ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2015 р.Справа № 922/2708/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Гончарові В.В.

розглянувши справу

за позовом Заступника прокурора м. Харкова (м. Харків) в інтересах держави в особі Інституту радіофізики та електроніки ім. О. Я. Усикова НАН України (м. Харків)
до АК "Харківобленерго" (м. Харків)
про стягнення 62790,52 грн.
за участю представників сторін:

прокурор - Горгуль Н.В. (сл. посвідчення №016182 від 02.04.2013 р.), Пономаренко Н.І. (сл. посвідчення №007950 від 06.10.2012 р.);

позивача - не з'явився;

відповідача - Квіцінська А.І. (дов.№ 01-42юр/3215 від 30.04.2015р.)

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора м. Харкова звернувся до господарського суду Харківської області з позовом в інтересах держави в особі Інституту радіофізики та електроніки ім. О. Я. Усикова НАН України до АК "Харківобленерго" про стягнення з відповідача простроченої дебіторської заборгованості до державного бюджету у розмірі 62 790,52 грн., з яких: 49952,09 грн. - сума основного боргу, 9522,09 грн. - сума інфляційних витрат, 3316,09 грн. - сума 3% річних. В обґрунтування позовних вимог прокурор стверджує, що відповідач порушив прийняті на себе зобов'язання за договором про спільне використання технологічних електричних мереж №0911 від 17.07.2014 стосовно своєчасної сплати за отримані послуги.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.05.2015 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 02.06.2015 о 12:10 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.06.2015 продовжено строк розгляду спору по справі №922/2708/15 до 15 липня 2015 року та відкладено розгляд справи на 01 липня 2015 р. о 10:10 год.

30.06.2015 р. за вх. №26144 до канцелярії суду від прокурора надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій він просив суд стягнути з АК "Харківобленерго" на користь Інституту радіофізики та електроніки ім. О. Я. Усикова НАН України до державного бюджету прострочену дебіторську заборгованість за договором про спільне використання технологічних електричних мереж №0911 від 17.07.2014. Відповідно вимог заяви про збільшення розміру позовних вимог, заявлена до стягнення сума заборгованості становить 106 670,89 грн., з яких: 66903,57 грн. - сума основного боргу, 32360,19 грн. - сума інфляційних витрат, 7407,13 грн. - сума 3% річних.

Відповідно до ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

За змістом абз. 3 п. 3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

При цьому, в п. 3.10. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 зазначено, що збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві, є, відповідно, збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог.

Підставою позову про стягнення боргу є невиконання АК "Харківобленерго" умов договору про спільне використання технологічних електричних мереж від 17.07.2014 №0911 (далі - договір) щодо оплати спожитих послуг. Зміна (збільшення) періоду заборгованості залишає незмінною підставу позову - невиконання АК "Харківобленерго" зобов'язань за договором.

Враховуючи вищевикладене, суд, прийняв вищезазначену заяву прокурора до розгляду та зауважує, що подальший розгляд справи ведеться з урахуванням цієї заяви.

В судовому засіданні 01 липня 2015 р. було оголошено перерву до 07 липня 2015 р. о 10:00 год.

07.07.2015 до канцелярії суду від заступника прокурора м. Харкова надійшла заява про виправлення технічної описки.

Суд, дослідивши заяву про виправлення технічної описки заступника прокурора м. Харкова, вирішив можливим прийняти її.

В судовому засіданні 07 липня 2015 р. було оголошено перерву до 09 липня 2015 р. о 12:00 год.

В судовому засіданні 09 липня 2015 р. було оголошено перерву до 14 липня 2015 р. о 11:00 год.

14.07.2015 до канцелярії суду від заступника прокурора м. Харкова надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій він просить суд стягнути з АК "Харківобленерго" на користь Інституту радіофізики та електроніки ім. О. Я. Усикова НАН України до державного бюджету прострочену дебіторську заборгованість за договором про спільне використання технологічних електричних мереж №0911 від 17.07.2014. Відповідно вимог заяви про зменшення розміру позовних вимог, заявлена до стягнення сума заборгованості становить 78651,27 грн., з яких: 66903,57 грн. - сума основного боргу, 11255,43 грн. - сума інфляційних витрат, 492,27 грн. - сума 3% річних.

Суд, дослідивши заяву заступника прокурора м. Харкова про зменшення позовних вимог, прийняв її до розгляду як таку, що не суперечить діючому законодавству та не порушує прав і охоронюваних інтересів сторін та зазначив, що подальший розгляд справи ведеться з урахуванням цієї заяви.

В судовому засіданні 14.07.2015 прокурор наполягав на задоволенні позовних вимог з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Представник позивача в судове засідання 14.07.2015 не з'явився, про причину

неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні 14.07.2015 не заперечив проти наявності боргу по актам за липень 2014 р. - лютий 2015 р. на суму 49952,34 грн., яка створилась не з вини АК "Харківобленерго", в іншій частині проти позовних вимог заперечив , зауважив, що у прокурора відсутні повноваження для звернення в суд з позовними вимогами в інтересах позивача, а також вважає, що заява прокурора про збільшення позовних вимог є зміною підстав позову.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

17.07.2014 між Інститутом радіофізики та електроніки ім. О. Я. Усикова НАН України (власник мереж) та АК "Харківобленерго" (користувач) було укладено договір про спільне використання технологічних електричних мереж №0911.

Відповідно до п.1.1. договору, власник мереж зобов'язується забезпечити технічну можливість передачі (транзиту) електричної енергії власними технологічними електричними мережами в точки приєднання електроустановок користувача або інших суб'єктів господарювання, передачу електричної енергії яким забезпечує користувач, а користувач - своєчасно сплачувати вартість послуг власника мереж з утримання технологічних електричних мереж спільно використання та інші послуги відповідно до умов цього договору.

Згідно п. 1.2. договору, передача електричної енергії забезпечується відповідно до додатка "Однолінійна схема", наданого власником мереж з обов'язковим зазначенням місць встановлення, типів, марки обладнання, довжини ліній , які задіяні в передачі електричної енергії.

Вимогами п.2.4 договору передбачено, що власник мереж до 7 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом зобов'язаний надавати користувачу рахунок на оплату послуг за спільне використання технологічних електричних мереж, два примірники "Акта про обсяги переданої електричної енергії" та два примірники "Акта прийому - передачі наданих послуг", оформлених власником мереж.

Згідно п.7.3 договору, оплата користувачем послуг з утримання технологічних електричних мереж спільного використання здійснюється платіжними дорученнями на підставі виставленого власником мереж рахунку та оформленого "Акта прийому - здачі наданих послуг" у десятиденний термін з дати отримання рахунку.

На час подачі позовної заяви до суду сума простроченої дебіторської заборгованості по зазначеному договору становила 49952,34 грн.

Станом на 22.06.2015 прострочена дебіторська заборгованість АК "Харківобленерго" перед ІРЕ ім. О.Я. Усикова збільшилась, у зв'язку з несплатою відповідачем суми заборгованості за березень, квітень та травень 2015, строк сплати якої, відповідно до п.7.2 договору № 0911 від 17.07.2014 сплинув у квітні, травні та червні 2015.

Судом встановлено, що по договору № 0911 від 17.07.2014, укладеного між позивачем та відповідачем були підписані акти виконаних робіт, а саме, за березень 2015 від 09.04.2015 на суму 5918,00 грн., за квітень 2015 від 07.05.2015 на суму 5 110 грн., які відповідачем підписані та повернуті позивачу.

Також, по вказаному договору позивачем складений акт прийому-передачі виконаних робіт за травень 2015 року від 09.06.2015 на суму 5922,83 грн., який 10.06.2015 направлений рекомендованим листом відповідачу, вказаний акт останнім отримано 15.06.2015 року.

Відповідно до п.7.3 договору ІРЕ ім. О.Я. Усикова НАН України на адресу АК "Харківобленерго" своєчасно направлені рахунки-фактури: № 206 від 09.04.2015 за березень 2015 та № 258 від 07.05.2015 за квітень та № 322 від 09.06.2015 на вищевказані суми.

З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав свої обов'язки у повному обсязі, проте відповідач в порушення норм чинного цивільного та господарського законодавства України, достовірно знаючи про суму, яка підлягає сплаті за надані послуги з серпня 2014 по травень 2015, в порушення вимог п.7.3 договору про спільне використання технологічних електричних мереж №0911 від 17.07.2014 не виконав зобов'язання по сплаті простроченої дебіторської заборгованості за отримані послуги.

Службовими особами ІРЕ ім. О.Я. Усикова НАН України 17.11.2014 була відправлена претензія до АК "Харківобленерго" з вимогою сплатити в добровільному порядку до 24.11.2014 заборгованість по договору про спільне використання технологічних електричних мереж № 0911 від 17 липня 2014 в розмірі 17839,76 грн.

На вищевказану претензію ІРЕ ім. О.Я. Усикова НАН України отримав відповідь за № 05-12/10025, згідно до якої відповідач признав суму боргу, запропонував розглянути можливість проведення заліку зустрічних вимог та пояснив, що не має змоги сплатити вищевказану заборгованість в результаті скрутного фінансового становища.

Повторно службовими особами ІРЕ ім. О.Я. Усикова НАН України 11.02.2015 рекомендованим листом була направлена претензія до АК "Харківобленерго" з вимогою сплатити в добровільному порядку заборгованість по договору про спільне використання технологічних електричних мереж № 0911 від 17 липня 2014 в розмірі 35 365,45 грн. на яку відповідь не надійшла.

Також службовими особами ІРЕ ім. О.Я. Усикова НАН України 22.06.2015 рекомендованим листом була направлена претензія до АК "Харківобленерго" з вимогою сплатити в добровільному порядку заборгованість по договору про спільне використання технологічних електричних мереж № 0911 від 17 липня 2014 в розмірі 106 670,89 грн., на яку відповідь не надійшла.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

У відповідності до ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стосовно заявленого відповідачем заперечення щодо відсутності повноваження для звернення в суд з позовними вимогами в інтересах позивача у прокурора, суд зазначає наступне.

Прокурор м.Харкова звернувся з відповідним позовом до господарського суду Харківської області 30 квітня 2015 року.

Згідно з положеннями ст. 121 Конституції України на прокуратуру покладено функції представництва інтересів громадянина або держави у випадках, визначених законом.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про прокуратуру" при виявленні порушень закону прокурор або його заступник у межах своєї компетенції мають право звертатися до суду із заявою про захист прав і законних інтересів громадян, держави.

Статтею 36-1 даного Закону визначено підстави представництва прокурором інтересів держави, а саме: наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

У відповідності до ст. 2 ГПК України прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, у чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року у справі № 1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо.

Крім того, слід зауважити, що відповідно до виписки державної реєстраційної служби України з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Позивач є юридичною собою має ідентифікаційний код 03534593 та згідно п.1.3 статуту останнього - інститут є державною бюджетною науково-дослідною установою, що перебуває у віданні Національної академії наук України.

Установи та організації, які утримуються за рахунок коштів бюджетів, для забезпечення своєї діяльності та виконання покладених на них функцій складають та затверджують кошторис доходів і видатків відповідно з бюджетними призначеннями, які встановлені Законом України "Про Державний бюджет".

Відповідно до ст. 13 Бюджетного Кодексу України, бюджет може складатися із загального та спеціального фондів. Складовими частинами спеціального фонду бюджету є: доходи бюджету (включаючи власні надходження бюджетних установ), які мають цільове спрямування; видатки бюджету, що здійснюються за рахунок конкретно визначених надходжень спеціального фонду бюджету (у тому числі власних надходжень бюджетних установ); кредитування бюджету (повернення кредитів до бюджету з визначенням цільового спрямування та надання кредитів з бюджету, що здійснюється за рахунок конкретно визначених надходжень спеціального фонду бюджету); фінансування спеціального фонду бюджету.

Власні надходження бюджетних установ отримуються додатково до коштів загального фонду бюджету і включаються до спеціального фонду бюджету.

Власні надходження бюджетних установ поділяються на такі групи: перша група - надходження від плати за послуги, що надаються бюджетними установами згідно із законодавством; друга група - інші джерела власних надходжень бюджетних установ.

Як вбачається з п. 1.5 статуту Інституту радіофізики та електроніки ім. О. Я. Усикова НАН України, економічну основу діяльності Інституту становить бюджетне фінансування.

При цьому, кошти загального фонду держбюджету України (базове бюджетне фінансування) Інститут отримує від головного розпорядника кредитів - Президії Національної академії наук України. Кошти спеціального фонду держбюджету України відповідно до чинного законодавства Інститут радіофізики та електроніки ім. О. Я. Усикова НАН України формує самостійно - він може отримувати кошти від надання послуг зв'язку і транспортних послуг.

Усі кошти загального та спеціального фондів держбюджету спрямовуються Інститутом на фінансування витрат відповідно до затвердженого Президією НАН України єдиного кошторису доходів і видатків для вирішення єдиної мети - забезпечення подальшого розвитку науково-технічних досліджень за профілем Інституту.

Як наукова бюджетна установа, що створена Урядом України, фінансується за рахунок державного бюджету України і яка отримує державну підтримку, ІРЕ ім. О.Я. Усикова НАН України відноситься до неприбуткових організацій відповідно до чинного законодавства України.

Опрацюванням інформації, яка надходить щомісячно з Управління Державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова Харківській області щодо стану простроченої дебіторської заборгованості розпорядників бюджетних коштів до державного бюджету України прокуратурою міста встановлено, що станом на 01.06.2015 по бюджетній установі ІРЕ ім. О.Я. Усикова НАН України обліковується прострочена дебіторська заборгованість вказаного розпорядника бюджетних коштів, згідно зі звітом форми 7Д "Звіт про заборгованість бюджетних установ" (Спеціальний фонд Державного бюджету) в сумі 60980, 74 грн. (без врахування штрафних санкцій та інфляційних втрат).

Прокуратурою міста Харкова також встановлено, що порушуються економічні інтереси держави внаслідок несплати суми заборгованості у розмірі 106 670,89 грн. до Державного бюджету АК "Харківобленерго" по договору та бездіяльність посадових осіб ІРЕ ім. О.Я. Усикова НАН України, щодо вжиття вичерпних заходів цивільно-правового характеру по стягненню вказаної заборгованості.

За даними довідки від 28.05.2015 № 65-464/1 ІРЕ ім. О.Я. Усикова НАН України, інститут не може самостійно захистити інтереси державної бюджетної установи, у зв'язку з непередбаченій у кошторисі на 2015, статті витрат на сплату судового збору.

Остільки ІРЕ ім. О.Я. Усикова НАН України є бюджетною установою, кошти за надання послуг по договору мають зараховуватись на розрахунковий рахунок № 3504, відкритий в Управлінні Державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова Харківської області, про що зазначено у договорі про спільне використання технологічних електричних мереж №0911 від 17.07.2014, ненадходження вказаних коштів на зазначений розрахунковий рахунок є безпосереднім порушенням економічних інтересів держави, яке в даному випадку полягає в тому, що несвоєчасне надходження обов'язкових платежів до бюджету з вини суб'єктів господарювання створює негативну економічну ситуацію в державі, а також ставить під загрозу своєчасну та повну виплату коштів із Державного бюджету на забезпечення соціально незахищених категорій громадян та стабільній роботі бюджетних установ.

Таким чином, прокуратурою міста встановлені підстави представництва економічних інтересів держави в суді в особі ІРЕ ім. О.Я. Усикова НАН України, внаслідок бездіяльності осіб вказаної установи, оскільки наявні порушення інтересів держави з боку АК "Харківобленерго" внаслідок несплати безперервно протягом року суми основного боргу в розмірі 66903,57 грн., яка виникла по договору №0911 від 17.07.2014.

Суд зазначає, що "інтереси держави" є оціночним поняттям у кожному конкретному випадку. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств із часткою державної власності у статутному фонді.

Аналогічна правова позиція щодо захисту інтересів держави органами прокуратури викладена у Постанові Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 09.03.10 № 3-793к10.

Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованим пред'явлення позову Заступником прокурора м. Харкова в інтересах держави в особі установи, яка фінансується з Державного бюджету України - Інституту радіофізики та електроніки ім. О. Усикова НАН України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вказані обставини та приймаючи до уваги вимоги ст. 526 Цивільного Кодексу України, а саме те, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, враховуючи те, що відповідач не надав суду жодного документу, який би спростовував наявність заборгованості перед позивачем, хоча мав можливість скористуватись своїми процесуальними правами та надати документи в обґрунтування своєї позиції по справі, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога Заступника прокурора м. Харкова про стягнення заборгованості за договором про спільне використання технологічних електричних мереж №0911 від 17.07.2014 в сумі 66903,57 грн. правомірна та обґрунтована, тому підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 492,27 грн. суд зазначає таке.

Згідно зі ст.ст.193, 198 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законом або договором.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Суд, перевіривши наданий розрахунок, період нарахування вказаної суми 3% річних, дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок є вірним, та відповідає нормам чинного законодавства, а тому підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі в сумі 492,27 грн.

Що стосується заявленої вимоги Заступника прокурора м. Харкова про стягнення з відповідача 11255,43 грн. суми інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

В інформаційному листі від 17.07.2012р. №01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським суд України у розгляді справ окремих норм матеріального права" сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція) (постанова Вищого господарського суду України від 05.04.2011 № 23/466 та лист Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 № 62-97р). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (див. постанову Вищого господарського суду України від 01.02.2012 № 52/30). В силу приписів статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних втрат визнав їх вірно розрахованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, та стягненню з відповідача підлягає сума інфляційних втрат в розмірі 11255,43 грн.

Відповідно до статті 44 Господарського процесуального кодексу, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 1827,00 грн., оскільки з його вини спір було доведено до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149; ; Свід. ПДВ №100131208; ІПН 96) на користь Інституту радіофізики та електроніки ім. О.Я. Усикова Національної академії наук України (61085, м. Харків, вул. Ак. Проскури, 12; ; р/р №3504 в ГУДСУ в Харківській області, МФО 851011) заборгованість в розмірі 66903,57 грн., інфляційні витрати в розмірі 11255,43 грн., 3% річних в розмірі 492,27 грн.

Стягнути з Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149; ; Свід. ПДВ №100131208; ІПН 96) на користь Державного бюджету України (одержувач - УДКС у Дзержинському районі м. Харкова Харківської області, № рахунку 3003, код одержувача 37999654, банк одержувача - ГУДКСУ у Харківській обл., МФО 851011) судовий збір в сумі 1827,00 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 17.07.2015 р.

Суддя Г.І. Сальнікова