ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2015 р.Справа № 916/992/15-г
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

головуючого судді: Головея В.М.,

суддів: Шевченко В.В., Ярош А.І.,

при секретарі судового засідання: Ляшенко М.І.,

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився,

від відповідача - не з'явився,

від третьої особи - Задера О.С. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси»

на рішення господарського суду Одеської області від 25.05.2015

по справі № 916/992/15-г

за позовом Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси»

до Малого приватного підприємства «Теплоком»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Державна фінансова інспекція в Одеській області

про стягнення 3 822, 86 грн.,

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

Представником третьої особи в судовому засіданні не було заявлено клопотання про здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, отже фіксація судового процесу не здійснювалась відповідно до ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 14.07.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2015 Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» (далі - КП «Теплопостачання міста Одеси», позивач) звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Малого приватного підприємства «Теплоком» (далі - МПП «Теплоком», відповідач) про стягнення суми завищеної вартості робіт у розмірі 3 822,86 грн. та суму судового збору - 1 827,00 грн.

Позов обґрунтований тим, що за наслідками перевірки Державною фінансовою інспекцією в Одеській області фінансово-господарської діяльності позивача, встановлено, що останнім було зайво сплачено відповідачу 3 822,86 грн. за договором підряду, укладеним між позивачем та відповідачем та виконаних повністю у двосторонньому порядку.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.05.2015 залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Державну фінансову інспекцію в Одеській області.

Рішенням господарського суду Одеської області від 25.05.2015 у задоволенні позову КП «Теплопостачання міста Одеси» - відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено факту наявності у нього прямих збитків внаслідок дій відповідача.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, КП «Теплопостачання міста Одеси» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати, прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі посилаючись порушення судом норм матеріального права та процесуального права. Витрати по сплаті судового збору позивач просить покласти на відповідача.

Представник позивача належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду апеляційної скарги, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення від 11.06.2015, проте в судове засідання він не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив та правами, наданими ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, не скористався.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився та не скористалися своїм правом на участь в розгляді справи апеляційним судом, хоча повідомлялися належним чином про день, час і місце розгляду справи, що підтверджується штампом канцелярії на зворотній стороні ухвали про призначення справи до розгляду, відправленої її рекомендаційною кореспонденцією.

Зокрема, надіслана апеляційним судом МПП «Теплоком» поштова кореспонденція разом з ухвалою суду повернута, з позначкою пошти, що адресант не розшуканий, проте, колегія суддів вважає, що відповідач повідомлений належним чином про день, час і місце розгляду справи з огляду на таке.

Так, у пункті 11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 №01-8/123 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році» зазначено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Крім того, в абз. 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» роз'яснено, що в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Приймаючи до уваги вищевикладене, вислухавши думку представника третьої особи, судова колегія порадившись на місці, прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутністю представників позивача та відповідача, за наявними матеріалами справи, відповідно до ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні 14.07.2015 представник третьої особи доводи апеляційної скарги підтримав та просив задовольнити останню.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника третьої особи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено господарським судом,

04.09.2012 між КП «Теплопостачання міста Одеси» (замовник) та МПП «Теплоком» (підрядник) укладено Договір підряду № 04/09-12/ТГО-306/12, за умовами якого виконавець приймає на себе зобов'язання по виконанню комплексу робіт по об'єкту «Котельня 10-го кварталу м. Одеси. Ремонт технополля», а замовник - прийняти та оплатити виконані роботи.

Згідно пункту 3.1 договору, ціна договору становить 92 583,22 грн., в тому числі ПДВ - 15 430,54 грн. та визначається договірною ціною (додаток № 1), що складається на підставі об'єктного та локальних кошторисів, які є невід'ємними частинами даного договору.

Відповідно до п. 3.2. договору замовник здійснює попередню оплату протягом п'яти банківських днів з моменту підписання договору в розмірі 27 774,96 грн., остаточний розрахунок за виконані роботи здійснюються протягом п'яти банківських днів з моменту підписання обома сторонами акту прийому-передачі виконаних робіт на підставі виставленого рахунку.

Згідно з п. 4.1.1. договору, підрядник зобов'язаний виконати визначені роботи якісно і в строк, не дозволяти відхилень від кошторисної документації.

Роботи за вказаним договором прийняті позивачем на підставі акту приймання виконаних робіт та сплачені у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням від 20.11.2012 № 15776 на суму 92 194,66 грн.

Отже, на виконання умов договору відповідачем було виконано підрядні роботи, що не заперечується позивачем, останнім було сплачено за виконані роботи у повному обсязі в розмірі 92 194,66грн.

Частиною 4 ст. 882 ЦК України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акти виконаних робіт за Договорами є письмовими документами, які визначають період виконання робіт підрядником, види робіт, які здійснив підрядник за цей період та вартість цих робіт з зазначенням сум податку на додану вартість, в порядку та в розмірах, визначених чинним законодавством України та загальну суму, яка підлягає сплаті замовником.

В матеріалах справи наявні належним чином завірена копія акту приймання виконаних будівельних робіт за зазначеними вище Договорами, який без зауважень підписаний у двосторонньому порядку уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками підприємств.

З матеріалів справи вбачається, що посадовими особами Державної фінансової інспекції Одеської області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності КП «Теплопостачання міста Одеси» за період з 01.06.2012 по 30.06.2014, за результатами якої складено акт ревізії № 06-11/70 від 29.09.2014, який містить, наступне: «…безпідставне завищення вартості виконаних та оплачених «замовником» робіт на загальну суму 3 822,86 грн. (з ПДВ). Так, проведеним співставленням обсягів та вартості робіт врахованих в акті ф. КБ-2в за вересень 2012 року на суму 92 194,66 грн. по об'єкту «Котельня 10 квартал. Ремонт техпідпілля» з локальним кошторисом до договірної ціни, встановлено відхилення між вартістю цін на будівельні матеріали, що є порушенням п.3.3.9 «Правил визначення вартості будівництва» ДБН Д. 1.1-1-2000, пунктів 3.1. та 4.1.1. договору підряду від 04.09.2012 №04/09-12/ТГО-306/12, ст. 629 Цивільного кодексу України, ст. 321 Господарського кодексу України та п.24 «Загальних умовах укладання та виконання договорів підряду в капітальному будівництві», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 № 668…».

Отже, за даними фінансової інспекції загальна сума збитків від завищення вартості виконаних робіт складає 3 822,86 грн. які виникли внаслідок відхилення між вартістю цін на будівельні матеріали.

Приписами ст. 853 ЦК України встановлено, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Проаналізувавши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про те, що сторони узгодили кошторисну документацію, договірну ціну, та належним чином виконали свої зобов'язання за Договором. На виконання умов Договору замовником було проведено оплату виконаних робіт у повному обсязі, відповідно до договірної ціни, що була визначена сторонами як у проектно-кошторисній документації, так і у Договорі, позивач прийняв виконані роботи, не заявивши при цьому про недоліки, як того вимагають положення ст. 853 ЦК України.

Отже, позивачем не доведено порушення відповідачем умов договору укладеного між сторонами, а відтак відсутні підстави для задоволення позовної заяви щодо зайво сплачених коштів в сумі 3 822,86 грн.

Доводи апелянта спростовується тим, що Акт ревізії фінансово-господарської діяльності не є належним доказом порушення відповідачем зобов'язань за договором та спричинення збитків позивачу.

Відповідно до ст. 323 ГК України договори підряду на капітальне будівництво укладаються і виконуються на загальних умовах укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених Кабінетом Міністрів України, відповідно до закону.

Положеннями ст. 632 ЦК України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

На момент виникнення спірних правовідносин сторін та на даний час чинними є Загальні умови укладання та виконання договорів в капітальному будівництві (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 № 668 (з подальшими змінами та доповненнями) (далі - Загальні умови), які є обов'язковими для врахування під час укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві незалежно від джерел фінансування робіт, а також форми власності замовника та підрядника (субпідрядників) (пункт 2).

Положеннями пункту 100 Загальних умов, що містяться у розділі «Проведення розрахунків за виконані роботи», встановлено, що у разі виявлення невідповідності робіт, пред'явлених до оплати, встановленим вимогам, завищення їх обсягів або неправильного застосування кошторисних норм, поточних цін, розцінок та інших помилок, що вплинули на ціну виконаних робіт, замовник має право за участю підрядника скоригувати суму, що підлягає сплаті.

З наведеного слідує, що коригування суми оплати з підстав завищення обсягів виконаних підрядних робіт у межах відповідних господарсько-правових відносин є правом, а не обов'язком замовника, і таке коригування має бути проведено за участю підрядника.

Як вбачається з матеріалів справи, у даному випадку позивачем прийнято виконані відповідачем роботи без зауважень, на підставі акту приймання виконаних будівельних робіт здійснено повну оплату робіт. Отже, акт ревізії фінансово-господарської діяльності не може розглядатись як підстава виникнення господарсько-правового зобов'язання відповідача повернути сплачені йому позивачем кошти.

Так підпунктом 4 пункту 4 Положення про Державну фінансову інспекцію України (затверджено Указом Президента України від 23.04.2011 № 499/2011) врегульовано вжиття Держфінінспекцією України відповідно до покладених на неї завдань заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб. Такі заходи вживаються в установленому порядку Держфінінспекцією України як центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України та який входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю. Акт перевірки вказаного контролюючого органу може бути підставою для вжиття ним в межах своєї компетенції відповідних заходів реагування, в тому числі, притягнення до відповідальності посадових осіб позивача у встановленому чинним законодавством порядку, а не для встановлення певного зобов'язання в межах господарсько-договірних відносин.

Таким чином, судова колегія зазначає, що акт ревізії Державної фінансової інспекції в Одеській області лише фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась. Зазначений акт ревізії не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов'язання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт.

З урахуванням встановлених обставин справи та вищенаведених законодавчих приписів, господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується судова колегія, що в діях відповідача відсутній склад цивільного правопорушення, що унеможливлює застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків.

З огляду на викладене судова колегія, дійшла до висновку, що місцевий суд повністю встановив та дослідив фактичні обставини справи, дав повну та всебічну оцінку наявним у ній доказам і вмотивовано відмовив у задоволенні позовної заяви КП «Теплопостачання міста Одеси».

Наведені скаржником у апеляційній скарзі доводи, як зазначалось вище, не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Перевіряючи, згідно приписів ст.101 ГПК України законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в повному обсягу, тобто не тільки на підставах викладених у апеляційній скарзі, судова колегія не встановила будь-яких порушень норм матеріального і процесуального права з боку місцевого суду і вважає, що зроблені судом висновки відповідають фактичним обставинам справи, наявним в ній доказам та приписам чинного законодавства.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає будь-яких передбачених ст.104 ГПК України правових підстав для скасування рішення місцевого суду.

Керуючись cm.cm. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Одеської області від 25.05.2015 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Головей В.М.

Суддя Шевченко В.В.

Суддя Ярош А.І.