РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2015Справа №910/15444/15

За позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», м. Київ

до Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування»

про відшкодування шкоди в розмірі 19 320,41 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Галіч Ж.В. (довіреність № 08-03-25/120-15 від 20.05.2015 року);

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» про відшкодування шкоди у розмірі 19 320,41 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Відкритим акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта») на підставі договору добровільного страхування транспортного засобу від 21.06.2013 р. № 0987151, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування, а тому позивачем, відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст.ст. 993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу «ГАЗ-3302», державний реєстраційний номер АХ 1564 ЕЕ, з вини водія якого трапилось ДТП, що підтверджується постановою суду, була застрахована в Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування», позивач просить стягнути з відповідача шкоду у розмірі 19 320,41 грн. в судовому порядку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.06.2015 р. порушено провадження у справі № 910/15444/15, розгляд останньої призначено на 30.06.2015 р.

30.06.2015 р. до початку судового засідання через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з наданням необхідних доказів та документи для доручення до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.06.2015 р. розгляд справи відкладено на 14.07.2015 р. на підставі ст. 77 ГПК України.

10.07.2015 р. через канцелярію суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшли відомості щодо полісу АІ/6466985.

13.07.2015 р. від позивача надійшли документи для долучення до матеріалів справи, серед яких довідка про те, що станом на 07.07.2015 р. заборгованість відповідача перед позивачем становить 13 320,41 грн., а також лист ПАТ КБ «Правекс-Банк» № 4899/12-01-1 БП від 08.07.2015 р. про отримання Фоменко О.О. грошових коштів у сумі 19 320,41 грн.

Відповідач відзиву на позов не надав, представника в судове засідання не направив, про причини неявки не повідомив, про день та час проведення судового засідання повідомлявся належним чином.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвалу про порушення провадження та ухвалу про відкладення розгляду справи відповідачу було надіслано за належною адресою (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), отже, адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом належним чином.

За таких обставин суд вважає за можливе на підставі ст. 75 ГПК України розглянути справу за відсутності відповідача за наявними матеріалами.

У судовому засіданні 14.07.2015 р. відповідно до ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

21.06.2013 р. між Відкритим акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта») (далі - страховик) та Фоменко Оксаною Олегівною (далі - страхувальник) укладено договір добровільного страхування транспортного засобу № 0987151, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням та/або користуванням та/або розпорядженням застрахованим транспортним засобом марки «AUDI A6», державний реєстраційний номер АХ 7770 НС.

Відповідно до довідки Відділу Державтоінспекції Харківського міського управління ГУ МВС в Харківській області від 08.05.2014 р. № 9375848 про дорожньо-транспортну пригоду, 17.04.2014 р. по вул. Польовій, 83 у місті Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода (зіткнення) між транспортним засобом марки «AUDI A6», державний реєстраційний номер АХ 7770 НС , під керуванням Фоменко О.О. та транспортним засобом марки "ГАЗ 3302", державний реєстраційний номер АХ 1564 ЕЕ, під керуванням Бутби Л.О.

Дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм Бутбою Л.О. Правил дорожнього руху України, якого постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.05.2014 р. у справі № 641/4396/14-п визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.04.2014 р. страхувальник звернувся до позивача з заявою № 44 про страхову виплату та зазначив, що дану виплату просить здійснити через ПАТ КБ «Правекс Банк».

Протоколом огляду транспортного засобу від 18.04.2014 р. визначено перелік та характер пошкоджень транспортного засобу марки «AUDI A6», державний реєстраційний номер АХ 7770 НС.

Вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «AUDI A6», державний реєстраційний номер АХ 7770 НС в результаті його пошкодження, склала 31 304,25 грн., що підтверджується дослідженням № АХ7770НС-24.04/2, складеного 24.04.2014 р. головним спеціалістом ТОВ «Гарант-Асістанс».

25.07.2014 р. позивач на підставі страхового акту № СТО-14-3575/1 від 20.05.2014 р., та розрахунку страхового відшкодування від 20.05.2014 р. виплатив страхове відшкодування у розмірі 19 320,41 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 43574 від 25.07.2014 р. та реєстром одержувачів сум відшкодувань.

Вказані кошти у сумі 19 320,41 грн. були отримані Фоменко О.О., що підтверджується листом ПАТ КБ «Правекс Банк» від 08.07.2015 р. № 1899/12-01-1 БП.

Статтею 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статтею 27 Закону України "Про страхування" визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Цивільно-правова відповідальність водія Бутби Л.О., який керував транспортним засобом марки "ГАЗ-3302", державний реєстраційний номер АХ 1564 ЕЕ, на момент скоєння ДТП застрахована Приватним акціонерним товариством «ПРОСТО-страхування» (відповідач у справі), за полісом № АІ/6466985, відповідно до наявної у матеріалах справи копії даного полісу, з лімітом відповідальності за шкоду майну 50 000,00 грн. та нульовою франшизою.

29.10.2014 р. позивач направив відповідачу заяву за вих. № 09-06-06/20374 від 29.10.2014 р. про виплату страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 19 320,41 грн, яка отримана відповідачем 30.10.2014 р.

За твердженням позивача, вказана вимога була залишена без відповіді та задоволення.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника відповідача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 1166 Цивільного кодексу України встановлює, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 37.4 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" передбачено право страховика за договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Таким чином, відповідач - приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» є відповідальною особою за завдані збитки власнику транспортного засобу марки «AUDI A6», державний реєстраційний номер АХ 7770 НС.

Відповідно до статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, відповідно до наведених вимог закону позивач після виплати страхового відшкодування отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Як визначено пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Положеннями статті 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку, а страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

При цьому, страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Також зазначена стаття визначає, що страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

З матеріалів справи вбачається, що позивач на підставі страхового акта та розрахунку страхового відшкодування, виконуючи свої зобов'язання за Договором, сплатив суму страхового відшкодування у розмірі 19 320,41 грн.

Відповідно до приписів статті 9 Закону України "Про страхування" франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Статтею 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Як передбачено полісом № АІ/6466985, розмір франшизи становить 0 грн., у зв'язку з чим вартість страхового відшкодування становить 19 320,41 грн.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем не доведено відсутність у нього зобов'язання по виплаті позивачу 19 320,41 грн. страхового відшкодування.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43-45, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» (04050, м. Київ, вул. Герцена, 10, код 24745673) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д, код 00034186) 19 320,41 грн. страхового відшкодування та 1827,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 15.07.2015 р.

Суддя С.О. Турчин