ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.07.2015 справа № 908/2944/15

Суддя господарського суду Донецької області Гринько С.Ю. при секретарі судового засідання Цакадзе М.А., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю «Ксімекс-електро» м.Одеса

до відповідача - Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат

імені Ілліча», м. Маріуполь

про стягнення 113786,93 грн.

за участю уповноважених представників сторін:

від позивача - Лукинюк Г.В. - за довіреністю від 28.05.2015р.

від відповідача - не явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду Донецької області про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» 113 786,93 грн., з яких: 70 139,24грн. заборгованість за поставлені матеріали відповідно до договору № 1923 від 10.06.13р., 5833,50 грн. - пені, 2681,49 грн. - три відсотки річних, 35132,70 грн. - інфляційні нарахування.

Відповідач не виконав дії, викладені судом в ухвалі про порушення справи. Представник відповідача в судове засідання на виклик суду не явився. Господарський суд за клопотанням сторони на підстав ст. 77 ГПК України відклав розгляд позовної заяви на 23.06.2015р. на 14годин.

22.06.2015р. до суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому просить відмовити у позові на тій підставі, що позивач при зверненні до господарського суду не врахував застереження вказане в тексті договору про розгляд справи у Постійно діючому Регіональному Третейському суді України при Асоціації «Регіональна правова група» «відповідно до регламенту суду) якщо спір буде стосуватися майнових вимог, по яким не перевищують еквівалент 10000 доларів США (з урахуванням обмінного курсу НБУ на дату виникнення вимог по основній сумі.

До відзиву надано відповідачем копію листа начальника юридичного відділу управління ПАТ «ММК ім..Ілліча» до директора ТОВ «Ксімекс-електро» щодо укладання мирової угоди, але ані тексту мирової угоди, ані підписаної мирової угоди разом з заявою про затвердження її судом не надійшло до суду.

Господарський суд вирішує справу у строк, передбачений ст.69 Господарського процесуального кодексу України за наявними і достатніми документами без представника відповідача, який не скористувався своїм законним правом на участь в судовому засіданні.

Дослідивши надані суду документи, господарський суд встановив наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

За своїм змістом та правовою природою договір № 1923 від 10.06.2013р., на який позивач посилається як на підставу своїх вимог, є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм статті 712 ЦК України та статей 264-271 ГК України. В частині, що не суперечить Договору, до вказаного правочину також застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 ЦК України).

При дослідженні матеріалів справи господарським судом встановлено, що за договором поставки постачальник (позивач) поставляє, а покупець (відповідач) приймає і оплачує на умовах договору продукцію (далі Товар), кількість, асортимент і ціна якої зазначені в специфікаціях (накладних), які є невідємною частиною договору.

Оплата товару повинна здійснюватися відповідачем відповіднодо умов п.5.2 договору - в термін, вказаний в специфікації.

За умовами статті 193 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону і укладеного договору.

Господарським судом встановлено, що позивач передав товар відповідачу по наступними в матеріалами справи накладним: № КЭ000002745 від 08.08.13р. на суму 7985,75грн., №КЭ000003299 від 01.10.13р. на суму 100 399,69грн., №КЭ000003300 від 01.10.13р. на суму 25 863,52грн., № КЭ000003962 на суму 2437,02грн., №КЭ000003963 на суму 931,03грн., № КЭ000003964 на суму 2877,96грн., № КЭ000003967 на суму 4584,00грн., № КЭ000003968 на суму 217,37грн., № КЭ000003978 від 23.12.13р. на суму 28996,92грн., № КЭ000000139 на суму 740,77грн., № КЭ000000140 на суму 360,73грн., від 21.01.14р., № КЭ000000147 від 23.01.14р. на суму 26056,75грн.

Вартість отриманого товару за видатковими накладними, пред»явленими позивачем як підстава позову складає 201451,51грн. Вказана же сума позивачем у позовної заяві інша, документи які не заявлені як підстава вимог.

Оскільки відповідачем отриманий товар у позивача без будь-яких зауважень, оплата повинна здійснюватись в термін, передбачений сторонами у договорі, так як відповідно до загальних умов виконання зобов»язання викладених в ст.ст. 526,530 ЦК боржник повинен сплатити одержаний товар в строки, передбачені умовами договору.

В наданих специфікаціях обумовлений строк оплати - в термін 20-ти календарних днів від дати отримання товару.

Доказом оплати є платіжні доручення та розрахунок, зроблений позивачем, з якого вбачається наступне:

- по видатковій накладній № КЭ000002745 від 08.08.13р. на суму 7985,75грн. сплачений товар повністю без прострочки;

- по видатковій накладній №КЭ000003299 від 01.10.13р. на суму 100 399,69грн. сплачений товар частково в сумі 94367,67грн. після чого залишився несплаченим борг в сумі 6032,02грн;

- по видатковій накладній №КЭ000003300 від 01.10.13р. на суму 25 863,52грн. замість встановленого строку оплати до 21.11.13р. сплачено 04.12.13р. в повному обсязі, тобто с прострочкою в 12 днів.

- по видатковій накладній № КЭ000003962 на суму 2437,02грн. отриманий товар не сплачений;

- по видатковій накладній №КЭ000003963 на суму 931,03грн. отриманий товар не сплачений;

- по видатковій накладній № КЭ000003964 на суму 2877,96грн. сплачений товар без прострочки;

- по видатковій накладній № КЭ000003967 на суму 4584,00грн. отриманий товар не сплачений;

- по видатковій накладній № КЭ000003968 на суму 217,37грн. сплачений товар без прострочки;

- по видатковій накладній № КЭ000003978 від 23.12.13р. на суму 28996,92грн. товар не сплачений;

- по видатковим накладним № КЭ000000139 на суму 740,77грн., № КЭ000000140 на суму 360,73грн., від 21.01.14р., № КЭ000000147 від 23.01.14р. на суму 26056,75грн. товар до наступного часу не сплачений.

Таким чином, отриманий товар на загальну суму 201451,51грн. сплачений відповідачем лише на суму 131312,27грн. Залишився несплаченим товар на суму 70 139,24грн.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи доведено, що відповідачем порушенні умови договору в частині грошового зобов»язання, а тому господарський суд задовольняє вимогу позову в частині стягненяння боргу в сумі 70 139,24грн. повністю.

Оскільки відповідачем отриманий товар у позивача без будь-яких зауважень, оплата повинна здійснюватись в термін, передбачений сторонами у договорі, так як відповідно до загальних умов виконання зобовязання викладених в ст.ст. 526, 530 ЦК боржник повинен сплатити одержаний товар в строки, передбачені умовами договору.

У відповідності зі ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобовязання може забезпечуватись неустойкою.

Порушення відповідачем строків оплати отриманого товару явилось підставою для нарахування позивачем 5833,50грн. пені, яка нарахована за прострочку оплати у відповідності з вимогами п.7.2, якою сторони передбачили, що у випадку порушення строку оплати більше за 30 календарних днів, покупець сплачує пеню в розмірі 0,04% від суми заборгованості за кожен день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент прострочки.

Господарський суд враховує, що матеріалами справи доведений факт порушення відповідачем строків виконання зобов»язання по сплаті товару за накладною № КЭ000003300 строком 12 днів, оскільки строк оплати визначений специфікацією зазначений до 21.11.13р., сплачений товар 04.12.13р., за що позивачем нарахована пеня в сумі 124,14грн. за цей період.

Господарський суд відмовляє позивачу в цій вимозі, оскільки правила Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобовязання", тобто з урахуванням шестимісячного терміну та розміру облікової ставки НБУ, та частини 6 ст.232 ГК, за якою нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобов»язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців, коли зобов»язання мало бути виконано.

Оскільки позивачем нарахована пеня без врахування діючого законодавства, господарський суд відмовляє позивачу у стягненні пені в розмірі 124,14грн. за несвоєчасну оплату товару, отриманого по накладній № КЭ000003300 від 01.10.13р.

Щодо пред»явлення позивачем позову щодо стягнення пені за несплату фактично невиконаних грошових зобов»язань залишилися невиконаними в повному обсязі зобов»язання відповідача перед кредитором по наступним поставкам: КЭ000003962 на суму 2437,02грн., №КЭ000003963 на суму 931,03грн., № КЭ000003964 на суму 2877,96грн., № КЭ000003967 на суму 4584,00грн., № КЭ000003968 на суму 217,37грн., № КЭ000003978 від 23.12.13р. на суму 28996,92грн., № КЭ000000139 на суму 740,77грн., № КЭ000000140 на суму 360,73грн., від 21.01.14р., № КЭ000000147 від 23.01.14р. на суму 26056,75грн.

Оскільки, відповідачем не були виконанні належним чином зобовязання щодо оплати товару, це стало підставою для застосування господарських санкцій, передбачених п. 7.2 договору.

Оскільки сторонами договором передбачено: а) строк виконання грошового зобовязання ; б) вид відповідальності за прострочення грошового зобовязання; в) розмір пені, а також доведено факт прострочки виконання боржником грошового зобовязання, господарський суд задовольняє вимоги позивача в частині стягнення 4673,96грн. пені.

Боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Таким чином, відповідно до частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відтак, встановлені статтею 625 ЦК України відсотки річних та інфляційні витрати підлягають нарахуванню до моменту фактичного виконання грошового зобовязання.

Господарським судом при розгляді справи встановлено, що відповідачем товар сплачений не в повному обсязі, та з про строчкою оплати, тому позивачем нарахована сума річних відсотків в розмірі 2681,49грн., яка належить стягненню в сумі 2557,97грн. і інфляційні витрати в сумі 35132,70грн.

Оскільки з вини відповідача виник спір,на нього покладаються судові витрати в розмірі пропорційно стягнутої суми.

На підставі ст.ст.526,530,546,549,610,612,625 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України та, керуючись статтями 49, 82,84, 81-1, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ксімекс-електро» м.Одеса про стягнення 113786,93 грн. з Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», м. Маріуполь частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», м. Маріуполь на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ксімекс-електро» м.Одеса 70139,24грн. заборгованості, 4673,96грн. пені, 2557,97грн. - 3% річних, 35132.70грн. інфляційні витрати, 2250,00грн. судовий збір.

В решті заявленого позову відмовити за недоведеністю підстав.

Суддя С.Ю. Гринько