УХВАЛА

13.07.2015Справа № 910/16170/15

За позовом Компанії СІПІАРГРУП АЙПІ ЛАЙСЕНСІНГ ЛІМІТЕД (CPRGROUP IP LICENSINGLIMITED) (м. Нікосія, Кіпр)

до: Державної служби інтелектуальної власності України (м. Київ, Україна)

про визнання недійсним свідоцтва на знак для товарів та послуг

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Стрюкова Є.В.;

від відповідача: Теньова О.О.;

від заявника Цуда В.В.: Чередниченко А.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Компанія СІПІАРГРУП АЙПІ ЛАЙСЕНСІНГ ЛІМІТЕД (CPRGROUP IP LICENSINGLIMITED) (далі-позивач) звернулася до господарського суду міста Києва з позовом до Державної служби інтелектуальної власності України (далі - відповідач) про:

- визнання недійсним повністю свідоцтва України на знак для товарів та послуг № 100167 від 25.11.2008 р.;

- зобов'язання Державної служби інтелектуальної власності України внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг стосовно визнання повністю недійсним свідоцтва України № 100167 від 25.11.2008 р. з дати подання заявки та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Позовні вимоги обґрунтовані невідповідністю умовам надання правової охорони знака для товарів та послуг «pricer» за свідоцтвом України № 100167, через можливе введення в оману щодо особи, яка виробляє товар.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.06.2015 р. порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 13.07.2015 р. за участю представників сторін, зокрема, зобов'язано Державну службу інтелектуальної власності України надати відомості про власника свідоцтва України № 100167 на знак для товарів і послуг «Рricer».

09.07.2015 р. через загальний відділ діловодства суду від Цуда Віталія Васильовича надійшло клопотання, в якому останній просить залучити його до участі у справі № 910/16170/15 в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, оскільки предметом спору є визнання недійсним свідоцтва на знак для товарів і послуг № 100167 від 25.11.2008 р. - «pricer», яке видано ім'я Цуда Віталія Васильовича.

У даному судовому засіданні представник відповідача надав клопотання, в якому повідомив, що відповідно до відомостей з Державного реєстру свідоцтва України на знак для товарів і послуг станом на 08.07.2015 р. за свідоцтвом України № 100167 на знаки для товарів і послуг власником оспорюваного свідоцтва є Цуд Віталій Васильович, а тому просить суд залучити до участі у справі № 910/16170/15 іншим відповідачем - Цуда Віталія Васильовича.

Отже, розглянувши клопотання Державної служби інтелектуальної власності України про залучення до участі у справі іншим відповідачем - Цуда Віталія Васильовича, суд відзначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, виписки з Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, станом на 08.07.2015 р. свідоцтво України №100167 на знак для товарів та послуг «pricer», яке є предметом спору у даній справі, належить на праві власності Цуду В.В.

Так, відповідно до п. 2 ст. 495 Цивільного кодексу України, майнові права інтелектуальної власності на торговельну марку належить, зокрема, володільцю відповідного свідоцтва.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання відповідача та необхідність залучення Цуда В.В. в якості співвідповідача, як власника свідоцтва України, дійсність якого оспорюється позивачем.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 21 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною 1 ст. 12 ГПК України встановлено, що Господарським судам підвідомчі: - справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Отже, господарським судам підвідомчі справи визначені в ст. 12 ГПК України, коли склад учасників спору відповідає ст. 1 ГПК України, а правовідносини, щодо яких виник спір носять господарський характер (п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24 жовтня 2011 року N 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам»).

Таким чином, оскільки рішення у справі №910/16170/15 може вплинути на права або обов'язки власника свідоцтва №100167, яким є фізична особа - Цуд В.В., суд прийшов до висновку, що даний спір не підвідомчий господарським судам України.

Разом з тим, згідно п. 81 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. №12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» патент на винахід, корисну модель, промисловий зразок, сорт рослин і свідоцтво на топографію інтегральної мікросхеми чи свідоцтво на знак для товарів і послуг видається фізичній особі незалежно від того, чи має ця особа статус суб'єкта підприємницької діяльності. Тому, якщо поданий позов про визнання патенту чи свідоцтва недійсним стосується прав та охоронюваних законом інтересів фізичних осіб, які не мають статусу суб'єкта підприємницької діяльності, господарський суд повинен відмовити у прийнятті відповідної позовної заяви на підставі пункту 1 частини першої статті 62 ГПК, а у разі якщо ці обставини з'ясовано після прийняття позовної заяви, провадження у справі підлягає припиненню згідно з пунктом 1 частини першої статті 80 ГПК.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України передбачено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Відповідно до п. 5.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 21.02.2013 р., № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» де зазначено, що статтею 7 Закону передбачено підстави повернення судового збору, перелік яких є вичерпним. У їх числі не зазначено такої підстави, як припинення провадження у справі (стаття 80 ГПК). Водночас закриття провадження у справі, про яке йдеться у пункті 5 частини першої цієї статті Закону, є поняттям цивільного і адміністративного судочинства, передбаченим відповідно статтею 205 Цивільного процесуального кодексу України і статтею 157 Кодексу адміністративного судочинства України, які господарським судам у здійсненні судочинства не застосовуються.

Таким чином, припинення провадження у справі з підстав, передбачених статтею 80 ГПК, не тягне за собою наслідків у вигляді повернення сплаченої суми судового збору.

Отже, сплачений позивачем судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 80, ст. 86 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі № 910/16170/15 припинити.

Ухвала може бути оскаржена у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Суддя Бондарчук В.В.