РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2015Справа №910/12271/15
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Дозор Сервіс"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Софійський"

про стягнення 12 369,01 грн.

Представники сторін:

від позивача: Данилова К.А. - представник за довіреністю № б/н від 23.02.2015 року;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Дозор Сервіс" до товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Софійський" про стягнення 12 369,01 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.12.2011 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Софійський" укладено договір №1245/10/С11 про спостерігання за пожежною автоматикою на об'єкті.

На виконання умов договору позивач надав відповідачу послуги за період з квітня 2013 року по жовтень 2013 року. У зв'язку з їх не оплатою в розмірі 6 300,00 грн. позивачем було припинено надання послуг за договором.

У зв'язку з вищезазначеним, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 6 300,00 грн., пені в розмірі 1 150,20 грн., 3% річних в розмірі 328,81 грн. та інфляційних втрат у розмірі 4 590,00 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 15.05.2015 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 08.06.2015 року.

В судове засідання 08.06.2015 року представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 15.05.2015 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 013.

Представник позивача виконав вимоги ухвали суду від 15.05.2015 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 08.06.2015 року розгляд справи відкладено на 23.06.2015 року.

В судове засідання 23.06.2015 року представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 15.05.2015 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 011.

Представника позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

23.12.2011 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Дозор Сервіс" (виконавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Софійський" (замовник) укладено договір №1245/10/С11 про спостерігання за пожежною автоматикою на об'єкті.

Відповідно до п.1.1 договору, замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання по спостеріганню за пожежною автоматикою, яка підключена до системи передавання тривожних сповіщень, далі радіо блок, та технічному обслуговуванню радіо блока (далі послуги) на об'єкті замовника.

Послуги надаються замовнику на об'єкті: фітнес-центр, який розташований за адресою: м. Київ, пров. Рильський, 5, далі об'єкт (п.1.2 договору).

Згідно з ч.1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Цей договір вступає в силу з 01 січня 2012 року і укладається на один рік, тобто до 01 січня 2013 року. У випадку, якщо жодна з сторін письмово не повідомить іншу про бажання припинити дію даного договору за один календарний місяць до дати його припинення даний договір вважається продовжений на той самий строк на тих же умовах, без обмеження кількості разів продовження дії договору (п.4.1 договору).

Згідно з статтею 905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.3.2 договору, плата за послуги встановлюється в розмірі суми, приведеної в додатку №1 до цього договору, та перераховується щомісячно на поточний рахунок виконавця не пізніше 15-го числа місяця, наступного за звітним.

Додатком №1 до договору визначено, що щомісячна плата за спостерігання за пожежною автоматикою становить 900,00 грн. з ПДВ.

Згідно з п.3.4 договору, до закінчення поточного місяця виконавець надає замовнику два примірника акта здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг), який останній зобов'язаний до 10 (десятого) числа наступного місяця підписати і повернути один примірник підписаного акт виконавцю.

Позивачем проведені роботи за договором за період з квітня 2013 року по жовтень 2013 року включно на суму 6 300,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг), підписаними та скріпленими печатками сторін, а саме:

- №РН-0008828 від 30.04.2013 року на суму 900,00 грн.;

- №РН-0011470 від 31.05.2013 року на суму 900,00 грн.;

- №РН-0014095 від 30.06.2013 року на суму 900,00 грн.;

- №РН-0016726 від 31.07.2013 року на суму 900,00 грн.;

- №РН-0019305 від 31.08.2013 року на суму 900,00 грн.;

- №РН-0022097 від 30.09.2013 року на суму 900,00 грн.;

- №РН-0024529 від 30.10.2013 року на суму 900,00 грн.

Згідно з ч. 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи та зазначено позивачем в судовому засіданні, відповідач свої зобов'язання щодо оплати послуг в розмірі 6 300,00 грн. не здійснив.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором №1245/10/С11 від 23.12.2011 року у відповідача перед позивачем за період з квітня 2013 року по жовтень 2013 року включно в розмірі 6 300,00 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконання грошових зобов'язань за договором, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 1 150,20 грн.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1, 2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до п.5.3 договору, у разі затримки платежів передбачених п.3.1 та 3.2 цього договору, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу, за кожний прострочений день.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Розрахунок пені:

Сума боргу грн..Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
900,0016.05.2013 - 09.06.2013257.5000 %0.041 %9,25
10.06.2013 - 12.08.2013647.0000 %0.038 %22,09
13.08.2013 - 15.11.2013956.5000 %0.036 %30,45
900,0016.06.2013 - 12.08.2013587.0000 %0.038 %20,02
13.08.2013 - 15.12.20131256.5000 %0.036 %40,07
900,0016.07.2013 - 12.08.2013287.0000 %0.038 %9,67
13.08.2013 - 15.01.20141566.5000 %0.036 %50,01
900,0016.08.2013 - 15.02.20141846.5000 %0.036 %58,98
900,0016.09.2013 - 15.03.20141816.5000 %0.036 %58,02
900,0016.10.2013 - 15.04.20141826.5000 %0.036 %58,34
900,0016.11.2013 - 14.04.20141506.5000 %0.036 %48,08
15.04.2014 - 15.05.2014319.5000 %0.052 %14,52
За перерахунком суду розмір пені становить 419,50 грн.

Таким чином, вимога позивача щодо стягнення з відповідача пені підлягає частковому задоволенню в розмірі 419,50 грн.

Вимога позивача щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 48,36 грн. не підлягає задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 328,81 грн. та інфляційні втрати в розмірі 4 590,00 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд погоджується з 3% річних в розмірі 328,81 грн. наданим позивачем і вважає його обґрунтованим, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Розрахунок індексу інфляції:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
16.05.2013 - 15.06.2013900,001.0000.00900,00
16.06.2013 - 15.07.20131 800,001.0000.001 800,00
16.07.2013 - 15.08.20132 700,001.0000.002 700,00
16.08.2013 - 15.09.20133 600,001.0000.003 600,00
16.09.2013 - 15.10.20134 500,001.0000.004 500,00
16.10.2013 - 15.11.20135 400,001.0000.005 400,00
16.11.2013 - 12.05.20156 300,001.7214 541,6410 841,64
За перерахунком судом розмір індексу інфляції становить 4 541,64 грн.

Таким чином, вимога позивача щодо стягнення з відповідача індексу інфляції підлягає частковому задоволенню в розмірі 4 541,64 грн.

Вимога позивача щодо стягнення з відповідача індексу інфляції в розмірі 730,70 грн. не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49 ст.ст. 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Софійський" (01025, м. Київ, провулок Рильський, будинок 5, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Дозор Сервіс" (03083, м. Київ, проспект Науки, будинок 54 Б, «літ. А», н/п 377, ) основний борг в сумі 6 300 (шість тисяч триста) грн. 00 коп., пеню в розмірі 419 (чотириста дев'ятнадцять) грн. 50 коп., 3% річних в сумі 328 (триста двадцять вісім) грн. 81 коп., індекс інфляції в розмірі 4 541 (чотири тисячі п'ятсот сорок одна) грн. 64 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 711 (одна тисяча сімсот одинадцять) грн. 90 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 16.07.2015 року.

Суддя С.М. Мудрий