ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.07.2015 Справа № 905/85/15

Господарський суд Донецької області, у складі судді Огороднік Д.М., при секретарі судового засідання Пилипенко О.М. розглянув матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «Сіал Джет Україна»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське»
простягнення 59564,53грн.

Представники сторін: від позивача: не з'явився від відповідача: не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду Донецької області передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «Сіал Джет Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення 59 564,53грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у зв'язку з невиконанням відповідачем умов усного договору з оплати поставленого товару, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 59564,53грн.

На підтвердження вказаних обставин, позивач надав належним чином завірені копії: рахунків на оплату №4107 від 19.08.2014 на суму 38929,98грн. та №4122 від 20.08.2014 на суму 20634,55грн.; видаткових накладних №3548 від 28.08.2014 на суму 25330,14грн., №3584 від 01.09.2014 на суму 20634,55грн., №3595 від 01.09.2014 на суму 10059,00грн., №3721 від 10.09.2014 на суму 3540,84грн., довіреності на отримання цінностей №335 від 01.08.2014, листа №61 від 24.02.2015; заявки відповідача на здійснення поставки.

Позивач у судове засідання не з'явився, електронною поштою надіслав додаткові пояснення по справі.

Відповідач відзив на позов не надав, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Згідно довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 14.05.2015 місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» є: 85310, Донецька область, м.Родинське. За цією адресою відповідачу направлялись процесуальні документи по справі №905/85/15.

За змістом ч.3 п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р., в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За змістом правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної в п.3.9.2 постанови №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. При цьому неявка у судове засідання однієї з сторін, належним чином повідомленої про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені частиною першою статті 77 ГПК України (п.3.12 постанови).

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального Кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами. З урахуванням належного повідомлення про час та місце проведення судового розгляду обох сторін, судом забезпечено сторонам рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів та здійсненні інших процесуальних прав. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин та вирішення спору по суті, згідно ст. 75 Господарського процесуального Кодексу України.

Представник позивача клопотання щодо фіксації судового процесу не заявляв, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши його пояснення, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

Згідно досягнутих між позивачем та відповідачем домовленостей з приводу поставки товару, Товариством з обмеженою відповідальністю «ВКП «Сіал Джет Україна» (позивач, постачальник) належним чином оформлені та виставлені Товариству з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» (відповідач, покупець) рахунки на оплату №4107 від 19.08.2014 на суму 38929,98грн. та №4122 від 20.08.2014 на суму 20634,55грн.

В наданих до матеріалів справи рахунках на оплату міститься посилання на договір №2409/13-П від 24.09.2013. В додаткових письмових поясненнях позивач зазначив, що посилання в рахунках на договір №2409/13-П від 24.09.2013 є помилковим, а поставка товару ТОВ «ВКП «Сіал Джет Україна» на адресу ТОВ «Краснолиманське» здійснювалась на підставі видаткових накладних.

На виконання заявки ТОВ «Краснолиманське», позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 59564,53грн., що підтверджується видатковими накладними №3548 від 28.08.2014 на суму 25330,14грн., №3584 від 01.09.2014 на суму 20634,55грн., №3595 від 01.09.2014 на суму 10059,00грн., №3721 від 10.09.2014 на суму 3540,84грн., копії яких містяться в матеріалах справи.

З видаткових накладних вбачається, що вони підписані обома сторонами без жодних зауважень, містять всі необхідні відомості про товар (найменування товару, кількість, ціна та загальна вартість), а також містять відомості про фактичне отримання товару. Тобто, за своїми ознаками такі накладні є підтвердженням передачі позивачем та приймання відповідачем спірного товару.

Поставлений згідно видаткової накладної №3548 від 28.08.2014 товар з боку відповідача прийнято уповноваженою особою, що підтверджується довіреністю на отримання цінностей №335 від 01.08.2014, виданої на ім'я Хоршунова Д.А., та підписом останнього на вказаній накладній.

В видаткових накладних №3584 від 01.09.2014, №3595 від 01.09.2014, №3721 від 10.09.2014 міститься посилання на довіреність №362 від 01.09.2014.

Ухвалою від 16.06.2015 позивача зобов'язано надати вищевказану довіреність №362 від 01.09.2014. В матеріалах справи містяться письмові пояснення, в яких позивач зазначив про неможливість надання довіреності №362 від 01.09.2014 у зв'язку з тим, що вказана довіреність відповідачем не передана під час здійснення поставки.

На підставі пояснень позивача та наявних в матеріалах справи документів, суд встановив, що поставка товару здійснювалась за допомогою перевізника ТОВ «Нова пошта».

Відповідно до наявних у матеріалах справи копій експрес-накладних ТОВ «Нова пошта» ТОВ «ВКП «Сіал Джет Україна» на адресу ТОВ «Краснолиманське» направило резинотехнічні вироби: за накладною №2931 від 28.08.2014 вагою 6кг, за накладною №087 від 01.09.2014 вагою - 8кг, за накладною №1435 від 10.09.2014 вагою - 3,5кг.

Враховуючи викладене обов'язок позивача з поставки товару вважається виконаним належним чином.

Відповідачем жодних заперечень щодо отримання товару від позивача на підставі видаткових накладних, не надано.

Проте, як зазначає позивач, відповідач повної оплати за отриманий за накладною товар не здійснив.

Відповідно до положень статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Статтею 638 Цивільного кодексу України та ч. 2 статті 180 Господарського кодексу визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно ч.2 ст.642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.

Відповідно до ч.1 ст.644 ЦК України якщо пропозицію укласти договір зроблено усно і в ній не вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, якій було зроблено пропозицію, негайно заявила про її прийняття.

Вчинення відповідного правочину підтверджується рахунками на оплату та видатковими накладними, в яких передбачені умови про предмет, кількість та вартість товару.

Здійснення відповідачем замовлення на поставку, поставка товару позивачем, виставлення позивачем рахунків на оплату та прийняття його відповідачем товару свідчить про укладення між сторонами угоди, яка за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм ст. 712 Цивільного кодексу України та ст.ст. 264-271 Господарського кодексу України.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Таким чином, сторонами у спрощений спосіб укладена угода щодо поставки товару, яка спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, а саме: позивач поставляє відповідачу конкретний товар, а останній приймає його та оплачує, тому ця угода (домовленість) породжує для сторін права та обов'язки та підлягає належному виконанню сторонами.

Господарським судом встановлено, що позивачем на підставі видаткових накладних поставлений, а відповідачем без будь-яких заперечень та зауважень отриманий товар вартістю 59564,53грн. Отже, обов'язок позивача вважається виконаним у відповідності до норм статті 664 ЦК України.

Проте, зазначений товар відповідачем в повному обсязі не оплачений, у зв'язку з чим заборгованість відповідача складає 59564,53грн.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення сплати за товар продавець має право вимагати сплати товару.

За приписами ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що сторонами строки оплати отриманого товару не погоджені.

В матеріалах справи наявна копія листа позивача №61 від 24.02.2015, в якій позивач просив відповідача в семиденний строк з дня отримання даної вимоги перерахувати кошти за отриманий товар в сумі 59564,53грн. Вказаний лист з вимогою направлений відповідачу 26.02.2015, що підтверджується копіями фіскального чеку Укрпошти та опису вкладення до цінного листа адресу ТОВ «Краснолиманське», які містяться в матеріалах справи.

Проте, зазначена вимога позивача залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Неотримання відповідачем вимоги про сплату боргу не дає підстав вважати вимогу не пред'явленою.

Під час судового розгляду справи відповідач доказів сплати повної суми заборгованості суду не надав, наявність заборгованості не спростував.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення коштів у розмірі 59564,53грн. є обґрунтованими та документально підтвердженими.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Судовими доказами, за визначенням ст.ст. 32-36 Господарського процесуального кодексу України, слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Беручи до уваги викладене і враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані, документально доведені і відповідачем не спростовані, вони підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» (85310, Донецька область, м.Родинське, з будь якого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконавчого провадження) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «Сіал Джет Україна» (69006, м.Запоріжжя, вул.Лобановського, 22; ) основний борг в розмірі 59564 (п'ятдесят дев'ять тисяч п'ятсот шістдесят чотири)грн. 53 коп., судовий збір у розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Видати наказ.

В судовому засіданні оголошено повний текст рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення повного рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя Д.М. Огороднік

Дата складення повного рішення 21.07.2015.