КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2015 р. Справа№ 910/10592/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Сухового В.Г.

Жук Г.А.

при секретарі судового засідання Євдокимові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги

Приватного акціонерного товариства "Проектно-вишукувальний інститут "Кіровоградагропроект"

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 27.04.2015

у справі №910/10592/15 (суддя - Літвінова М.Є.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Проектно-вишукувальний інститут "Кіровоградагропроект"

до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

про зобов'язання вчинити дії,

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Проектно-вишукувальний інститут "Кіровоградагропроект" (надалі - ПрАТ "Проектно-вишукувальний інститут "Кіровоградагропроект", позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (надалі - ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", відповідач) про зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.04.2015 у справі №910/10592/15 позовну заяву та додані до неї документи повернуто без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись із ухвалою суду, Приватне акціонерне товариства "Проектно-вишукувальний інститут "Кіровоградагропроект" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду від 27.04.2015 у справі № 910/10592/15 та передати справу для розгляду до Господарського суду міста Києва.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач стверджує, що оскаржувану ухвалу місцевим господарським судом прийнято з неправильним застосуванням норм процесуального права, оскільки предметом поданого ним позову є вчинення дій щодо перерахування коштів з одного банківського рахунку на інший, а тому вказана вимога не підлягає вартісній оцінці та судовий збір за неї справляється як за подання позову немайнового характеру.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.06.2015 апеляційну скаргу було прийнято до апеляційного провадження, розгляд скарги призначено на 13.07.2015.

У судове засідання сторони своїх уповноважених представників не направили, про поважність причин неявки суд не повідомили, хоча про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.

Колегія суддів, враховуючи вимоги частини 2 статті 102 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження, ухвалила здійснити розгляд справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності уповноважених представників сторін.

13.07.2015 в судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду. Окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду, зокрема, про повернення позовної заяви без розгляду.

Згідно зі статтею 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою місцевого господарського суду від 27.04.2015 позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Проектно-вишукувальний інститут "Кіровоградагропроект" повернуто без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала мотивована тим, що позовні вимоги ПрАТ «Проектно-вишукувальний інститут "Кіровоградагропроект» про зобов'язання перерахувати грошові кошти з одного банківського рахунку на інший направлені на захист майнового інтересу позивача та підлягають вартісній оцінці по відношенню до сум грошових коштів, які позивач просить перерахувати, а отже такі позовні вимоги є вимогами майнового характеру і судовий збір за подання даного позову відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" має справлятися у відсотковому співвідношенні до ціни позову та згідно встановлених законом граничних розмірів.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що подання позову провадиться за загальними правилами подання позовів, тобто за правилами, встановленими приписами статей 54 - 57 Господарського процесуального кодексу України.

Так, згідно положень статті 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором чи його заступником, громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 57 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розміру.

Згідно частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 4 вищезазначеного Закону України за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 2 відсотків ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальної заробітної плати у місячному розмірі.

Відповідно до пункту 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" стаття 55 ГПК України передбачає визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону. Що ж до позовних заяв немайнового характеру, то до них відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Подання до господарського суду таких заяв оплачується судовим збором згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Місцевим господарським судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що предметом даного позову є зобов'язання відповідача, згідно договору банківського вкладу від 20.07.2012 №40, укладеного з між ним та ПрАТ «Проектно-вишукувальний інститут "Кіровоградагропроект», перерахувати певну суму грошових коштів на рахунок позивача, відкритий в іншій банківській установі.

Судова колегія погоджується з позицією місцевого господарського суду про те, що у даному випадку позивачем подано позов на захист його майнового інтересу, що полягає у відновленні порушеного права на вільне володіння та розпорядження належним позивачу майном, яким, у розумінні статей 177, 190 Цивільного кодексу України, є грошові кошти.

Наведене також підтверджується й тим, що відповідно до статей 32.2. та 32.3. Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачається сплата банком пені у встановленому законом процентному співвідношенні за кожний день прострочення від суми простроченого платежу, зазначеного в дорученні клієнта на переказ грошових коштів.

Тобто, в розумінні положень вказаного Закону вимога перерахувати грошові кошти за дорученням клієнта підлягає вартісній оцінці, оскільки саме від розміру такої вартісної оцінки (суми вимоги) обраховуватиметься пеня, яка за своєю правовою природою є майновою санкцією за порушення грошового зобов'язання.

Відтак, дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заявлена ПрАТ "Проектно-вишукувальний інститут "Кіровоградагропроект" позовна вимога є вимогою майнового характеру, а тому судовий збір відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» має справлятися у відсотковому співвідношенні до ціни позову - суми грошових коштів про переказ яких заявлено позивачем.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі №910/9232/14 від 25.03.2015.

Проте, на підтвердження сплати судового збору позивачем надано платіжне доручення від 24.03.2015 №1587 на суму 1 218,00 грн, тобто, судовий збір сплачено ним в меншому розмірі, ніж передбачено статтею 4 Закону України "Про судовий збір".

Зважаючи на викладене, додане до позову платіжне доручення не може бути доказом сплати судового збору у встановленому розмірі.

Відповідно до пункту 2.22. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, заява повертається господарським судом з підстав передбачених ГПК, зокрема пунктом 4 частини 1 статті 63. При цьому якщо таке повернення здійснюється у зв'язку з недодержанням заявником вимог закону щодо порядку та/або розміру сплати судового збору, то у відповідній ухвалі господарського суду має бути зазначено правильний порядок сплати та/або розмір судового збору.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не додано доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірах.

Згідно статей 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються судом письмовими та речовими доказами, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь у судовому процесі. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

На переконання колегії суддів, місцевий господарський суд, належним чином дослідивши матеріали справи, дійшов правильного висновку щодо повернення позовної заяви позивачеві без розгляду у зв'язку з не наданням доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвала господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на апелянта.

Керуючись статтями 99, 101 - 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Проектно-вишукувальний інститут "Кіровоградагропроект" на ухвалу господарського суду міста Києва від 27.04.2015 у справі №910/10592/15 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 27.04.2015 у справі №910/10592/15 залишити без змін.

3. Справу №910/10592/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді В.Г. Суховий

Г.А. Жук