ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2015 р. Справа № 925/987/15

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання - Гень С.Г.,

за участю представників сторін:

від позивача - Клименко А.І., Шавров В.О. - представники за довіреностями,

від відповідача - Василега А.П. - представник за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Черкаського обласного центру зайнятості, м. Черкаси

до приватного підприємства "БТК-ЛАД", м. Черкаси

про стягнення 217 062 грн. 18 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області з позовом звернувся Черкаський обласний центр зайнятості до приватного підприємства "БТК-ЛАД" про стягнення 217 062 грн. 18 коп. збитків.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 10 червня 2015 року порушено провадження у справі та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 25 червня 2015 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 25 червня 2015 року розгляд справи було відкладено на 16 липня 2015 року.

В судовому засіданні, яке відбулося 16 липня 2015 року, на підставі ст. 77 ГПК України було оголошено перерву до 21 липня 2015 року на 11 год. 40 хв.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву від 15 липня 2015 року та письмових поясненнях від 20 липня 2015 року.

Зокрема відповідач вказував, що приватне підприємство "БТК-ЛАД" згідно договору підряду виконало роботи з будівництва Канівського міськрайонного центру зайнятості на загальну суму 5 063 254 грн. 99 коп., що підтверджується підписаними обома сторонами актами приймання виконаних підрядних робіт форми №КБ-2в та довідками про вартість виконаних підрядних робіт форми №КБ-3. За виконані роботи Черкаський обласний центр зайнятості повністю розрахувався.

Виконані відповідачем підрядні роботи позивачем було прийнято без зауважень, згідно чинного законодавства України зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

При підписанні актів будь-яких недоліків у виконаних підрядних роботах позивачем виявлено не було.

Висновки фінансової інспекції, що викладені в акті перевірки, на думку відповідача є безпідставними, а виявлені можливі порушення ведення бухгалтерського обліку в господарській діяльності підрядника не впливають на умови укладеного та виконаного між сторонами договору і не можуть його змінювати.

В зв'язку з чим відповідач просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В судовому засіданні, яке відбулося 21 липня 2015 року згідно ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/987/15.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, а також дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного:

Звертаючись до суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача збитків в розмірі 217 062 грн. 18 коп., позивач, зокрема, посилався на приписи ст.ст. 610, 611, 883 Цивільного кодексу України, ст. ст. 224, 226 ГК України та вказував на порушення відповідачем умов договору підряду № 93 від 25 квітня 2012 року укладеного між сторонами.

Позивач зазначав, що за результатами проведеної державною фінансовою інспекцією в Черкаській області ревізії використання коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в Черкаському обласному центрі зайнятості за період з 01 жовтня 2011 року по 31 грудня 2014 ріку встановлено, що в актах приймання виконання будівельних робіт форми КБ-2в за травень-грудень 2012 року відповідачем по об'єкту "Будівництво приміщення Канівського міськрайонного центру зайнятості" завищено вартість виконаних будівельних робіт на суму 335 062 грн. 18 коп., що призвело до незаконного перерахування позивачем вказаних коштів відповідачу.

Для усунення зазначених порушень було запропоновано позивачу стягнути з відповідача збитки в розмірі 217 062 грн. 18 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, та було встановлено господарським судом під час її розгляду, 25 квітня 2012 року між Черкаським обласним центром зайнятості (замовник), та приватним підприємством "БТК-ЛАД" (генпідрядник) було укладено договір підряду в капітальному будівництві №93.

Згідно ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За умовами п. 1.1. вказаного договору, замовник доручає, а генпідрядник приймає на себе зобов'язання на власний ризик виконати, у відповідності до умов договору, роботи з будівництва приміщення Канівського міськрайонного центру зайнятості м. Канів, вул. Шевченка, загальною площею - 693,58 м2 (далі об'єкт) з веденням його в експлуатацію, а замовник зобов'язаний прийняти та оплатити виконані роботи

Генпідрядник виконує роботи згідно договору з дотриманням діючих будівельних норм в правил, стандартів і технічних умов та проектно-кошторисною документацією, охороняє об'єкт до введення в експлуатацію (п.1.3. договору).

Згідно п. 3.1. договору підряду ціна договору становить 5 063 254 грн. 99 коп., в тому числі ПДВ 843 875 грн. 83 коп.

20 квітня 2015 року за результатами проведення ревізії цільового та законного використання коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в Черкаському обласному центрі зайнятості за період з 01 жовтня 2011 року по 31 грудня 2014 рік складено акт №04-24/003.

Перевіркою правильності визначення вартості будівельно-монтажних робіт по об'єкту (акти за травень-грудень) встановлено завищення відповідачем вартості виконаних робіт внаслідок (стор. 27 - 36 акту ревізії від 20 квітня 2015 року №04-23/003):

- завищення обсягів виконаних робіт на суму 81 687,41 грн., що є порушенням вимог п. 3.3.9 Правил визначення вартості будівництва, затверджених наказом Держбуду України від 27.08.2000 №174 (далі - ДБН Д. 1.1.-1-2000) в частині здійснення розрахунків не фактичні обсяги робіт (розрахунок в додатку 20 до акту від 20.04.2015 №04-23/003);

- безпідставного застосування норм Е18-21-1, Е16-15-1 під час монтажу кранів внутрішнього-питного водопроводу на суму 818,40 грн. (розрахунок в додатку 21 до акту від 20.04.2015 №04-23/003);

- завищення вартості виконаних робіт на суму 46 039,14 грн., оскільки витрати на відрядження керівника відповідача враховані одночасно у загальновиробничих витратах та додатково у складі інших супутніх витрат, що є порушенням п.п. 4.2.1.6 та 4.3 ДБН Д. 1.1.-1-2000:

- не підтвердження первинними документами витрат відповідача на відрядження працівників, що призвело до завищення вартості робіт на загальну суму 143 644,19 грн. аналогічне порушення на суму 47 765,04 грн. через завищення розміру добових субпідрядною організацією ПП "НВФ "ЛЕНО" та порушення п.п. 3.2.11, 3.3.9 ДБН Д. 1.1.-1 -2000 (розрахунок в додатку 27 до акту від 20.04.2015 №04-23/003);

- завищення розміру загальновиробничих витрат на суму 15 108,00 грн. через безпідставне включення до цих витрат трудовитрати машин та механізмів, витрати яких включені одночасно в прямих витратах.

Будівельні норми (ДБН Д. 1.1.-1-2000) встановлюють основні правила визначення вартості нового будівництва будівель, благоустрою і носять обов'язковий характер і визначенні вартості будов (об'єктів), будівництво яких здійснюється із залучення коштів організацій державної власності.

Згідно п. 1.2.2 ДБН Д. 1.1.-1-2000 загальнодержавні будівельні кошторисні нормативи обов'язкові для застосування всіма організаціями, установами і підприємствами незалежно від їх відомчої належності і форм власності при визначенні вартості будов (об'єктів), будівництво яких здійснюється із залученням коштів організацій державної власності.

04 червня 2015 року позивачем було вручено відповідачу претензію від 28 травня 2015 року № 17-10/2304 про повернення зайво сплачених коштів на суму 217 062 грн. 18 коп.

Дана претензія відповідачем залишена без розгляду та без задоволення, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно п. 14.1 договору підряду приймання-передача закінчених робіт проводиться у порядку, встановленому загальними умовами, затвердженими Постановою КМУ від 01.08.2005 р. № 668, іншими нормативними актами та договором.

Після одержання повідомлення від генпідрядника про готовність до передачі закінчених робіт замовник повинен негайно розпочати їх приймання (п. 14.2 договору).

Пунктом 14.4. зазначається, що передача виконаних робіт підрядником і приймання їх замовником оформлюються актом про виконані роботи.

Розрахунки за виконання робіт виконуються замовником протягом шести місяців при наявності фінансування, після надання генпідрядником актів виконаних робіт (форми КБ-2в, КБ-3) та бухгалтерських документів, що підтверджують понесені фактичні витрати.

Відповідно до ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Згідно ч. 1 ст. 877 Цивільного кодексу України підрядник зобов'язаний здійснювати будівництво та пов'язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт.

Підрядник зобов'язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.

Відповідно до ст. 844 Цивільного кодексу України ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі.

Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником.

Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором.

Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін.

У разі перевищення твердого кошторису усі пов'язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом.

Якщо виникла необхідність проведення додаткових робіт і у зв'язку з цим істотного перевищення визначеного приблизного кошторису, підрядник зобов'язаний своєчасно попередити про це замовника. Замовник, який не погодився на перевищення кошторису, має право відмовитися від договору підряду. У цьому разі підрядник може вимагати від замовника оплати виконаної частини роботи.

Підрядник, який своєчасно не попередив замовника про необхідність перевищення приблизного кошторису, зобов'язаний виконати договір підряду за ціною, встановленою договором.

Підрядник не має права вимагати збільшення твердого кошторису, а замовник - його зменшення в разі, якщо на момент укладення договору підряду не можна було передбачити повний обсяг роботи або необхідні для цього витрати.

У разі істотного зростання після укладення договору вартості матеріалу, устаткування, які мали бути надані підрядником, а також вартості послуг, що надавалися йому іншими особами, підрядник має право вимагати збільшення кошторису. У разі відмови замовника від збільшення кошторису підрядник має право вимагати розірвання договору.

Якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором (ст. 852 Цивільного кодексу України ).

Замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові (ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України ).

Згідно ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ст. 858 Цивільного кодексу України, якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника:

1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк;

2) пропорційного зменшення ціни роботи;

3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором.

Однак виконані відповідачем підрядні роботи позивачем було прийнято без зауважень, що підтверджується підписаними сторонами актами форми КБ-2в та довідками про вартість виконаних підрядних робіт форми КБ -3 на загальну суму 5 063 254 грн. 99 коп.

Згідно ч. 3 ст. 632 Цивільного кодексу України зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

При підписанні вищевказаних актів будь-яких недоліків у виконаних підрядних роботах позивачем виявлено не було.

Можливі порушення ведення бухгалтерського обліку у підрядника є підставою для визначення вини посадових осіб, відповідальних за ведення обліку, і не може впливати на зобов'язання замовника сплатити вартість виконаних підрядником робіт за договором (постанова Вищого господарського суду України від 25 серпня 2010 № 9/174-09).

Відповідно до ст. 849 ЦК України замовник має право перевіряти лише хід та якість робіт. Втручання у господарську діяльність підрядника не допускається.

Як зазначалось вище, звертаючись до суду з даним позовом, як на підставу своїх вимог позивач посилався на приписи 611 Цивільного кодексу України.

Крім того позивач також посилався на норми ст. ст. 22, 623 Цивільного кодексу України, та зазначав, що заявлена до стягнення сума є збитками.

Підстава позову, це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

В силу ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 623 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Частинами 1, 2 ст. 614 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

З огляду на положення ст. 22 Цивільного кодексу України, ст. 224 Господарського кодексу України для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Суд не погоджується з доводами позивача про порушення відповідачем умов договору підряду, що призвело до завищення останнім вартості робіт, та як наслідок спричинення збитків, оскільки відповідачем були виконані підрядні роботи в обсязі визначеному договором підряду та проектно - кошторисною документацією.

Суду не подано доказів невідповідності договору чи локального кошторису чинному законодавству. Позивач підтвердив той факт, що відповідачем якісно та в повному об'ємі виконано замовлену йому роботу, акти приймання виконаних робіт підписано повноважними представниками сторін без зауважень.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки позивачем не доведено порушення відповідачем своїх зобов'язань, передбачених договором, та у зв'язку з цим спричинення збитків в розумінні ст. 22 ГПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення заявленої суми з відповідача в якості збитків.

Господарський суд відхиляє посилання позивача на акт державної фінансової інспекції в Черкаській області №04-24/003 від 20 квітня 2015 року, як на беззаперечний доказ завдання збитків, оскільки встановлені органами державної фінансової інспекції при проведенні контрольних заходів факти підлягають доказуванню стороною та оцінці судом на загальних підставах за правилами, встановленими чинним ГПК України, тобто сам лише акт ревізії не є підставою для застосування цивільно-правової відповідальності у вигляді стягнення збитків та не звільняє сторону від процесуального обов'язку доводити свої вимоги іншими належними та допустимими доказами.

При цьому судом враховано висновки викладені в постанові Вищого господарського суду України від 26 березня 2013 року зі справи №32/184.

Згідно ч. 8 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову про стягнення збитків саме з відповідача.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

При зверненні позивача до суду, останній зазначав, що згідно п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" органи Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття звільнені від сплати судового збору.

Водночас, згідно п. 3.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" статтею 5 Закону визначено, зокрема, випадки, коли окремі органи, здійснюючи надані їм законодавством повноваження, звільняються від сплати судового збору як позивачі. У вирішенні питання про те, чи здійснюють відповідні органи у спірних правовідносинах свої повноваження, господарському суду слід виходити з норм законів та інших актів законодавства України, якими передбачено такі повноваження.

Якщо ж згадані органи звертаються до господарського суду не у зв'язку з виконанням своїх повноважень, або з вимогами, не пов'язаними з тими, за подання позовів щодо яких їх звільнено від сплати судового збору, або коли їх звільнено від такої сплати лише як позивачів, а вони беруть участь у справі не як позивачі, то вони зобов'язані сплачувати судовий збір у загальному порядку.

Судом встановлено, що даний спір виник у зв'язку з виконанням сторонами договору підряду в капітальному будівництві, тобто між сторонами існували цивільно-правові правовідносин, що засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні та майновій самостійності їх учасників.

Отже, позивач звернувся до суду не у зв'язку з виконанням своїх повноважень передбачених Законом, а також з вимогами які не пов'язані з тими, за подання позовів щодо яких його звільнено від сплати судового збору.

Оскільки позивачем не було сплачено судовий збір суд вважає що судовий збір в розмірі 4 341 грн. 24 коп. за розгляд спору слід покласти на Черкаський обласний центр зайнятості.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 49, ст. ст. 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Стягнути з Черкаського обласного центру зайнятості, вул. Крупської, 56, м. Черкаси, ідентифікаційний код 02771598 - 4 341 грн. 24 коп. судового збору в доход Державного бюджету України через державну податкову інспекцію у м. Черкасах Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області (вул. Хрещатик, 235, м. Черкаси) для зарахування на реєстраційний рахунок №3002, отримувач - УДКСУ у м. Черкасах Черкаської області, код - 38031150, банк - ГУДКСУ у Черкаській області, МФО - 854018, код бюджетної класифікації - 22030001 за розгляд справи в господарському суді Черкаської області.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ХІІ ГПК України.

Повне рішення складено 23 липня 2015 року.

Суддя А.В.Васянович