільно поставити на вирішення перед експертом, надати їм можливість запропонувати установу, якій доручити проведення судової експертизи, визначитись стосовно оплати витрат за проведення судової експертизи, суд відклав розгляд справи на 24.02.2012 року, продовживши за поданим позивачем клопотанням строки розгляду справи на 15 днів з 13.02.2015 року.

Супровідним листом вих.№140-7-0-85 від 16 лютого 2015 року (який поступив до суду 23.02.2015р. і зареєстрований за вх.№7655/15) на виконання ухвали суду від 12.02.2015 року у справі №9014/4393/14 Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» надано оригінали протоколів загальних зборів учасників ТзОВ «ТБК-Львів» №9 від 21.01.2014р. та №10 від 12.02.2014 р., які судом приєднано до матеріалів справи (лист - т.2, а.с. -9; протокол №9 від 21 січня 2014р. - т.2, а.с.10; протокол №10 від 12 лютого 2014 р. - т.2, а.с. 11).

Як вже зазначено вище, відповідач у письмових вих.№17 від 28.01.15р. поясненнях по справі (вх.№3003/15 від 28.01.15р.; т.1,а.с. 145-146) пояснив, що у серпні 2014 року Позивач, як учасник товариства, під час ознайомлення з його справами, побачив протокол загальних зборів учасників ТзОВ «ТБК-Львів» №10 від 12 лютого 2014 року та вилучив його у відповідача, а тому надати суду оригінал зазначеного протоколу відповідач не має можливості. Ствердив, що встановити обставини підписання цього протоколу саме ОСОБА_1, на цей час неможливо, у зв»язку із звільненням відповідних працівників підприємства, які займалися цим питанням і встановити обставини його підписання цим учасником, або іншою особою, неможливо.

24.02.2015р. за вх.7851/15 в суді зареєстровано подані позивачем письмові пояснення по справі №914/4393/14, з підстав наведених у яких позивач висловлює думку про недоцільність проведення судової експертизи мотивуючи тим, що загальні збори відповідача, на яких начебто були прийняті спірні рішення взагалі не скликалися і не проводилися у порядку, передбаченому корпоративним законодавством та статутом відповідача, а процедура опитування була проведена у порушення правил, передбачених п.11.7 статуту відповідача, а відтак на думку позивача встановлення факту підписання позивачем спірного протоколу ніяким чином не впливає на факт його недійсності. Крім того, при прийнятті рішення судом про проведення такої експертизи, позивач заперечує проти проведення такої експертизи у Одеському науково-дослідному інституті судових експертиз, вважає, що експертиза має бути призначена у відповідності до п.1.16 «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженою Наказом Міністерства юстиції України від 08.01.1998 року за №53/5 за відповідною зоною регіонального обслуговування згідно з Переліком регіональних зон обслуговування науково-дослідними установами судових експертиз Міністерства юстиції України, а саме - у Львівському науково-дослідному інституті судових експертиз. Щодо можливості сплати вартості експертизи, вважає, що враховуючи заперечення позивача проти її проведення та позицію позивача щодо недоцільності проведення експертизи, вартість експертизи має бути сплачена Банком.

У письмових вих.№140-7-0-84 від 16 лютого 2015 року поясненнях (вх.№6501/15 від 16.02.2015р.) ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» наводить мотиви, в силу яких просить все-таки доручити проведення судової експертизи Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз.

У судовому засіданні 24.02.2015 року, яке відбулось за участю представників сторін та третьої особи-2 на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору , позивач і третя особа-2 підтримали свої позиції, викладені у поясненнях.

Відповідно до ст.ст.41,42 Господарського процесуального кодексу України, для роз»яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Висновок судового експерта повинен містити докладний опис проведення досліджень, зроблені в результаті їх висновки і обґрунтовані відповіді на поставлені господарським судом питання. Висновок подається господарському суду в письмовій формі, і копія його надсилається сторонам.

Як вбачалось із позовної заяви, обґрунтовуючи підстави визнання недійсним рішень загальних зборів ТОВ «ТБК-Львів» від 12 лютого 2014 року, оформлених протоколом №10, позивач вказує, що на зборах 12.02.2014 року участі він не брав, протокол №10 не підписував та про зазначені в ньому обставини дізнався випадково. При цьому позивач зазначає, що збори не скликались і не проводились у порядку, передбаченому законодавством та статутом відповідача; процедура опитування була проведена у порушення правил, передбачених п.11.7 статуту відповідача. Посилаючись на Постанову Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.10.2008 року, зокрема, наголошує, що безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв»язку із прямою вказівкою закону є, зокрема, прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення.

Досліджуючи обставини даної справи, суд врахував, що згідно абз.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.10.2008 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів», підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути : - порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; -позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах; - порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

Водночас, згідно п.18 цієї ж постанови, при розгляді справ судам слід враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів господарського товариства, є підставою для визнання недійсними прийнятих на них рішень. Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв»язку із прямою вказівкою закону є, зокрема, прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення ( статті 41,42,59,60 Закону про господарські товариства). При вирішенні питання про недійсність рішень загальних зборів у зв»язку із іншими порушеннями, допущеними під час скликання та проведення загальних зборів, господарський суд повинен оцінити, наскільки ці порушення могли вплинути на прийняття загальними зборами відповідного рішення.

Суди мають враховувати, що для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову (п.19 Постанови).

Поряд з цим, відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами як письмові і речові докази, висновки судових експертів.

Суд врахував, що відповідно до ст.ст.42,43 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Як роз»яснено в п.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року №6 «Про судове рішення», відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарські суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог ст.42 ГПК щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення є підставою для скасування судового рішення.

Судом було встановлено, що у матеріалах справи є два оригінальні примірники протоколу №10 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБК-Львів» (надалі-ТБК-Львів») від 12 лютого 2014 року, які надані до справи позивачем і третьою особою- 2 (Банком), з яких візуально вбачається відмінність у підписах в графі «Голова зборів» ОСОБА_1. Однак, суд вважав, що висновки з цього питання повинні зробити експерти, які володіють спеціальними знаннями.

Із врахуванням викладеного, матеріалів наявних у справі, приймаючи до уваги предмет та підстави позову, наявність у матеріалах справи двох оригінальних протоколів зборів ТзОВ ТБК-Львів» №10 від 12 лютого 2014 року, виходячи з того, що при розгляді справи виникла необхідність встановлення чи ОСОБА_1 підписував протоколи №10 від 12 лютого 2014 року, зважаючи, що лише доводи позивача та подані ним докази ( як і будь-якого іншого учасника судового процесу) не можуть бути покладені в основу судового рішення, - суд прийшов до висновку призначити у даній справі судову почеркознавчу експертизу.

Належність суддів, як при прийнятті рішень, так і протягом усього процесу з»ясування істити по кожній справі, гарантується Конституцією України, ст.124 якої встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів (суддів), а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускається. Згідно із ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя не залежні і підкоряються лише закону. Ухвалюючи рішення по справі, суддя діє згідно із законом та внутрішнім переконанням. Тобто, при здійсненні правосуддя суддя має самостійно вирішувати питання призначення судової експертизи, кому доручити проведення експертизи та які запитання ставити на роз»яснення експертів, на кого покласти витрати на проведення експертизи, оскільки лише він оцінює силу та переконливість доказів (у тому числі й експертних висновків) та несе відповідальність за обгрунтованість ухваленого рішення.

У п.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року №4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» зазначено, що визначаючись з експертною установою, яка проводитиме судову експертизу, господарський суд має враховувати положення пункту 1.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень (наказом МЮУ від 08.10.98 №53/5 (у редакції наказу МЮУ від 30.12.2004 №144/5), згідно з якими експертизи проводяться, як правило, за зонами регіонального обслуговування, і цим же пунктом передбачено, що за наявності обставин, які зумовлюють неможливість або недоцільність проведення експертизи за зоною обслуговування, особа або орган, які призначають експертизу, зазначивши відповідні мотиви, можуть доручити її виконання експертам іншої установи. З урахуванням наведеного, а також припису пункту 3 частини другої статті 86 ГПК, у разі призначення господарським судом судової експертизи не за зоною регіонального обслуговування мотиви такого призначення мають бути зазначені в ухвалі про призначення експертизи.

Відповідно до положень ст.33 ГПК України, обов»язок доведення певної обставини або факту, покладено саме на ту особу, яка на цей факт або обставину посилається.

Проте, суд не дійшов висновку, що доводи Банку про необхідність доручення проведення судової експертизи Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз є переконливими та доведеними в порядку ст.33 ГПК України і такими, що свідчать про неможливість чи недоцільність проведення експертизи за зоною обслуговування, окрім того суд, призначаючи судову експертизу, попереджує експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих висновків або відмову експерта від виконання покладених на нього обов»язків, відтак у задоволенні клопотання Банку (вх.№624/15 від 11.02.2015 р.) судом відмовлено.

Ухвалою від 24.02.2015 року господарськимй суд Львівської області призначив у справі №914/4393/14 судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручив Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз (79024, м.Львів, вул.Липинського,54).

Оплату витрат на проведення судової почеркознавчої експертизи ухвалою суду покладено на позивача - ОСОБА_1, який проживає за адресою: 49000, АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1).

В ухвалі від 24.02.2015 року суд попередив експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов»язків, передбачену статтями 384 і 385 Кримінального кодексу України.

На вирішення експерта суд поставив наступні питання :

а) чи виконаний підпис на Протоколі загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБК-Львів» (надалі ТОВ «ТБК Львів»), т.1, а.с. - 202, в розділі протоколу «підписи», в графі «Голова зборів» ОСОБА_1, чи іншою особою;

б) чи виконаний підпис на Протоколі загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБК-Львів» (надалі ТОВ «ТБК Львів»), т.2, а.с. 11, в розділі протоколу «підписи», в графі «Голова зборів» ОСОБА_1, чи іншою особою .

Провадження у справі №914/4393/14 суд зупинив, у зв»язку із призначенням судової почеркознавчої експертизи.

Ухвалу про зупинення провадження у справі направив сторонам та третім особам.

Справу №914/4393/14 суд скерував до Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз (вул.Липинського, 54, м.Львів) для виконання ухвали.

Оскільки обставини, які зумовили зупинення провадження у справі №914/4393/14 були усунені (Львівський науково-дослідний інститут судових експертиз повернув до господарського суду Львівськоїх області матеріали справи №914/4393/14 разом із висновком експертизи №927 від 19.05.2015р.), ухвалами господарського суду Львівської області від 28.05.2015 року поновлено провадження у справі №914/4399/14, призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 17.06.2015 року, призначено колегіальний розгляд справи.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями для визначення членів колегії, визначено членами колегії для розгляду справи №914/4393/15 суддів Ділай У.І. та Петрашка М.М.

З підстав, зазначених в ухвалі від 17.06.2015 року розгляд справи відкладено на 06.07.2015 року.

06.07.2015р. за вх.№2824/15 в суді зареєстровано клопотання представника позивача від 06.07.2015 р. про призначення повторної почеркознавчої експертизи по справі №914/4393/14. У зазначеному клопотанні представник позивача посилається на зміст п.1.2 Висновків експерта, зроблених у Висновку №927,а також на те , що у справі є висновок Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз за №4532-14 від 05.01.15р., які містять різні висновки, наголошує знову на тому, що ОСОБА_1 не підписував протоколу загальних зборів ТОВ «ТБК-Львіва» №10 від 12.02.2014р., відтак просить призначити повторну судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

З підстав, зазначених в ухвалі від 06.07.2015 року суд відклав розгляд справи на 15.07.2015 року; викликав в судове засідання судового експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_10 для дачі пояснень по висновку судової експертизи з дослідження почерку та підпису №927 від 19.05.2015р.; розгляд клопотання представника позивача про призначення повторної суудової почеркознавчої експертизи (вх.№2824/15 від 06.07.2015р.) відклав до наступного судового засідання.

15.07.2015р. за вх.№29517/15 в суді зареєстровано подані представником позивача письмові пояснення по справі №914/4393/14, які просить суд прийняти до уваги, надати їм належну оцінку та задоволити кллопотання представника позивача від 06.07.15р. щодо призначення повторної експертизи.

15.07.2015р. за вх.№29516/15 в суді зареєстровано відзив третьої особи у справі, Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», на клопотання ОСОБА_1 про призначення повторної експертизи. Третя особа вважає, що клопотання представника позивача не підлягає до задоволення, оскільки вважати Висновок №927 від 19.05.2015 року, який надійшов до суду на виконання ухвали по справі необґрунтованим, або не довіряти висновку експерта немає підстав. Третя особа вважає, що зазначила у відзиві, що клопотання позивача про призначення повторної почеркознавчої судової експертизи подане з метою затягування судового розгляду справи, що є зловживанням процесуальними правами позивачем, метою якого є зупинення провадження по основній судовій справі №923/1622/14, яка перебуває в провадженні господарського суду Херсонської області за позовом Банку до позичальника -ПАТ «Таврійська будівельна компанія» та його поручителів - ТОВ «Сігма-Захист», ТОВ «ТБК-Львів» про стягнення заборгованості за кредитним договором. АТ «Райффайзен Банк Аваль» просить відмовити позивачу в задоволенні клопотання про призначення повторної судової почеркозначаої експертизи від 06.07.2015 р. за вх.№2824/15.

Розглянувши в судовому засіданні 15.07.2015 року( яке відбулось за участю представників сторін та третьої особи-2) клопотання представника позивача від 06.07.2015 р. за вх.№2824/15 про призначення повторної судової почеркозначаої експертизи, заслухавши по клопотанню та доданих до нього поясненнях представника позивача, представника відповідача та представника третьої особи 2 без самостійних вимог на предмет спору, детально дослідивши Висновок №4532-14 експертного почеркознавчого дослідження Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз та Висновок №929 від 19.05.2015 р. Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, наданий на виконання ухвали господарського суду Львівської області від 24 лютого 2015 року у справі №914/4393/14, керуючись чинними актами, які регулює питання призначення судової експертизи, враховуючи вказівки Пленуму Вищого господарського суду України у Постанові №4 від 23 березня 2012 року «Про деякі питання практики призначення судової експертизи»,суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника позивача і призначення повторної судової почеркознавчої експертизи у справі.

При цьому суд виходив із наступного.

Згідно із ст.41 Господарського процесуального кодексу України, для роз»яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Згідно із ст.1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об»єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід»ємну частину судової процедури.

Особа набуває прав та несе обов»язки експерта після оголошення (вручення) їй ухвали про призначення експертизи та попередження про відповідальність. Тільки за цих умов висновок експерта набуває доказової сили. Невиконання цих вимог унеможливлює використання висновку експерта як доказ у справі (Постанова Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 11 березня 2002р. у справі за позовом дочірнього підприємства «Чексіл-маркет» до ТОВ «Однова» про стягнення 48 904,66 грн.).

Як зазначено у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 22 березня 2012 року №4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи», не може розглядатися як судова експертиза у розумінні статті 1 Закону «Про судову експертизу» та статті 41 ГПК України та вважатись актом судової експертизи висновок спеціаліста, наданий заявникові (юридичній чи фізичній особі) на підставі його заяви,- навіть якщо відповідний документ має назву «висновок судового експерта» або подібну до неї, оскільки особа набуває прав та несе обов»язки судового експерта тільки після одержання нею ухвали про призначення експертизи.

Висновок №4532-14 експертного почеркознавчого дослідження від 05.01.2015 року Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, що був наданий за заявою від 18.12.2014 адвоката Мельника В.Ю. з проханням провести почеркознавче дослідження підписів і ґрунтувався на матеріалах, поданих цією особою, не може оцінюватись як висновок судового експерта у розумінні ст.ст.41,42 ГПК України, оскільки його було надано без відповідного доручення суду, тобто оголошення ухвали про призначення експертизи, та особу, яка його надавала не було попереджено про відповідальність , встановлену законом. Тому зазначений висновок не має доказової сили.

Поряд з цим, Висновок Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз №927 від 19.05.2015 року був наданий відповідно до доручення господарського суду Львівської області згідно ухвали від 24 лютого 2015 року у конкретній господарській справі за №914/4393/14, експерта попереджено судом в ухвалі про відповідальність, встановлену законом, зокрема передбачену статтями 384 і 385 Кримінального колденксу України. Відтак Висновок №927 від 19.05.2015 року має доказову силу.

Згідно із ст.42 ГПК України, при необхідності господарський суд може призначити повторгу судову експертизу і доручити її проведення іншому судовому експерту.

У даній справі відсутні висновки кількох судових експертів, які надані на підставі відповідних доручень суду ( чи судів), а відтак, немає підстав брати до уваги розходження у висновках №4532-14 і № 927, оскільки, як вже зазначено судом, висновок №4532-14 немає доказової сили .

Слід відзначити і те, що судовому експерту, який проводив експертизу на підставі ухвали господарського суду Львівської області , сторонами (зокрема позивачем) відводи у встановленому порядку не заявлялись.

Зі змісту Висновку №927 від 19.05.2015 року вбачається , що судовим експертом проводилось дослідження підписів саме ОСОБА_1 і на підставі документів, відібраних в судовому засіданні експериментальних підписів, пред»явлених ОСОБА_1 в судовому засіданні вільних зразків підпису, які (документи) зібрані судом, і сформовані відповідно до Інструкції з діловодства в господарських судах у справу №914/4393/14.

Стосовно Висновку №4532-14 від 05.01.2015 року суд не дійшов таких висновків.

Щодо зазначення у Висновку №927 у прізвищі позивача «Музур», то проаналізувавши в сукупності зміст всього документа (висновку) суд вважає, що це є допущеною опискою, однак не впливає за розгляд справи по суті, достовірність висновку експерта.

В задоволенні клопотання представника позивача від 06.07.2015 р. за вх.№2824/15 в судовому засіданні суд відмовив.

Суд також не вбачає підстав для задоволення клопотання третьої особи-2 про винесення щодо дій ОСОБА_1 окремої ухвали в порядку ст.90 ГПК України. Крім того, суд зазначає, що питання винесення окремої ухвали в силу приписів ст.90 ГПК України не належить до компетенції учасників судового процесу. Права третьої особи без самостійних вимог у справі - ст.ст.22,27 ГПК України. Третя особа не позбавлена права самостійно звернутись із відповідною заявою до компетентних органів, якщо вбачає ознаки кримінального правопорушення.

В засіданні 15.07.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

При прийнятті рішення суд виходив із наступного.

Згідно Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБК-Львів», затвердженого рішенням загальних зборів учасників ТзОВ «ТБК-Львів» від 13.09.2013р. , протокол №8, Товариство діє за законами України: Цивільним Колексом України, Господарським Кодексом України, Законом України «Про господарські товариства», а також на підставі інших законодавчих актів України з метою отримання прибутку та наступного його розподілу між учасниками.

Відповідно до п.1.2 Статуту, засновниками та Учасниками «Товариства» (надалі Учасники) є :

ОСОБА_1, зареєстрований за адресою : Україна, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1;

Публічне акціонерне товариство «Таврійська будівельна компанія», місцезнаходження : Україна, м.Херсон, вул.Адмірала Макарова, буд.203, .

Відповідно до п.3.3 Статуту, для забезпечення діяльності «Товариства» за рахунок внесків Учасників сформовано Статутний капітал у розмірі 23 000 000,00 грн. (двадцять три мільйони гривень 00 коп.), який розподіляється між Учасниками у наступному співвідношенні :

ОСОБА_1, розмір внеску - 19 400 000,00 грн., відсоток (%) - 84,35%;

Публічне акціонерне товариство «Таврійська будівельна компанія» , розмір внеску - 3 600 000,00 грн, відсоток (%) - 15,65%.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 лютого 2014 року відбулися загальні збори учасників ТзОВ «ТБК-Львів». Згідно Протоколу загальних зборів засновників ТзОВ «ТБК-Львів» №10 на зборах були присутні учасники ТОВ «ТБК-Львів»:

1.ОСОБА_1 -84,35%

2.ПАТ «Таврійська будівельна компанія» в особі Генерального директора ОСОБА_13 - 15,65%.

Як вбачається із протоколу на збораху учасників присутні учасники, яким у сукупності належить 100% голосів. Квором наявний. Збори учасників легітимні. Запрошений : директор ТОВ «ТБК-Львів» Цьома М.І.

Порядок денний:

1. Про обрання голови та секретаря зборів.

2. Про затвердження договору поруки.

По першому питанню порядку денного:

Слухали :ОСОБА_1, який запропонував обрати головою зборів ОСОБА_1, секретарем зборів ОСОБА_15.

Вирішили : обрати головою зборів ОСОБА_1, секретарем зборів ОСОБА_13.

По першому питанню порядку денного рішення прийнято одноголосно.

По другому питанню порядку денного :

Слухали: ОСОБА_1 про необхідність затвердити укладений з АТ «Райффайзен Банк Аваль» договір поруки №12/Р2-01-03-3-0/003 від 10 лютого 2014 року щодо фінансової поруки по зобов»язанням ПАТ «Таврійська будівельна компанія» по кредитному договору №010/Р2-01-03-3-0/003 від 10 лютого 2014 року в сумі 5 544 800,00 (п»ять мільйонів п»ятсот сорок чотири тисячі вісімсот) гривень.

Вирішили: затвердити укладений з АТ «Райффайзен Банк Аваль» договір поруки №12/Р2-01-032-3-0/003 від 10 лютого 2014 року щодо фінансової поруки по зобов»язанням ПАТ «Таврійська будівельна компанія» перед АТ «Райффайзен Банк Аваль» по кредитному договору №010/Р2-01-03-3-0/003 від 10 лютого 2014 року в сумі 5 544 800,00 (п»ять мільйонів п»ятсот сорок чотири тисячі вісімсот) гривень зі строком погашення кредиту до 30 квітня 2016 року та сплатою відсотків в розмірі 19% річних та 0,8% разової комісії від суми кредиту.

По другому питанню порядку денного рішення прийнято одноголосно.

За словами позивача вищезазначене рішення загальних зборів учасників ТзОВ «ТБК-Львів» , оформлене протоколом №10 від 12 лютого 2014 року суперечить вимогам Закону України «Про господарські товариства» та Статуту ТзОВ «ТБК-Львів», оскільки позивач про проведення загальних зборів повідомлений не був, участі у загальних зборах не приймав, Протоколу зборів не підписував. Вважає, що його підпис на оскаржуваному рішенні виконаний іншою особою. Позивач стверджує, що при проведенні зборів був відсутній кворум, необхідний для прийняття рішення, у зв'язку з чим просить визнати недійсним та скасувати рішення загальних зборів учасників ТзОВ «ТБК-Львів», що оформлені протоколом №10 від 12 лютого 2014 року.

Як встановлено судом, про що зазначено вище в рішенні , позивач є учасником ТзОВ «ТБК-Львів» із часткою 84,35% Статутного капіталу.

Згідно визначення ст.50 Закону України "Про господарські товариства" (надалі Закон), товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний капітал, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами.

Статтею 116 ЦК України передбачено, що учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом: 1) брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі, крім випадків, встановлених законом; 2) брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину (дивіденди); 3) вийти у встановленому порядку з товариства; 4) здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, у порядку, встановленому законом; 5) одержувати інформацію про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом.

Учасники господарського товариства можуть також мати інші права, встановлені установчим документом товариства та законом (ч. 2 ст. 116 ЦК України).

У відповідності до ч. ч. 1, 4 ст. 58 Закону вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників. Учасники мають кількість голосів, пропорційну розміру їх часток у статутному фонді.

Аналогічне положення міститься також у п.п.11.1,11.4 Статуту ТзОВ «ТБК-Львів» (нова редакція), затвердженого рішенням загальних зборів учасників ТзОВ «ТБК-Львів» від 13.09.2013р. , протокол №8

Згідно 11,6 Статуту збори учасників вважаються правомочними, якщо на них присутні учасники, які володіють у сукупності більше ніж 60 % голосів.

Частина 4 ст. 61 Закону передбачає, що про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного.

Положенням п. 11.2 Статуту передбачено, що збори учасників «Товариства» скликаються не менше, ніж один раз на рік. Позачергові збори учасників «Товариства» ( п.11.3) скликаються у разі неплатоспроможності «Товариства « і в будь-якому іншому випадку, якщо цього вимагають інтереси «Товариства» в цілому, зокрема, якщо виникає загроза значного скорочення Статутного капіталу. Загальні збори Учасників «Товариства» обирають голову та секретаря зборів.

У п.11.5 Статуту визначено коло питань, які належать до компетенції загальних зборів учасників , серед яких, зокрема (п.і) - затвердження договорів (угод) , укладених на суму, що перевищує еквівалент 50 000,00 грн.

Відповідно до п.11.7 Статуту, загальні збори Учасників «Товариства» , як правило, вирішують питання на своїх засіданнях. У випадках, передбачених процедурами, затвердженими загальними зборами Учасників, допускається прийняття рішення методом опитування. В строк до 10 днів з моменту одержання повідомлення від останнього Учасника, усі Учасники повинні бути проінформовані головою про прийняте рішення.

Як відображено у долучених до матеріалів справи двох оригіналах Протоколу № 10 загальних зборів учасників ТзОВ «ТБК-Львів», 12 лютого 2014 року відбулися загальні збори учасників Товариства, на яких були присутні засновники ОСОБА_1 - частка у статутному капіталі становить 84,35% (голова зборів) та ПАТ «Таврійська будівельна компанія» - частка у статутному капіталі становить 15,65% (секретар зборів - генеральний директор ОСОБА_13).

Вищевказаними зборами учасників вирішено затвердити укладений з АТ «Райффайзен Банк Аваль» договір поруки №12/Р2-01-032-3-0/003 від 10 лютого 2014 року щодо фінансової поруки по зобов»язанням ПАТ «Таврійська будівельна компанія» перед АТ «Райффайзен Банк Аваль» по кредитному договору №010/Р2-01-03-3-0/003 від 10 лютого 2014 року в сумі 5 544 800,00 (п»ять мільйонів п»ятсот сорок чотири тисячі вісімсот) гривень зі строком погашення кредиту до 30 квітня 2016 року та сплатою відсотків в розмірі 19% річних та 0,8% разової комісії від суми кредиту.

На Протоколі №10 від 12 лютого 2014 року (а.с.11, т.2) стоїть відтиск гербової печатки ТзОВ «ТБК-Львів» та підписи голови зборів - ОСОБА_1 та секретаря зборів ОСОБА_13

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у пунктах 17, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2008 № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів", підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути: порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах; порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів. Разом з тим, не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів господарського товариства, є підставою для визнання недійсними прийнятих на них рішень. Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв'язку з прямою вказівкою закону є: прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення; прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства; прийняття загальними зборами рішення про зміну статутного капіталу товариства, якщо не дотримано процедури надання акціонерам (учасникам) відповідної інформації. При вирішенні питання про недійсність рішень загальних зборів у зв'язку з іншими порушеннями, допущеними під час скликання та проведення загальних зборів, господарський суд повинен оцінити, наскільки ці порушення могли вплинути на прийняття загальними зборами відповідного рішення.

Суди мають враховувати, що для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову (п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2008 № 13).

В свою чергу, положеннями п. 21 зазначеної постанови Пленуму Верховного суду України визначено, що рішення загальних зборів господарського товариства можуть бути визнаними недійсними в судовому порядку у випадку недотримання процедури їх скликання, встановленої статтями 43, 61 Закону України "Про господарські товариства". Права учасника (акціонера) товариства можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували доводи позивача про те, що останній не підписував спірного рішення і не брав участі у цих загальних зборах товариства.

Твердження позивача про те, що його не було належним чином повідомлено про скликання загальних зборів товариства не спростовують факт участі останнього у загальних зборах товариства 12 лютого 2014 року. Оскільки як вбачається із протоколу загальних зборів учасників ТзОВ «ТБК-Львів» №10 на зборах були присутні учасники ОСОБА_1 і ПАТ «Таврійська будівельна компанія» в особі Генерального директора ОСОБА_13 Зазначений протокол зборів товариства містить підписи ОСОБА_1 (84,35% статутного капіталу ) та генерального директора ПАТ «Таврійська будівельна компанія» ОСОБА_13 (15,65% статутного капіталу).

Ухвалою від 24 лютого 2015 року судом було призначено у даній справі судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання:

а) чи виконаний підпис на Протоколі загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБК-Львів» (надалі ТОВ «ТБК Львів»), т.1, а.с. - 202, в розділі протоколу «підписи», в графі «Голова зборів» ОСОБА_1, чи іншою особою;

б) чи виконаний підпис на Протоколі загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБК-Львів» (надалі ТОВ «ТБК Львів»), т.2, а.с. 11, в розділі протоколу «підписи», в графі «Голова зборів» ОСОБА_1, чи іншою особою .

Позивачем і третьою особою у справі було подано до справи оригінали протоколів №10 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБК-Львів» від 12 лютого 2014 року.

Згідно висновків судового експерта у Висновку №927 від 19.05.2015 року підписи від імені ОСОБА_1, які розташовані на двох Протоколах загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБК-Львів» т.1, а.с. -202 в розділі протоколу «підписи» , в графі «Голова зборів» та на Протоколі загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБК-Львів» т.2, а.с.11, в розділі протоколу «підписи», в графі «Голова зборів», виконані самим гр.ОСОБА_1. Підпис який розташований на протоколі №10 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБК-Львів» т.1 а.с.-202 виконаний із намаганням гр.ОСОБА_1 змінити ознаки власного підпису.

Таким чином, судовим висновком підтверджується, що на обох протоколах в графі «Голова зборів» підписи виконані самим ОСОБА_1. На протоколі, який наданий до справи позивачем - підпис в графі «Голова зборів» виконаний із намаганням ОСОБА_1 змінити ознаки власного підпису.

Суд ще раз зазначає, що із змісту першої частини висновку однозначно вбачається та підтверджується судовим експертом, що підписи на обох протоколах №10 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБК-Львів» в графі «Голова зборів» виконані ОСОБА_1. Відтак, описка у другій частині висновку в прізвищі (ОСОБА_1 замість ОСОБА_1) не може ставити під сумнів в ціломудостовірність висновку судового експерта.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням , що грунтутється на всебічному, повномі і об»активному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов»язковим.

Оцінивши наявні у справі докази, згідно ст.43 ГПК, суд дійшов висновку, що позивач не надав суду доказів на підтвердження своїх позовних вимог щодо того, що він не брав участі на загальних зборах учасників та не підписував протокол загальних зборів товариства № 10 від 12 лютого 2014 року. Відтак, у суду відсутні підстави вважати, що 12 лютого 2014 року збори товариства не відбулися.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.1, 2, 4-3, 12, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ :

В позові відмовити повністю.

Повний текст виготовлено 17.07.15р.

Головуючий суддя Кітаєва С.Б.

Суддя Ділай У.І.

Суддя Петрашко М.М.