донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

20.07.2015 справа №908/1633/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: від відповідача: від третьої особи:Бойченка К.І. Скакун О.А., Черноти Л.Ф. Хіміч О.П. - за довіреністю; Ренело Д.М. - за довіреністю; Кравченко А.Л. - за довіреністю; Хіміч О.П. - за довіреністю
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат", м. Алчевськ, Луганська область
на рішення господарського судуЗапорізької області
від28.04.2015р. (підписане 30.04.2015р.)
у справі№ 908/1633/15-г (суддя Алейникова Т.Г.)
за позовомПублічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат", м. Алчевськ, Луганська область
до за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачаДержавного підприємства "Донецька залізниця", м. Донецьк Товариство з обмеженою відповідальністю "Перша вантажна компанія в Україні", м. Київ
простягнення 114 170 грн. 40 коп. неправомірно списаних грошових коштів

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Алчевський металургійний комбінат" (далі - ПАТ "АМК", позивач) звернулось до господарського суду Запорізькї області з позовною заявою про стягнення з Державного підприємства "Донецька залізниця" (далі - ДП "Донецька залізниця", відповідач) 114 170 грн. 40 коп. неправомірно списаних грошових коштів з особового рахунку позивача.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 27.04.2015 року по справі №908/1633/15-г в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ПАТ "АМК" э неналежним позивачем.

Не погодившись з рішенням суду ПАТ "АМК" звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказує на те, що суд першої інстанції не повністю з'ясував обставини, які мають значення по справі та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до невірного прийняття рішення по справі.

Позивач вважає, що затримка вагонів відбулась внаслідок дій залізниці, а саме введення 28.07.2014р. Укрзалізницею Конвенційної заборони №ЦЗМ-14 1263 на навантаження всіх вантажів та відправлень зі станцій залізниць України, країн СПД і Балтії на станції Дебальцеве, Дебальцеве-Сортувальна, Комунарськ та інших станцій ДП "Донецька залізниця" та невиконання залізницею зобов'язання щодо доставки вантажу, наслідком чого стало вимушене переадресування позивачем вантажу.

Також позивач стверджує, що посилання суду на Сертифікат (висновок) №1361 Торгово-промислової палати України, який нібито свідчить про настання обставин непереборної сили з 01.08.2014р. через проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, які спричинили прийняття зазначеної конвенційної заборони, є безпідставним, а також висновок про те, що ПАТ "АМК" є неналежним позивачем по справі, ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального оправа.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа погодилась з позивачем, вважає вимоги ПАТ "АМК" законними та обґрунтованими, а оскаржуване рішення таким, що підлягає скасуванню у повному обсязі.

Відповідач проти апеляційної скарги заперечує за доводами, вкладеними у відзиві на апеляційну скаргу, простить оскаржуване рішення залишити без змін.

Розпорядженням секретаря палати Донецького апеляційного господарського суду від 20.07.2015р. змінено склад судової колегії, суддю Стойка О.В. було змінено на суддю Скакуна О.А.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст.811 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно до ч.2 ст.99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Згідно ч.2 ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційної господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено місцевим господарським судом, між ПАТ "АМК" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Перша вантажна компанія в Україні" (далі - ТОВ "ПВК в Україні", третя особа) було укладено договір про надання транспортно-експедиторських послуг № 062/248 від 12.12.2012р. (далі - договір).

Згідно до п.2.1 Договору Експедитор за плату і за рахунок Замовника надає послуги з організації та супроводження перевезень вантажу Замовника, що перевозиться залізничним транспортом територією України, а також вивозиться/ввозиться в митному режимі експорту/імпорту.

Згідно до п.4.2.4 Договору Замовник зобов'язаний забезпечувати своєчасну і в повному обсязі оплату робіт і послуг Експедитора.

Початкова станція відправлення - ст. Стойленська Південно-Східна залізниця. Відправник ВАТ "Стойленський ГЗК" (Російська Федерація). Станція призначення ст. Комунарськ ДП "Донецька залізниця", одержувач - ПАТ "АМК".

У зв'язку з проведенням активної фази антнтерористичної операції (АТО) на території Донецької і Луганської областей України та пошкодженням залізничної інфраструктури, з 28.07.2014 року і до відміни Укрзалізницею введено конвенційну заборону (розпорядження №ЦЗМ-14/1263 від 28.07.2014 року) на навантаження (відправлення) всіх вантажів та відправлення зі станцій залізниць України, країн СНД і Балтії на станції Дебальцеве, Дебальцеве-Сортувальна, Комунарськ та інших станцій Донецької залізниці.

Ці обставини призвели до того, що 3 завантажених вагона, які прямували зі ст. Стойленська призначенням на ст. Комунарськ на адресу ПАТ "АМК", відповідно до конвенційної заборони № ЦЗМ-14/1263 від 28.07.2014 року - були зупинені залізницею на шляху слідування по ст. Красноармійськ ДП "Донецька залізниця".

Оскільки передбачити термін дії конвенційної заборони № ЦЗМ-14/1263 від 28.07.2014 року було неможливо, а Державне підприємство "Донецька залізниця" (далі - ДП "Донецька залізниця", відповідач) зобов'язань з доставки вантажу одержувачу не виконувала, з метою виключення невиробничих простоїв вагонів, а також щоб уникнути розкрадання вантажу, розобладнання вагонів у зв'язку з тривалим простоєм вагонів в покинутих потягах, за наказом № 1845 від 08.09.2014р. начальника служби комерційної роботи та маркетингу ДП "Донецька залізниця" виданим на підставі листа №МИ-1040 від 03.09.15р. ТОВ "ПВК в Україні" було організовано переадресування 3 вагонів з вантажем руда залізна агломераційна (аглоруда) зі ст. Красноармійськ ДП "Донецька залізниця" на ст. Дніпродзержинськ ДПю "Придніпровська залізниця" на адресу нового одержувача ПАТ "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ЇМ. Ф.Е. ДЗЕРЖИНСЬКОГО".

10.09.2014р. та 12.09.2014р. з особового рахунку ТОВ "ПВК в Україні" по ДП "Донецька залізниця" № 9101310, крім збору за оформлення переадресування вагонів, - були списані:

по накопичувальній картці № 10091249:

- збір за зберігання 3 вагонів на коліях загального користування в розмірі 66 431 грн. 88 коп. (з ПДВ);

- плата за користування 3 вагонами в розмірі 44 746 грн. 20 коп. (з ПДВ);

- телеграфний збір за повідомлення залізниці на прохання вантажовідправника у розмірі 382 грн. 92 коп. (з ПДВ).

по накопичувальній картці № 12091268:

- збір за зберігання 3 вагонів на коліях загального користування в розмірі 1 544 грн. 88 коп. (з ПДВ);

- плата за користування 3 вагонами в розмірі 1 064 грн. 52 коп. (з ПДВ);

Всього: 114 170 грн. 40 коп. (з ПДВ).

30 вересня 2014 року третя особа виставила позивачу рахунок на оплату №. 1207 від 24 вересня 2014 року та акт виконаних робіт (наданих послуг) № 920 від 30 вересня 2014 року, які позивач оплатив, про свідчить платіжне доручення № 16714 від 18.09.2014 року.

Позивачем, на адресу відповідача було направлено претензію № 062/7а-798 від 05.11.2014 року в якій позивач просив відповідача розглянути претензію у строк, обумовлений чинним законодавством України, та прийняти рішення про перерахування надмірно нарахованих та безакцептно стягнутих з платника грошових коштів за переадресування 3 завантажених вагонів в сумі 114 170 грн. 40 грн., у т.ч. ПДВ-20% у сумі 19 028 грн. 40 коп.

Однак на час подання позову до суду першої інстанції відповідь на претензію не була надана, грошові кошти відповідачем не повернуті.

Згідно статті 29 Статуту залізниць України Укрзалізниця (далі - Статут) має право запроваджувати тимчасові обмеження щодо перевезень в окремі райони під час стихійного лиха, виникнення інших надзвичайних обставин, скупчення нерозвантажених транспортних засобів у пунктах призначення.

Враховуючи порушення поїздного руху бойовими діями, Укрзалізниця скористалась наданим їй правом на введення тимчасового обмеження щодо перевезень на деяких станціях, у тому числі і для станції Комунарськ розпорядженням від 28.07.2014р. № ЦЗМ-14 1263, яке діє і на теперішній час.

Відповідно до статті 44 Статуту залізниця може на заяву відправника, одержувача змінити станцію призначення вантажу, прийнятого до перевезення, з оплатою витрат за договірним тарифом. За час затримки вагонів в очікуванні переадресування справляється плата, встановлена згідно із статтею 119 Статуту. Час затримки обчислюється з моменту, коли минуло дві години після повідомлення про прибуття вантажу.

В усіх випадках зміни одержувача або станції призначення вантажу підприємство, організація, громадяни, за заявою яких здійснено таку заміну, є відповідальними перед попереднім одержувачем за наслідки такої зміни і зобов'язані відрегулювати розрахунки між відправниками, попередніми адресатами та фактичними одержувачами (стаття 45 Статуту).

Як передбачено п. 14 Правил переадресування вантажів, затверджених наказом Мінтрансу України від 20.08.2001 № 542 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 10.9.2001 р. за № 794/5986, якщо залізниця не має можливості видати вантаж, то за вказівкою відправника вона переадресовує його на іншу станцію призначення, іншому одержувачу або повертає його відправнику. Таке переадресування оформлюється за первинними документами з внесенням до них усіх платежів, пов'язаних із затримкою вантажу.

Переадресування згідно з цим пунктом здійснюється за наявністю гарантії сплати всіх належних залізниці платежів новим одержувачем.

Відповідно до п. 13 цих Правил, за час затримки вагонів до оформлення відправником перевізних документів на переадресування стягується плата за користування вагонами згідно статей 44 та 119 Статуту. Період затримки обчислюється з часу, коли минуло дві години після повідомлення про прибуття вантажу, до оформлення відправником перевізних документів на переадресований вантаж.

Відповідно до ст. 5 Господарського кодексу України (далі ГК) суб'єкти господарювання, до яких належить і Донецька залізниця, на підставі ст. 306 ГК, та інші учасники відносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Відповідно до ст. 173 Господарського Кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформації тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно вимог статті 218 ГК підставою господарсько-правової відповідальності, учасника господарських відносин є скоєне ним правопорушення у сфері господарювання.

У даному випадку, вина залізниці у затримці вагонів, через введення 28.07.2014р. Укрзалізницею конвенційної заборони на навантаження відсутня, оскільки, по-перше, виконуючи вказівку органу управління залізничним транспортом, залізниця діяла правомірно; по-друге, настання обставин непереборної сили з 01 серпня 2014р. через проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, про що свідчить Сертифікат (висновок) № 1361 Торгово-промислової палати України і спричинило прийняття зазначеної конвенційної заборони.

Згідно ст. 6 глави 1 Статуту накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Судова колегія вбачає, що між позивачем та відповідачем були укладені договори перевезення, тобто залізничні накладні, які є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача (яким є позивач), умовами яких не передбачено списання коштів за перевезення з особового рахунка позивача.

Місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що ПАТ "АМК" є неналежним позивачем по справі, оскільки згідно даних накопичувальних карток № № 10091249 та 12091268 збори за послуги, пов'язані з перевезенням вантажів були списані з особового рахунку ПАТ "ПВК в Україні", а не з особового рахунка позивача.

Договірні відносини щодо розрахунку за перевезення вантажу ДП "Донецька залізниця" мала з експедитором ТОВ "ПВК в Україні", а не з позивачем.

Відтак, у позивача відсутні підстави для стягнення спірних 114 170 грн. 40 коп. з ДП "Донецька залізниця".

Враховуючи наведене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому, залишається в силі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального Кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального Кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат", м. Алчевськ, Луганська область на рішення господарського суду Запорізької області від 28.04.2015 року по справі №908/1633/15-г - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 28.04.2015 року по справі №908/1633/15-г - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий К.І. Бойченко

Судді: О.А. Скакун

Л.Ф. Чернота

Надруковано: 5 прим.

1.позивачу

2. відповідачу

3. у справу

4. апеляційному суду

5. ГСЗО