ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2015 року Справа № 904/2463/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач)

суддів: Кузнецова В.О., Пархоменко Н.В.

при секретарі судового засідання: Сусла Я.Б.,

за участю представників сторін:

від позивача: представник Поліщук І.О., довіреність № б/н від 20.01.2015 року; представник Братцева Н.С., довіреність № 10/10 від 10.10.2014 року,

від відповідача: представник Галкіна І.В., довіреність № 20/04/15 від 20.04.2015 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2015 року у справі № 904/2463/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Снек Експорт", м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет", смт. Ювілейне Дніпропетровського району Дніпропетровської області

про стягнення 533 116, 46 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Снек Експорт" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" про стягнення з останнього на свою користь інфляційних втрат, розрахованих від суми боргу за поставлений на підставі договору поставки від 15.05.2010 року № 25005 товар з застосуванням індексів інфляції за жовтень 2014 року - лютий 2015 року, у сумі 491 675, 23 грн. та 3% річних, розрахованих від суми основного боргу за період прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати товару з 07.10.2014 року по 16.03.2015 року, у сумі 41 441, 23 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2015 року у справі № 904/2463/15 (суддя Рудь І.А.) позов задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ - маркет" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Снек Експорт" 491 675, 23 грн. інфляційних втрат, 41 441, 23 грн. 3% річних, 10 662, 33 грн. витрат по сплаті судового збору.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з обставин стягнення рішенням господарського суду м. Києва від 06.11.2014 року у справі № 910/22282/14 з відповідача на користь позивача основного боргу за поставлений на підставі договору поставки від 15.05.2010 року № 25005 товар у сумі 3 131 689, 57 грн., пені, 3% річних та інфляційних втрат, та, врахувавши, що прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати товару, щодо якого вирішено спір у справі № 910/22282/14, тривало по 16.03.2015 року включно, дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційних втрат за період подальшого прострочення виконання грошового зобов'язання, відповідно, і задоволення позову. Сума 3% річних стягнута за період прострочення виконання грошового зобов'язання з 07.10.2014 року по 16.03.2015 року включно.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" подало апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення місцевим господарським судом при прийнятті рішення у справі норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, відповідач просить скасувати зазначене рішення суду та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на ті обставини, що рішення господарського суду м. Києва від 06.11.2014 року у справі № 910/22282/14 щодо оплати стягнутої за цим рішенням суми грошових коштів у загальному розмірі 4 180 080, 13 грн. виконано відповідачем 16.03.2015 року, що підтверджується платіжним дорученням № 39450 від наведеної дати, отже нарахування 3% річних за день фактичної оплати боргу є неправомірним. Також, відповідач посилається на некоректність розрахунку 3% річних, заявлених позивачем до стягнення та наводить у апеляційній скарзі власний розрахунок, відповідно до якого сума 3% річних, розрахована від суми основаного боргу за період прострочення виконання грошового зобов'язання з 07.10.2013 року по 15.03.2015 року включно, становить 41 087, 76 грн. Окрім того, відповідач не визнає заявлені позивачем суми інфляційних втрат та 3% річних у зв'язку з їх відсутністю.

Відповідно до наданого позивачем відзиву на апеляційну скаргу та пояснень його представників у судовому засіданні позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, не погоджується з доводами відповідача, що датою виконання рішення суду є дата перерахування ним відповідної суми боргу (16.03.2015 року), вважає, що згідно з чинним законодавством моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора, яким у спірних відносинах з урахуванням відкритого виконавчого провадження у межах якого і сплачена сума боргу є орган державної виконавчої служби; кошти на рахунок відповідного органу державної виконавчої служби зараховані 17.03.2015 року. Позивач посилається на невірне тлумачення відповідачем поняття кредитора, ним, на думку позивача, при примусовому виконанні рішення є державна виконавча служба. У свою чергу, позивач зазначає, що не здійснював нарахування 3% річних та інфляційних втрат за період, коли сплачені кошти надходили з рахунку державної виконавчої служби до позивача. Відносно контррозрахунку відповідача, позивач зазначає, що 3% річних ним розраховані у позові за тією ж формулою, що і відповідачем у апеляційній скарзі; різниця в сумах нарахування виникла через округлення відповідачем в бік зменшення відсотку річних за день прострочення.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.06.2015 року апеляційну скаргу у даній справі прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач), суддів - Кузнецова В.О., Чередка А.Є.

Ухвалами Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.06.2015 року апеляційну скаргу у справі прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач), суддів Пархоменко Н.В., Чередка А.Є. та відкладено розгляд скарги у судове засідання на 16.07.2015 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.07.2015 року апеляційну скаргу у справі прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач), суддів - Кузнецова В.О., Пархоменко Н.В.

У судовому засіданні 16.07.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, Товариство з обмеженою відповідальністю "Снек Експорт" звернулось до господарського суду м. Києва з позовною заявою про:

стягнення з відповідача -1: Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ - маркет" 3 131 689, 57 грн. заборгованості за поставлений товар за договором № 25005 від 15.05.2010 року, 399 383, 34 грн. пені, 70 424, 12 грн. 3% річних та 505 503, 10 грн. збитків від інфляції;

стягнення з відповідача-2: Приватного підприємства "Український інформаційний центр екологічних технологій експертизи та аудиту" частини заборгованості за поставлений товар в розмірі 2 000, 00 грн.;

стягнення з відповідача-3: Фізичної особи - підприємця Скрипник Олени Віталіївни частини заборгованості за поставлений товар в розмірі 1 000, 00 грн.

Рішенням господарського суду м. Києва від 06.11.2014 року у справі № 910/22282/14:

позов відносно відповідача - 1 задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ - маркет" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Снек Експорт" 3 131 689, 57 грн. основного боргу, 399 383, 34 грн. пені, 70 424, 12 грн. 3% річних, 505 503, 10 грн. збитків від інфляції, 73 080, 00 грн. судового збору;

позов відносно відповідача - 2 задоволено; стягнуто з Приватного підприємства "Український інформаційний центр екологічних технологій експертизи та аудиту" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Снек Експорт" 800, 00 грн. частини заборгованості за договором поставки № 25005 від 15.05.2010 року;

в частині стягнення з відповідача-2 заборгованості в розмірі 1 200, 00 грн. провадження у справі припинено відповідно до п. 1.1 ст. 80 ГПК України;

позов відносно відповідача - 3 задоволено; стягнуто з Фізичної особи - підприємця Скрипник Олени Віталіївни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Снек Експорт" 400, 00 грн. частини заборгованості за договором поставки № 25005 від 15.05.2010 року;

в частині стягнення з відповідача-3 заборгованості в розмірі 600, 00 грн. провадження у справі припинено відповідно до п. 1.1 ст. 80 ГПК України (а.с. 8-12, т. 1).

Вимоги позивача про стягнення з відповідача-1 основного боргу та стягнення з решти відповідачів, як поручителів за зобов'язанням відповідача-1, частини заборгованості задоволені судом у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем-1 своїх зобов'язань щодо повної та своєчасної оплати поставленого позивачем відповідачу-1 товару на підставі договору поставки № 25005 від 15.05.2010 року.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.02.2015 року, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 15.04.2015 року, рішення господарського суду м. Києва від 06.11.2014 року у справі № 910/22282/14 залишено без змін (а.с. 13-18, а.с. 74-80, т. 1).

Обставини як щодо поставки Товариством з обмеженою відповідальністю "Снек Експорт" Товариству з обмеженою відповідальністю "АТБ - маркет" товару за договором поставки № 25005 від 15.05.2010 року, так і щодо його часткової оплати Товариством з обмеженою відповідальністю "АТБ - маркет", внаслідок чого борг Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ - маркет" склав суму 3 131 689, 57 грн., які встановлені рішенням господарського суду м. Києва від 06.11.2014 року у справі № 910/22282/14, в силу приписів ч. 3 ст. 35 ГПК України є преюдиціальними фактами при вирішенні спору у даній справі.

06.03.2015 року господарським судом м. Києва видано наказ про примусове виконання рішення у справі № 910/22282/14 відносно боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ - маркет" на загальну суму 4 180 080, 13 грн. (а.с. 19, т. 1).

13.03.2015 року відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного наказу суду (ВП № 46853538), постановою про відкриття виконавчого провадження встановлено строк для добровільного виконання рішення суду до 18.03.2015 року (а.с. 20, т. 1).

Відповідно до платіжного доручення № 39450 від 16.03.2015 року (а.с. 43, т. 1) відповідач перерахував грошові кошти у сумі 4 180 080, 13 грн. на рахунок Головного управління юстиції у Дніпропетровській області № 0743, відкритий Головним управлінням Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, зазначивши в призначенні платежу: "стягнення грошових коштів на підставі наказу № 910/22282/14 від 06.03.2015 року; ВП № 46853538".

Платіжне доручення містить відмітку банку про його одержання 16.03.2015 року та про проведення банком у цю ж дату.

Відповідно до розпорядження № 46853538В2, затвердженого начальником відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області 17.03.2015 року, грошові кошти у сумі 4 180 080, 13 грн. надійшли на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого провадження № 46853538В2 17.03.2015 року (а.с. 21, т. 1).

Враховуючи доводи відповідача, наведені в апеляційній скарзі, щодо повного виконання рішення господарського суду м. Києва від 06.11.2014 року у справі № 910/22282/14 про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у сумі, яка включає суму основного боргу за договором поставки № 25005 від 15.05.2010 року у розмірі 3 131 689, 57 грн. не 17.03.2015 року, як стверджує позивач, а 16.03.2015 року, апеляційний господарський суд ухвалою від 25.06.2015 року витребував у Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області належним чином завірену копію банківської виписки про зарахування суми 4 180 080, 13 грн. за наказом № 910/22282/14 від 06.03.2015 року згідно платіжного доручення № 39450 в рамках виконавчого провадження ВП № 46853538.

З наданої на вимогу апеляційного господарського суду виписки по рахунку Головного управління юстиції у Дніпропетровській області № 0743, відкритому Головним управлінням Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, за 16.03.2015 року (депозитний рахунок, на який надходять кошти від боржників у межах виконавчого провадження) вбачається, що грошові кошти перераховані відповідачем 16.03.2015 року на виконання судового рішення у справі № 910/22282/14 надійшли на вказаний рахунок Головного управління юстиції у Дніпропетровській області у дату їх переказу, тобто 16.03.2015 року (а.с. 117 - 122, т. 1).

У супровідному листі Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області від 25.06.2015 року (а.с. 116, т. 1) також зазначено, що дата оплати коштів боржником 16.03.2015 року, тоді як 17.03.2015 року є датою формування виписки із депозитного рахунку.

Окрім того, відповідно до вказаного супровідного листа 17.03.2015 року виписане платіжне доручення про перерахування коштів стягувачу; датою закінчення виконавчого провадження як фактично виконаного є 26.03.2015 року.

В силу приписів частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Стаття 526 Цивільного кодексу України встановлює вимогу щодо виконання зобов'язань належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Доказів виконання зобов'язання по оплаті позивачу заборгованості за договором поставки № 25005 від 15.05.2010 року у сумі 3 131 689, 57 грн., яка стягнута з відповідача на користь позивача судовим рішенням у справі № 910/22282/14, та у період часу до 16.03.2015 року відповідач не надав, доводи позивача щодо наявності боргу відповідача перед позивачем у зазначеній сумі до вказаної дати не спростував.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Глава 50 Цивільного кодексу України визначає підстави припинення зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 599 наведеної глави Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Чинне законодавство України не пов'язує припинення зобов'язання з прийняттям судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання. Наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

З урахуванням пункту 30.1 статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою, а згідно з пунктом 8.1 статті 8 цього Закону банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. День фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Зазначене відповідає правовій позиції, наведеній у пунктах 1.4., 1.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" з подальшими змінами і доповненнями.

Як вбачається з наданих позивачем на вимогу ухвали апеляційного господарського суду від 25.06.2015 року копії позовної заяви, розрахунку 3% річних та інфляційних збитків (а.с. 125-137, т. 1), за якими вирішено спір у справі № 910/22282/14, вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь 3% річних були заявлені за загальний період прострочення виконання грошового зобов'язання з 21.12.2013 року по 06.10.2014 року, а інфляційні втрати - розраховані від суми основного боргу з застосуванням індексів інфляції за січень 2014 року - вересень 2014 року.

У справі, що переглядається, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат за подальший період прострочення виконання грошового зобов'язання: 3% річних за період прострочення з 07.10.2014 року по 16.03.2015 року включно у сумі 41 441, 23 грн., інфляційні втрати, розраховані від суми основного боргу із застосуванням індексів інфляції за жовтень 2014 року - лютий 2015 року, у сумі 491 675, 23 грн.

Оскільки подальше прострочення виконання грошового зобов'язання мало місце, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат, розрахованих від суми основного боргу з застосуванням індексів інфляції за жовтень 2014 року - лютий 2015 року, у сумі 491 675, 23 грн., правомірно прийняв рішення про задоволення цих вимог.

Проте, при прийнятті рішення за заявленими вимогами про стягнення 3% річних місцевий господарський суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, що призвело до порушення судом норм матеріального права.

Так, дійшовши висновку про правомірність виконаного позивачем розрахунку 3% річних по 16.03.2015 року включно, місцевий господарський суд обмежився наявними в матеріалах справи копіями наданого відповідачем платіжного доручення № 39450 від 16.03.2015 року про переказ відповідачем на рахунок Головного управління юстиції у Дніпропетровській області грошових коштів у сумі 4 180 080, 13 грн. та наданого позивачем розпорядження № 46853538В2 органу державної виконавчої служби про надходження цієї суми коштів на рахунок з обліку депозитних сум 17.03.2015 року, тоді як зазначене розпорядження не є первинним документом для підтвердження дати надходження на вказаний рахунок перерахованої відповідачем суми коштів, хоча мав можливість витребувати необхідні документи для правильного встановлення обставин справи.

Разом з тим, як встановлено вище, сума перерахованих відповідачем грошових коштів за платіжним дорученням № 39450 від 16.03.2015 року надійшла відповідно до виписки по банківському рахунку на рахунок органу державної виконавчої служби з обліку депозитних сум 16.03.2015 року, отже саме в цю дату відповідач виконав зобов'язання з оплати суми основного боргу, у зв'язку з простроченням виконання якого вирішується спір у даній справі, а тому є правомірними вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% за період прострочення виконання грошового зобов'язання з 07.10.2014 року по 15.03.2015 року включно, сума яких становить 41 183, 84 грн., та саме у наведеній сумі вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних підлягають задоволенню. Щодо решти суми заявлених позивачем до стягнення 3% річних позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Також, апеляційний господарський суд вважає за необхідне зазначити, що відповідачем в процесі виконання рішення суду у справі № 910/22282/14 виконано зобов'язання зі сплати заборгованості за договором поставки № 25005 від 15.05.2010 року у сумі 3 131 689, 57 грн. згідно платіжного доручення № 39450 у складі суми 4 180 080, 13 грн. на рахунок органу державної виконавчої служби.

За приписами частини 1 статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Враховуючи виконання відповідачем обов'язку з погашення заборгованості у сумі 3 131 689, 57 грн. за договором поставки № 25005 від 15.05.2010 року у дату - 16.03.2015 року, ті обставини, що орган державної виконавчої служби дізнався про надходження коштів на рахунок з обліку депозитних сум лише 17.03.2015 року після отримання відповідної виписки банку по рахунку та перерахував кошти на рахунок позивача також лише 17.03.2015 року, не спростовують виконання відповідачем основного зобов'язання за договором поставки № 25005 від 15.05.2010 року саме 16.03.2015 року, тобто у фактичну дату надходження грошових коштів до органу державної виконавчої служби, який у даному випадку (при оплаті боржником боргу у межах виконавчого провадження) є кредитором за здійсненим відповідачем переказом коштів.

Вказаної правової позиції дотримався Вищий господарський суд України у постанові від 09 липня 2015 року по справі № 904/90/15.

Таким чином, при вирішенні спору у даній справі та прийнятті оскаржуваного рішення місцевий господарський суд, погодившись з правомірністю визначених позивачем та заявлених до стягнення сум 3% річних та інфляційних втрат, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи, встановивши невірну дату фактичної оплати боргу відповідачем, у зв'язку з чим рішення суду підлягає зміні в частині стягнутої суми 3% річних, та, відповідно, в частині розподілу судових витрат за подання позовної заяви, які підлягають розподілу пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Колегія суддів апеляційного господарського суду відхиляє доводи відповідача щодо некоректності розрахунку заявлених позивачем до стягнення 3% річних. Різниця у відповідних розрахунках позивача та відповідача зумовлена арифметичним округленням відповідачем складових, які враховані при розрахунку. Однак зазначене не може бути підставою вважати розрахунок 3% річних позивача неправильним.

Також, безпідставними є твердження відповідача про відсутність підстав для стягнення інфляційних втрат; такі твердження спростовуються встановленими вище обставинами справи та наведеними положеннями законодавства.

З огляду на встановлені обставини справи у поєднанні з зазначеними вище положеннями законодавства, колегія суддів апеляційного господарського суду відхиляє доводи позивача про те, що датою виконання відповідачем зобов'язання з оплати боргу за поставлений товар за договором поставки № 25005 від 15.05.2010 року у сумі 3 131 689, 57 грн. є дата 17.03.2015 року, а прострочення виконання зобов'язання мало місце по 16.03.2015 року включно.

Судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України підлягають стягненню з позивача на користь відповідача пропорційно розміру задоволених вимог за апеляційною скаргою, в решті судові витрати за подання апеляційної скарги відносяться на відповідача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2015 року у справі № 904/2463/15 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2015 року у справі № 904/2463/15 змінити в частині суми стягнення 3% річних та розподілу судового збору, виклавши абзаци перший та другий резолютивної частини рішення в наступних редакціях:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ - маркет" (52005, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Ювілейне, вул. Радгоспна, 76, ідентифікаційний код 30487219) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Снек Експорт" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Універсальна, б. 1, прим. 17, ідентифікаційний код 33324584) інфляційні втрати у сумі 491 675 (чотириста дев'яносто одна тисяча шістсот сімдесят п'ять) грн. 23 коп., 3% річних у сумі 41 183 (сорок одна тисяча сто вісімдесят три) грн. 84 коп., судові витрати за подання позовної заяви у сумі 10 657 (десять тисяч шістсот п'ятдесят сім) грн. 00 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Снек Експорт" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Універсальна, б. 1, прим. 17, ідентифікаційний код 33324584) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ - маркет" (52005, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Ювілейне, вул. Радгоспна, 76, ідентифікаційний код 30487219) судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 2 (дві) грн. 67 коп.

Видачу наказів доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Повна постанова складена 21.07.2015 року.

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя Н.В. Пархоменко