РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.06.2015Справа №910/12456/15
За позовом Військового прокурора Київського гарнізону в інтересах держави Міністерства оборони України в особі Центру медичної реабілітації та санаторного лікування «Пуща-водиця» (військова частина НОМЕР_1 )
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторно курортний центр»
про стягнення 1314565 грн.
Суддя Сташків Р.Б.
Представники сторін:
від МОУ Мамась М.О. (представник за довіреністю);
від позивача - Мамась М.О. (представник за довіреністю);
від відповідача не з`явилися;
від прокуратури Тимко В.В. (посвідчення № 025581).
СУТЬ СПОРУ:
Військовий прокурор Київського гарнізону в інтересах держави Міністерства оборони України в особі Центру медичної реабілітації та санаторного лікування «Пуща-водиця» (військова частина НОМЕР_1 ) (далі Позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторно курортний центр» (далі Відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 1314565 грн. за Договором № 04/03-14/с від 20.03.2014, у зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань оплатити придбані санаторні путівки.
Міністерство оборони України та Позивач позов прокурора підтримали.
Відзиву на позов Відповідач не подав, у судові засідання представників не направив, хоча судом були вчинені всі дії щодо належного повідомлення Відповідача про призначення справи до розгляду в засіданнях суду, про час і місце їх проведення, оскільки ухвали суду надсилалися на адресу місцезнаходження Відповідача згідно відомостей з ЄДРЮО та ФОП та матеріалів справи, а відтак, будь-які несприятливі наслідки такого ненаправлення повноважних представників покладаються на Відповідача відповідно.
Судом враховано, що відповідно до пункту 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку нез`явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.
Явка представників сторін у судове засідання обов`язковою не визнавалась. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, та перед судом не доведено обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір у даному судовому засіданні. Отже, суд дійшов висновку про відсутність встановлених ст. 77 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи та відповідно до статті 75 ГПК України, здійснює розгляд справи за наявними в ній матеріалами.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників Позивача, прокуратури та Міністерство оборони України, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд
ВСТАНОВИВ:
На підставі укладеного 20.03.2014 між Позивачем, як санаторієм, та Відповідачем, як центром, Договору № 04/03-14/с (далі Договір), Позивач забезпечував в повному обсязі і в належний спосіб надання послуг санаторно-курортного лікування за санаторними путівками Відповідача, що підтверджується актами наданих послуг (проданих путівок): №4 від 01.04.2014, №5 від 05.05.2014, №12 від 27.06.2014, №13 від 01.07.2014, № 14 від 18.08.2014, №16 від 04.09.2014, № 17 від 03.10.2014, № 19 від 11.11.2014, № 20 від 28.11.2014, № 21 від 31.12.2014, які були без зауважень та застережень підписані сторонами, скріплені їх печатками, однак оплачені санаторні путівки були Відповідачем лише частково, та заборгованість становить 1314565 грн.
При цьому Відповідач надання на його замовлення путівок та санаторних послуг за ними не спростував, і доказів наявності у Відповідача претензій щодо якості та/або комплектності наданих по Договору путівок та отриманих клієнтами Відповідача за цими путівками санаторно-курортних послуг матеріали справи не містять.
Натомість матеріали справи містять докази звернення Позивача до Відповідача з претензією щодо погашення заборгованості на суму 1298122 грн., та визнання її Відповідачем, проте дана заборгованість хоча і була визнана, проте погашена не була.
Отже, доведеною належними засобами доказування перед судом є:
- заборгованість Відповідача, у тому чисті визнана ним, у сумі 1298122 грн., яка виникла у зв`язку з несвоєчасною та неповною оплатою проданих путівок за актами: №4 від 01.04.2014, №5 від 05.05.2014, №12 від 27.06.2014, №13 від 01.07.2014, № 14 від 18.08.2014, №16 від 04.09.2014, № 17 від 03.10.2014, № 19 від 11.11.2014, № 20 від 28.11.2014;
- заборгованість Відповідача у сумі 16443 грн., яка ним визнана не була, та яка виникла у зв`язку з несвоєчасною та неповною оплатою проданих путівок за актом № 21 від 31.12.2014.
Щодо виникнення обов`язку у Відповідача вносити оплату по Договору, то суд зазначає, що хоча Позивач у справі вважає даний Договір договором про надання послуг (ст. 901 ЦК України), проте за своєю правовою природою та виходячи зі змісту отриманого Відповідачем за Договором, даний договір є договором купівлі-продажу санаторно-курортних путівок у заклад Позивача, кількість і вартість яких (путівок) відображена у вищеописаних актах.
Отже, до Договору мають застосовуватися положення глави Глава 54 «Купівля-продаж» ЦК України, та оскільки умовами Договору (у т.ч. додаткових угод до нього та актів) не встановлено строків оплати за отримані путівки, то відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття, тобто після прийняття путівок, отримання яких посвідчується вищеописаними актами, по кожному акту на наступний день від дня його підписання відповідно.
Проте доказів своєчасної та повної оплати по актам наданих послуг (проданих путівок): №4 від 01.04.2014, №5 від 05.05.2014, №12 від 27.06.2014, №13 від 01.07.2014, № 14 від 18.08.2014, №16 від 04.09.2014, №17 від 03.10.2014, №19 від 11.11.2014, №20 від 28.11.2014, №21 від 31.12.2014, матеріали справи не містять, і також не містять доказів погашення заборгованості на суму 1314565 грн.
Отже, наявність у Відповідача вищевказаної заборгованості, яка не була погашена на час подання позову, та залишається непогашеною на даний час, Позивачем належним чином відповідно до ст.ст. 525, 526, 692 ЦК України та ст. 193 ГК України доведена, документально підтверджена і Відповідачем не спростована, тому позовні вимоги про стягнення 1314565 грн. заборгованості визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо порушення інтересів держави в межах даного спору, що стали підставою для подання даного позову прокурором, то суд погоджується з його доводами, викладеними у позові. З огляду на наведене, а також враховуючи системний аналіз приписів статті 36 Закону України «Про прокуратуру», норм ГПК України та рішення Конституційного Суду України від 08.04.99 N 3-рп/99, суд дійшов висновку про наявність у прокурора права на звернення до господарського суду з даним позовом.
Відповідно до статті 49 ГПК України, судовий збір 26291,30 грн., від сплати якого прокурор звільнений, стягується з Відповідача.
Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги задовольнити повністю.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторно курортний центр» (м. Київ, вул. Ямська, 28-А, літ. А; ідентифікаційний код 38376270) на користь Центру медичної реабілітації та санаторного лікування «Пуща-водиця» (військова частина НОМЕР_1 ) (м. Київ, вул. Гамарника, 60; ідентифікаційний код 07770 (один мільйон триста чотирнадцять тисяч п`ятсот шістдесят п`ять) грн. заборгованості.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторно курортний центр» (м. Київ, вул. Ямська, 28-А, літ. А; ідентифікаційний код 38376270) у дохід Державного бюджету України 26291 (двадцять шість тисяч двісті дев`яносто одну) грн. 30 коп. судового збору.
Видати накази.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.
Повне рішення складено 06.07.2015
Суддя Сташків Р.Б.