ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2015 р. Справа № 926/767-б/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Желік М.Б.

суддів Марко Р.І.

Юрченко Я.О.

розглянувши апеляційну скаргу Приватної фірми "Інтервал", м. Чернівці, вул. Н.Яремчука, 4 (вих. № б/н від 12.06.2015 року)

на ухвалу Господарського суду Чернівецької області

від 27.05.2015 року у справі № 926/767-б/15

за заявою Публічного акціонерного товариства "Піреус Банк МКБ", м. Київ

до боржника Приватної фірми "Інтервал", м. Чернівці, вул. Н.Яремчука, 4 ()

про визнання банкрутом

За участю представників сторін:

від заявника - Пилат Т.І. - представник за довіреністю;

від боржника - Ткач Д.Б. - представник за довіреністю, Пелепчук В.В. - директор.

Сторонам роз'яснено їх права та обов'язки, передбачені ст. ст. 22, 27 ГПК України. За клопотанням боржника (вх. № 01-04/4480/15 від 15.07.2015 року) фіксація судового процесу здійснювалася за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області (суддя Дутка В.В.) від 27.05.2015 року у справі № 926/767-б/15 за заявою Публічного акціонерного товариства "Піреус Банк МКБ" до боржника Приватної фірми "Інтервал" про визнання банкрутом, порушено провадження у справі про банкрутство; визнано безспірні грошові вимоги заявника до боржника на суму 9 433 334,67 грн., покладено на боржника судовий збір за подання заяви про порушення провадження у справі про банкрутство; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф.; встановлено розпоряднику майна заробітну плату в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожен місяць виконання ним повноважень, сплату якої визначено здійснювати шляхом її авансування заявниками в рівних частинах на депозитний рахунок нотаріуса; зобов'язано оприлюднити на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про порушення провадження у справі про банкрутство; заборонено боржнику та власнику майна боржника приймати рішення щодо ліквідації, реорганізації боржника, а також відчужувати основні засоби та предмети застави; зобов'язано розпорядника майна скласти реєстр вимог кредиторів та подати до господарського суду на затвердження, провести інвентаризацію майна; призначено попереднє засідання суду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою господарського суду боржник подав апеляційну скаргу, в якій просить прийняти апеляційну скаргу до розгляду, скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ПАТ "Піреус Банк МКБ".

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час винесення оскаржуваної ухвали, не враховано те, що вимоги кредитора повністю забезпечені заставою майна боржника, що в свою чергу є підставою для відмови у порушенні провадження у справі про банкрутство. Окрім того, скаржник зазначає, що судом неправомірно включено до безспірних вимог кредитора пеню у сумі 5 922,15 доларів США, яка входила до суми заборгованості по кредитному одговору згідно рішення господарського суду Чернівецької області від 12.01.2010 року.

22.06.2015 року автоматизованою системою документообігу суду справу № 926/767-б/15 розприділено до розгляду судді доповідачу - М.Б.Желіку, та членам колегії суддям Костів Т.С. та Марку Р.І. Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 01.07.2015 року у зв'язку з перебуванням судді члена колегії Костів Т.С. у відпустці вносилися зміни до складу колегії суддів по розгляду даної справи. Відтак, розгляд справи здійснювався колегією суддів у складі головуючого судді - Желікa М.Б., суддів Марка Р.І., Юрченка Я.О.

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 23.06.2015 року скаржнику поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, а подані ним матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд справи призначено на 01.07.2015 року.

01.07.2015 року та 08.07.2015 року ухвалами Львівського апеляційного господарського суду розгляд справи відкладався з підстав зазначених у них.

08.07.2015 року ухвалою Львівського апеляційного господарського суду продовжено строк розгляду апеляційної скарги на 15 календарних днів.

30.06.2015 року представником заявника подано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що у визначені господарським судом розміру вимог кредитора, що забезпечені заставою майна боржника, до уваги має братися оцінка майна, погоджена сторонами у відповідному договорі застави (іпотеки). Відтак, судом першої інстанції обґрунтовано визначено розмір вимог кредитора, що забезпечені заставою майна боржника, які не віднесено до безспірних грошових вимог, які є підставою для порушення провадження у справі про банкрутство. Окрім того, зазначає, що сума пені не включена до загального розміру заборгованості, оскільки така погашена в межах виконавчого провадження згідно черговості встановленої ст. 534 ЦK України.

Відзив на апеляційну скаргу 30.06.2015 року подано арбітражним керуючим Кучаком Ю.Ф., який зазначає, що судом першої інстанції правомірно визначено гривневий еквівалент безспірних вимог кредитора за рішенням Господарського суду Чернівецької області від 12.01.2010 року у справі № 1/99 по курсу НБУ станом на час звернення кредитора до суду з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство. Відтак, вважає, що підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

15.07.2015 року представником боржника подано до суду додаткові пояснення до апеляційної скарги, в яких він додатково зазначає, що станом на час порушення провадження у справі про банкрутство вартість заставного майна змінилася, а відтак до уваги слід брати оцінку майна станом на час звернення кредитора до суду. При цьому, боржник додає до матеріалів справи звіти про оцінку майна станом на 2012 рік.

В судовому засіданні представником боржника подано усні клопотання про звернення із запитом до НБУ та призначення судової експертизи з метою визначення реальної вартості майна, що передано у заставу.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи та заслухавши думку присутніх учасників судового процесу приходить до висновку про відмову у задоволенні поданих клопотань, з огляду на те, встановлення відповідних фактів не вплине на вирішення даного спору по суті, окрім того, вартість заставного майна визначена за погодженням сторін у відповідних договорах, що і має братися до уваги при вирішенні питання щодо наявності чи відсутності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство.

Через канцелярію Львівського апеляційного господарського суду 15.07.2015 року представником боржника подано клопотання про відвід головуючого судді Желіка М.Б. від розгляду даної справи, в задоволенні якого колегією суддів було відмовлено, що відображено в ухвалі суду апеляційної інстанції від 15.07.2015 року.

Сторони участь уповноважених представників в судовому засіданні забезпечили, які надали пояснення по суті вимог апеляційної скарги та просили врахувати їх при винесенні постанови.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, відтак ухвалу Господарського суду Чернівецької області у справі № 926/767-б/15 від 27.05.2015 року слід залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Згідно з статтею 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний суд за наявними у справі та додатково поданими доказами повторно розглядає справу; апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом

Із врахуванням зазначеного при розгляді справи слід керуватися положеннями Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції, що діє з 19.01.2013 року.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Як вбачається із матеріалів справи, 29.04.2015 року до господарського суду звернулося Публічне акціонерне товариство "Піреус Банк МКБ" з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство боржника з вимогами на суму 13 821 339,68 грн., з яких 615 791,33 доларів США (станом на 29.04.2015 року у гривневому еквіваленті становить 13 743 996,60 грн.) основного боргу, 35 000,00 грн. штрафу, 3 190,00 доларів США (що в гривневому еквіваленті станом на 29.04.2015 року становить 71 017,08 грн.) витрат державного мита, 236,00 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення судового процесу, та 6 090,00 грн. судового збору за подання заяви про порушення провадження у справі про банкрутство, з яких вимоги кредитора у сумі 4 346 915,00 грн. забезпечені заставою майна боржника, які кредитор просить включити до реєстру вимог кредиторів згідно із встановленою законом черговості.

У підтвердження грошових вимог до боржника заявником подано копію кредитного договору № 00443-СL від 17.01.2008 року (з додатками), договору іпотеки від 18.01.2008 року, договору застави від 01.10.2008 року, рішення Господарського суду Чернівецької області від 12.01.2010 року у справі № 1/99, наказ господарського суду Чернівецької області від 11.05.2010 року про примусове виконання рішення суду, постанову державного виконавця від 27.05.2010 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 19448713, постанову державного виконавця від 27.06.2013 року про повернення виконавчого документа стягувачу, постанову державного виконавця від 18.09.2013 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 39843849, довідку про рух коштів по рахунку боржника, платіжні доручення про часткове погашення боргу боржником.

Так, частиною 3 статті 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Саме з цього моменту грошові вимоги переходять в категорію безспірних.

Враховуючи те, що списання коштів з рахунків боржника в безспірному порядку здійснюється державною виконавчою службою, то порушення справи про банкрутство можливе лише після відкриття виконавчого провадження державною виконавчою службою.

Відповідно, і встановлений Законом про банкрутство трьохмісячний строк починає свій відлік після пред'явлення виконавчих документів до виконання до державної виконавчої служби та відкриття виконавчого провадження.

З правовою позицією про те, що початок перебігу трьохмісячного строку на задоволення безспірних вимог ініціюючого кредитора пов'язується з моментом порушення виконавчого провадження, погоджується Верховний суд України у Постанові від 17.10.2006 року у справі № 3/157.

Статтею 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з'ясування наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Законом.

Якщо справа порушується за заявою кредитора, господарський суд перевіряє обґрунтованість його вимог, їх безспірність, вжиття заходів щодо примусового стягнення за цими вимогами в порядку виконавчого провадження.

Згідно положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" боржник - юридична особа - суб'єкт підприємницької діяльності або фізична особа за зобов'язаннями, які виникли у фізичної особи у зв'язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, неспроможний виконати протягом трьох місяців свої грошові зобов'язання після настання встановленого строку їх виконання, які підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, та постановою про відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено цим Законом.

Кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Безспірні вимоги кредиторів - грошові вимоги кредиторів, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника. До складу цих вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

Так, 17.01.2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Міжнародний комерційний банк" та Приватною фірмою "Інтервал" укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк відкриває позичальнику не відновлювану відкличну кредитну лінію в сумі 560 000 доларів США терміном з 17.01.2008 року по 16.01.2013 року із щомісячною сплатою відсотків відповідно до умов п.п. 3.1., 3.2. цього договору.

В забезпечення виконання умов кредитного договору між сторонами 18.01.2008 року укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого предметом іпотеки є виділене в натурі нежиле приміщення в житловому будинку літ. А загальною площею 78,00 кв.м., що розташоване за адресою м. Чернівці, вул. Н.Яремчука, 4. та нежитлова будівля загальною площею 376,10 кв.м., яка знаходиться за адресою м. Чернівці, вул. Машинобудівників, 20.

За згодою сторін (п. 2.2. Договору) узгоджена вартість предмету іпотеки складає 2 448 000,00 грн.

Окрім того, між сторонами кредитного договору 31.10.2008 року укладено договір застави, відповідно до умов якого заставодавець на підставі ст. 11 Закону України "Про заставу", передає в заставу заставодержателю обладнання для вторинної переробки полімерів, що встановлено в приміщенні за адресою м.Чернівці, вул. Машинобудівників, 20. Вартість предмету застави на день укладення цього договору оцінено сторонами у розмірі 1 898 915,00 грн.

У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору заявник звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості, і рішенням господарського суду Чернівецької області від 12.01.2010 року у справі № 1/99 позовні вимоги задоволено, вирішено стягнути з Приватної фірми "Інтервал" на користь Відкритого акціонерного товариства "Піреус банк МКБ" 641 172,15 доларів США заборгованості по кредитному договору № 004143-CL від 17.01.2008 року, 35 000,00 грн. штрафу, 3 190,29 доларів США на повернення витрат з державного мита та 236,00 грн. з інформаційно-технічного забезпечення судового процесу у справі.

На виконання рішення Господарським судом Чернівецької області від 11.05.2010 року видано наказ на примусове виконання рішення, який був пред'явленим до виконання та 27.05.2010 року заступником начальника підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Чернівецькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 19448713.

Судом встановлено, що під час виконавчого провадження реалізовано майно боржника, а саме склад по вул. Машинобудівників, 20 у м. Чернівці, у зв'язку з чим борг перед стягувачем погашено в сумі 231 477,75 грн.

Часткове погашення вимог стягувача підтверджується наявними у матеріалах справи випискою про рух коштів по рахунку за період з 01.12.2011 року по 31.12.2014 року (арк. справи 27) та платіжними дорученнями (арк. справи 28-33).

27.06.2013 року постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі того, що стягувач не залишив за собою майно боржника, що не було реалізованим під час виконання рішення.

17.09.2013 року заявником повторно пред'явлено виконавчий документ до виконання і 18.09.2013 року постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 39843849 з виконання наказу господарського суду Чернівецької області від 11.05.2010 року № 1/99.

З інформації про виконавче провадження (арк. справи 100- 105) вбачається, що виконавче провадження ВП № 39843849 не закінчено, коштів в погашення заборгованості боржника не стягнуто, натомість 27.03.2015 року призначено експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

Згідно ст. 99 ГПК України у підготовчому засіданні суд апеляційної інстанції, повинен зробити висновки про наявність та обґрунтованість підстав для порушення справи про банкрутство на момент винесення ухвали про порушення справи, з'ясувати, що на момент порушення справи вимоги кредиторів були грошовими, безспірними, не задоволеними боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, сукупно складали не менше 300 мінімальних розмірів заробітної плати.

Триста розмірів мінімальної заробітної плати станом на дату звернення заявника до суду становив 365 400,00 грн., безспірні ж вимоги заявника, які підтвердженні належними доказами та свідчать про неплатоспроможність боржника становлять 9 433 334,67 грн. Відтак, розмір вимог заявника є таким, що перевищує розмір, який встановлений ч. 3. ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

При цьому, колегія суддів в спростування доводів скаржника звертає увагу на те, що при визначені господарським судом розміру вимог кредитора, які забезпечені майном боржника, до уваги має братися оцінка майна, погоджена сторонами у відповідному договорі застави (іпотеки). Відтак, висновки суду першої інстанції про те, що вимоги кредитора, які забезпечені заставою (іпотекою) становлять 4 346 915,00 грн. є вірними та здійснені при повному і об'єктивному дослідженні усіх обставин справи.

Окрім того, слід зазначити, що у відповідності до положень ст. 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. Із врахуванням зазначеного, заборгованість боржника у розмірі 5 992,15 доларів США по стягненню пені була погашена за рахунок коштів одержаних від часткової реалізації заставного майна боржника у межах виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 1 Закону про банкрутство, неплатоспроможністю є неспроможність суб'єкта підприємницької діяльності виконати після настання встановленого строку грошові зобов'язання перед кредиторами не інакше, як через відновлення його платоспроможності.

Законом встановлено, що за наслідками розгляду заяви про порушення провадження у справі про банкрутство та відзиву боржника господарський суд виносить ухвалу про порушення провадження у справі про банкрутство або відмову у порушенні провадження у справі про банкрутство.

Згідно ч. 1 ст. 114 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", кандидатура арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) для виконання повноважень розпорядника майна визначається судом самостійно із застосуванням автоматизованої системи з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Автоматизованою системою з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України, у справі визначено арбітражного керуючого Стрельнікова Валерія Вікторовича (ліцензія № АВ 592989 від 07.11.2011 року). Однак, арбітражний керуючий Стрельніков В.В. заяви про участь у справі про банкрутство боржника не подав.

Натомість, з заявами про призначення розпорядником майна боржника Приватної фірми "Інтеграл" звернулися арбітражний керуючий Кучак Ю.Ф. та Тритяченко О.В.

За наявності конкурентних кандидатур на виконання повноважень розпорядника майно боржника господарський суд зобов'язаний розглянути кожну кандидатуру окремо, та відповідно мотивувати свої висновки про відхилення тих чи інших кандидатур, та мотивувати прийняте рішення про призначення тієї чи іншої кандидатури розпорядника майном боржника.

Дослідивши подані заяви, колегія суддів погоджуючись із висновками суду першої інстанції, приходить до висновку про підставність призначення розпорядником майном боржника арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф. з огляду на те, що у нього вищий рівень кваліфікації, окрім того, ним надано суду докази наявності матеріально-технічної бази для виконання функцій розпорядника майном у даній справі.

Згідно з частини 9 статті 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в ухвалі про порушення провадження у справі про банкрутство зазначається про порушення провадження у справі про банкрутство; визнання вимог кредитора та їх розмір; введення мораторію на задоволення вимог кредиторів; введення процедури розпорядження майном; призначення розпорядника майна, встановлення розміру оплати його послуг та джерела її сплати; вжиття заходів щодо забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони боржнику та власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника приймати рішення щодо ліквідації, реорганізації боржника, а також відчужувати основні засоби та предмети застави; строк подання розпорядником майна до господарського суду відомостей про результати розгляду вимог кредиторів, який не може перевищувати місяця та двадцяти днів після дати проведення підготовчого засідання суду; дату складення розпорядником майна реєстру вимог кредиторів та подання його на затвердження до господарського суду, яка не може бути пізніше місяця та двадцяти днів після дати проведення підготовчого засідання суду; дату попереднього засідання суду, яке має відбутися не пізніше двох місяців та десяти днів, а в разі великої кількості кредиторів - не пізніше трьох місяців після дати проведення підготовчого засідання суду; строк проведення розпорядником майна інвентаризації майна боржника, який не може перевищувати двох місяців, а в разі значного обсягу майна - трьох місяців після дати проведення підготовчого засідання суду.

Господарським судом при винесенні оскаржуваної ухвали встановлених законом вимог дотримався.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Оскаржувана ухвала зазначеним вимогам відповідає.

Відтак, беручи до уваги зазначене вище, діючи в межах повноважень передбачених ст. 103 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали Господарського суду Чернівецької області у справі № 926/767-б/15 від 27.05.2015 року, відтак в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105, 106 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні вимог апеляційної скарги Приватної фірми «Інтервал», м. Чернівці, вул. Н.Яремчука, 4 (вих. № б/н від 12.06.2015 року) відмовити.

2. Ухвалу Господарського суду Чернівецької області у справі № 926/767-б/15 від 27.05.2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали даної справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 17.07.2015 року

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Марко Р.І.

суддя Юрченко Я.О.