ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2015 року Справа № 904/3246/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Герасименко І.М. (доповідач)

судді: Кузнецова І.Л., Сизько І.А.

секретар судового засідання: Погорєлова Ю.А.

за участю представників сторін:

представник позивача: ОСОБА_1

представник відповідача: Мурзак Ю.М., Нестерчук С.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "ЛЕСКАРД", м. Дніпропетровськ,

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.05.2015 р. у справі № 904/3246/15

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м. Харків,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "ЛЕСКАРД", м.Дніпропетровськ,

про стягнення 44 402,05 грн.,

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернулась до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "ЛЕСКАРД" про стягнення 38 984,25 грн. за Договором №86/1 від 17.02.2014р. на перевезення вантажів автомобільним транспортом у внутрішньому та міжнародному сполученні.

13.05.2015р. позивачем було подано до господарського суду Дніпропетровської області заяву про збільшення позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних, в якій збільшив позовні вимоги до суми 44 402,05 грн., з якої 28 000,00грн. - основного боргу, 791,67 грн. - 3% річних, 15 610,38 грн. - інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 25.05.2015р. по справі №904/3246/15 (суддя - Соловйова А.Є.) позов задоволено. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "ЛЕСКАРД" на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 28 000,00 грн. - основного боргу, 791,67 грн. - 3% річних, 15 610,38 грн. - інфляційних втрат, 1827,00грн. - судового збору.

Не погодившись з рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 25.05.2015р. у справі № 904/3246/15, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального права. Просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області по справі №904/3246/15 від 25.05.2015р. та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову ФОП ОСОБА_4 до ТОВ «Будівельна компанія «Лескард» відмовити.

Зміна складу судової колегії відбулась на підставі розпорядження секретаря судової палати Кузнецової І.Л. від 14.07.2015р., справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Герасименко І.М. (доповідач), суддів: Кузнецова І.Л., Сизько І.А.

В судовому засіданні Дніпропетровського апеляційного господарського суду 16.07.2015р. представники відповідача підтримали апеляційну скаргу; представник позивача просить рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, дослідивши докази по справі, в їх сукупності, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, 17.02.2014р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "ЛЕСКАРД" (далі-Замовник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (далі-Перевізник) був підписаний Договір №86/1 на перевезення вантажів автомобільним транспортом у внутрішньому та міжнародному сполученні (далі-Договір), відповідно до пункту 1.1 якого Перевізник зобов'язується від свого імені та за рахунок Замовника здійснювати організацію доставки вантажу автомобільним транспортом по території України та іноземних держав згідно із замовленням Замовника.

Відповідно до пункту 3.6 Договору, Перевізник зобов'язався направити Замовнику оригінал рахунку-фактури та акту виконаних робіт та CMR з 3-денний термін після направлення їх факсових копій.

Зі змісту пункту 4.1 Договору, плата за послуги транспортного перевезення на кожне перевезення фіксується в заявці. Взаєморозрахунки за Договором проводяться у національній валюті України, сума оплати визначається і фіксується в рахунку-фактурі, може бути змінена в однобічному порядку Перевізником тільки в сторону збільшення в залежності від зміни маршруту перевезення, шляхом направлення додаткового рахунку-фактури на момент виникнення зобов'язань з оплати, якщо в заявці не вказано інше.

У разі, якщо сторони визначать в заявці на перевезення вантажу, що оплата повинна бути проведена після виконання перевезення, підставою для оплати є рахунок-фактура та CMR, акт виконаних робіт (факсові копії, підтверджені згодом в порядку, передбаченому п. 3.6 Договору). Оплата здійснюється в перебігу 30 банківських днів з моменту отримання оригіналів документів (в тому числі CMR), якщо в заявці не вказано інше (п. 4.4 Договору).

Пунктом 6.1 Договору передбачено, що він набуває чинності з моменту його укладення і є дійсним до 31.12.2014.

Відповідно до заявки №123/1 від 17.02.2014 на транспортне перевезення вантажу автомобільним транспортом у міжнародному сполученні (а.с. 21) сторони погодили умови перевезення, зокрема суму та порядок розрахунків, а саме: сплату суми 28 000,00 грн., безготівковим розрахунком по оригіналам документів протягом 15 банківських днів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов'язання за Договором та Заявкою виконав належним чином, вантаж доставлено з пункту відправлення в пункт призначення у визначений Заявкою строк, без пошкоджень та псувань в кількості відповідно до товаросупровідних документів, що підтверджується оформленими належним чином товарно-транспортними накладними СМR, які містяться в матеріалах справи (а.с. 22,23).

Відповідно до ст.9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Таким документом може бути міжнародна автомобільна накладна (СМR). Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

В порушення умов Договору, відповідач за отримані послуги з перевезення не розрахувався, внаслідок чого позивач направив на його адресу претензію вих. №2404 від 24.04.2014 та повний пакет документів, передбачених п.п.3.6, 4.4 Договору, що підтверджується поштовим описом вкладень від 24.04.2014 та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №000, згідно якого відповідач отримав вказані документи 28.04.2014 (а.с.28).

Таким чином, відповідно до умов Договору, відповідач мав сплатити позивачу вартість наданих транспортних послуг в строк до 29.05.2014 включно.

Відповідно до з ч.2 ст.12 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", клієнт зобов'язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п.1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Нормами статті 530 Цивільного кодексу України, встановлено що, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Пунктом 1 статті 929 Цивільного кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами. (п.3 ст. 929 ЦК України).

Згідно статті 931 Цивільного кодексу України, розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Зважаючи на те, що наявність боргу відповідача доведена доказами по справі, позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу в сумі 28 000,00 грн підлягають задоволенню повністю, і суд апеляційної інстанції доходить до висновку, що в цій частині рішення суду є обґрунтованим та законним.

Зі змісту ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України вбачається, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Позивач, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача 3% річних в сумі 791,67 грн. (загальний період нарахування з 30.05.2014 по 08.05.2015 включно) та інфляційні втрати в сумі 15 610,38 грн. (загальний період нарахування з червня 2014 року по березень 2015 року включно).

Зважаючи на те, що доказами по справі доведено те, що відповідачем допущено порушення строків розрахунків за отримані послуги, перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, позовні вимоги в цій частині також обґрунтовано задоволено та стягнуто 3% річних в сумі 791,67 грн. та інфляційній втрати в сумі 15 610,38 грн., тому в цій частині рішення суду також не підлягає зміні чи скасуванню.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Зі змісту ст. 34 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи відповідача про те, що ним не отримано оригіналів документів, спростовуються наявним в матеріалах справи поштовим описом вкладень (а.с. 26), з якого вбачається, що відповідачу направлені CMR №б/н від 18.02.2014 та CMR №б/н від 20.02.2014 та в описі не вказано, що ці документи є копіями, отже суд обґрунтовано оцінив документи, направлені відповідачу як оригінали. Так, в разі заперечення отримання саме оригіналів документів, відповідач мав довести це шляхом подання належних доказів, але такі докази не були надані суду.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати обґрунтовано покладено на відповідача.

Таким чином, підстави для зміни або скасування рішення суду, передбачені статтею 104 ГПК України, відсутні, а в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.99,101,103,105 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "ЛЕСКАРД", м. Дніпропетровськ, - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.05.2015 року по справі №904/3246/15, - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України на протязі 20 днів.

Повний текст постанови підписано 20.07.2015р.

Головуючий І.М. Герасименко

Судді І.Л. Кузнецова

І.А. Сизько