ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"13" липня 2015 р. Справа № 910/8758/15-г

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерполітрейд», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Індастрі», м. Вишгород

про стягнення 78 906,34 грн.

Суддя Щоткін О.В.

за участю представників:

позивач - Ігнатова Т.М. предст. дов. №2631 від 23.04.2015;

відповідач - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд господарського суду міста Києва була подана позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерполітрейд» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Глобалхім» про стягнення 78 906,34 грн., з яких: 46 030,00 грн. основного боргу та 32 876,34 грн. пені за неналежне виконання взятих на себе останнім зобов'язань згідно договору № СТ-02 від 05.09.2013. Даний договір скріплений печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Глобалхім», з якої вбачається, що ідентифікаційним кодом останнього є - 38404454.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з кодом 38404454 в Реєстрі станом на 05.09.2013 (момент укладення договору) значилась юридична особа з найменуванням - Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Глобалхім», проте станом на 07.04.2015 (звернення з позовом до господарського суду міста Києва) значиться юридична особа з найменуванням - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фаворит Індастрі».

З огляду на вказані обставини, ухвалою господарського суду міста Києва від 21.04.2015 було здійснено заміну відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Голобалхім» його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Фаворит Індастрі» та передано матеріали справи за встановленою підсудністю до господарського суду Київської області, оскільки місцезнаходженням ТОВ «Фаворит Індастрі» є Київська область, м. Вишгород, вул. Шолуденка, 1.

Ухвалою господарського суду Київської області від 04.06.2015 у справу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 22.06.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 22.06.2015 розгляд справи було відкладено на 13.07.2015 року, у зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача.

Відповідач в судове засідання 13.07.2015 року повторно не забезпечив явку свого повноважного представника, письмового відзиву на позов та інших документів, витребуваних ухвалами суду, не подав.

Відповідно до частини 1 статті 93 Цивільного кодексу України, місцезнаходження юридичної особи визначається місцем її державної реєстрації, якщо інше не встановлено законом.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Аналогічна правова позиція викладена в п.п. 3.9.1, 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Як вбачається з матеріалів справи, ухвали суду надсилалась відповідачу за адресою вказаною в Спеціальному витягу з ЄДРПОУ: Київська область, м. Вишгород, вул. Шолуденка, 1, що свідчить про те, що він був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, а також зважаючи на строки, передбачені ст. 69 ГПК України щодо терміну розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 ГПК України за відсутності представника відповідача.

Відповідно до частини 2 статті 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення приймається судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Згідно з ч. 1 статті 85 ГПК України, прийняте рішення оголошується господарським судом у судовому засіданні після закінчення розгляду справи.

Враховуючи достатність в матеріалах справи доказів для повного, всебічного та об'єктивного розгляду спору по суті, в судовому засіданні 13.07.2015 року було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд, -

встановив:

05 вересня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтерполіттрейд» (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Глобалхім» (Покупець) укладено договір № СТ-02, відповідно до умов якого, Продавець зобов'язується продати і поставити, а Покупець зобов'язується придбати і прийняти товар, що поставляється відповідно до умов, викладених у цьому Договорі.

Згідно п. 4.1. Договору, умови оплати товару вказуються в Специфікаціях на відвантаження. Товар, що поставляється за цим договором, оплачується у національній валюті України - гривні, шляхом зарахування коштів на банківський рахунок Продавця.

Відповідно до пункту 9 «Терміни та умови оплати товару» в підписаних сторонами Специфікацій № 16 від 31.01.2014, № 17 від 03.02.2014 та № 18 від 06.02.2014 року, оплата за поставлену партію товару проводиться протягом 30 календарних днів з дати поставки.

На виконання умов Договору поставки № СТ-02 позивач поставив відповідачу товар, що підтверджується наявними у матеріалах справи видатковими накладними № 37 від 06.02.2014, № 38 від 06.02.2014 та № 39 від 06.02.2014. Поставлений товар був прийнятий відповідачем, про що свідчить печатка на видаткових накладних.

До того ж варто зазначити, що товар був отриманий відповідачем уповноваженою особою, що підтверджується наявними у матеріалах справи довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей № 68 від 03.02.2014, № 72 від 04.02.2014 та № 82 від 06.02.2014.

Як стверджує позивач, відповідач свої обов'язки в частині своєчасної та повної оплати товару виконав неналежним чином та за отриманий товар оплатив частково, у зв'язку з чим за відповідачем рахувалась заборгованість у розмірі 46 030,00 грн., яку і просив стягнути позивач.

Після звернення позивача з позовом до суду, відповідачем частково було сплачено грошові кошти за поставлений товар у розмірі 4995,00 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача.

Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Аналогічна позиція викладена в п. 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

У зв'язку з тим, що заборгованість в розмірі 4995,00 грн. відповідачем була погашена після порушення провадження, суд припиняє провадження у справі в частині стягнення з відповідача 4995,00 грн. основного боргу на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем на момент винесення рішення становить 41 035,00 грн.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до частини першої статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно частини другої статті 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частиною другою статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Стаття 692 ЦК України передбачає, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки заборгованість відповідача перед позивачем на час прийняття рішення повністю не погашена, доказів оплати та відзиву на позов відповідач до суду не надав, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, вимога про стягнення з відповідача 41 035,00 грн. боргу за поставлений товар підлягає задоволенню.

Окрім стягнення основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача 32 876,34 грн. пені.

Відповідно до п. 9.3 Договору, у разі порушення Покупцем строку платежу, визначеного в Специфікаціях на відвантаження, Покупець зобов'язаний, на вимогу Продавця сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

З розрахунку наданого позивачем вбачається, що нарахування пені ним було здійснене за період з 08.03.2014 по 19.03.2015 року, тобто з перевищенням шестимісячного строку нарахування, встановленому п. 6. ст. 232 ГК України, у зв'язку з чим, суд здійснив власний розрахунок пені, з врахуванням норм чинного законодавства та умов договору за вірний період з 08.03.2014 року по 05.09.2014 року та встановив, що розмір пені, який підлягає до стягнення складає 20 406,59 грн.

Враховуючи викладене, господарський суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково та з відповідача підлягає до стягнення 41 035,00 грн. основного боргу та 20 406,59 грн. пені. В іншій частині позовної вимоги про стягнення пені суд відмовляє. В частині стягнення з відповідача 4995,00 грн. основного боргу суд припиняє провадження у справі.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судом покладаються на відповідача.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. В частині стягнення з відповідача 4995,00 грн. основного боргу провадження у справі припинити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Індастрі» (07300, Київська область, м. Вишгород, вул. Шолуденка,1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерполітрейд» (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 34, оф. 208, ) - 41 035 (сорок одну тисячу тридцять п'ять) грн. 00 коп. основного боргу, 20 406 (двадцять тисяч чотириста шість) грн. 59 коп. пені та 1538 (одну тисячу п'ятсот тридцять вісім) грн. 27 коп. судового збору.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дата підписання повного тексту рішення:21.07.2015р.

Суддя О.В. Щоткін