РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2015Справа №910/14802/15

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування»

про стягнення 49 490,00 грн., -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: Сидорук Н.В. (представник за довіреністю №671/18 від 12.03.2015р.);

від відповідача: Долбілкін Д.Є. (представник за довіреністю №200415-01/с від 20.04.2015р.).

Обставини справи:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» (надалі також - позивач) звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (надалі також - відповідач) суми страхового відшкодування в розмірі 49 490,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, виплативши страхове відшкодування власнику автомобіля, пошкодженого при дорожньо-транспортній пригоді, винним у якій визнано водія іншого автомобіля, отримав, в силу приписів статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України, у межах фактичних витрат, право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Спір виник внаслідок того, що позивачем виконано свій обов'язок щодо виплати страхового відшкодування, а відповідач ухиляється від виконання свого обов'язку здійснити виплату страхового відшкодування.

Відповідач надав письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого, він проти позову заперечує, посилаючись на те, що суму в розмірі 28 964,66 грн. було виплачено страхувальнику позивача, а суму в розмірі 20 525,34 грн. виплачено позивачу, що разом становить 49 490,00 грн., тому вимоги в даній справі задоволенню не підлягають.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2015р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі, їй присвоєно №910/14802/15, розгляд призначено на 14.07.2015р.

Також, судом ухвалено направити запит від 12.06.2015р. до Моторного (транспортного) страхового бюро України для отримання завіреної копії страхового полісу №АC/6149582.

24.06.2015р. до суду надійшла відповідь від Моторного (транспортного) страхового бюро України №7/2-28/17655 від 22.06.2015р., яка містить інформацію щодо страхового полісу №АC/6149582.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 14 липня 2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем (страховик за Договором страхування) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укррос-Транс» (надалі також - страхувальник) 31.10.2013р. було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №2334457/05АВ (далі - Договір страхування), згідно з умовами якого позивач прийняв на себе обов'язок по страхуванню, зокрема, автомобіля «Renault Premium», реєстраційний номер АА 6972 СХ (надалі також - застрахований автомобіль).

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

06.03.2014р. на 282 км + 200 м. а/д Київ-Чоп, Коваль В.М., керуючи автомобілем «Mercedes-Benz 814», реєстраційний номер АТ 3432 АН, при виникненні перешкоди, яку водій об'єктивно виявив, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об'їзду перешкоди, чим порушила ПДР України та допустив зіткнення з застрахованим автомобілем, під керуванням Крюкова В.В., в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Крюков В.В. керував автомобілем «Renault Premium», реєстраційний номер АА 6972 СХ на підставі подорожного листа №235758 від 22.02.2014р. та посвідчення водія №РВА208145.

Постановою Рівненського міського суду від 26.05.2014р. Коваля В.М., за здійснення вказаного ДТП, було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Відповідно до рахунку на передоплату №402076 від 27.03.2014р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротранссервіс» ремонт автомобіля «Renault Premium», реєстраційний номер АА 6972 СХ становить 76 479,31 грн., а відповідно до рахунку-фактури №СФ-0000100 від 10.04.2014р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгшинсервіс» запчастини для ремонту автомобіля «Renault Premium», реєстраційний номер АА 6972 СХ коштують 11 271,00 грн.

Відповідно до складених позивачем Страхових актів від 05.05.2014р. №1.001.14.03726/VESKO13059 та №1.001.14.03726/VESKO13060 і розрахунків до них, розмір страхового відшкодування, який підлягає до виплати страхувальнику, становить 85 031,56 грн. (11 271,00 грн. + 73 760,56 грн. відповідно).

Враховуючи зазначене, позивач на виконання умов Договору страхування виплатив страхове відшкодування в сумі 85 031,56 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень №106457 від 07.05.2014р. на суму в розмірі 73 760,56 грн. та №106459 від 07.05.2014р. на суму в розмірі 11 271,00 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло в межах суми 85 031,56 грн. (сума виплаченого страхового відшкодування) право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Так, частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина фізичної особи Коваля В.М. встановлена у судовому порядку, а відповідальність особи, яка керує транспортним засобом «Mercedes-Benz 814», реєстраційний номер АТ 3432 АН застрахована відповідачем на підставі Полісу №АС/6149582.

Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно з п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003р., відновлювальний ремонт - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісних транспортних засобів чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів, а вартість відновлювального ремонту дорожнього транспортного засобу відповідно до п. 2.3 Методики - це грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісних транспортних засобів.

Системне тлумачення наведених вище положень чинного законодавства дає підстави вважати, що в разі пошкодження транспортного засобу розмір шкоди, завданої транспортному засобу, що підлягає відшкодуванню страховиком, визначається виходячи з оцінки вартості витрат, які несе власник пошкодженого транспортного засобу при здійсненні його відновлювального ремонту.

Матеріалами справи, як зазначалось вище, а саме: рахунком на передоплату №402076 від 27.03.2014р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротранссервіс» та рахунком-фактурою №СФ-0000100 від 10.04.2014р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгшинсервіс», підтверджується, що вартість запчастин на ремонт та ремонту автомобіля «Renault Premium», реєстраційний номер АА 6972 СХ становить 85 031,56 грн.

В справі міститься висновок експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу №150/14 від 01.04.2014р., відповідно до змісту якого, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Renault Premium», реєстраційний номер АА 6972 СХ в результаті його пошкодження в ДТП, що сталась 06.03.2014р. складає 102 930,14 грн.

Водночас, як наголошує на тому Вищий господарський суд України у своїх постановах при розгляді справ даної категорії, (постанови від 23.08.2011р. у справі №42/92, від 07.08.2012р. у справі №2/22, від 01.03.2011р. у справі №47/372) звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є саме платіжне доручення.

Як зазначалось вище, на підставі Страхових актів від 05.05.2014р. №1.001.14.03726/VESKO13059 та №1.001.14.03726/VESKO13060 і розрахунків до них, позивач виплатив страхове відшкодування в сумі 85 031,56 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень №106457 від 07.05.2014р. на суму в розмірі 73 760,56 грн. та №106459 від 07.05.2014р. на суму в розмірі 11 271,00 грн., які містяться в матеріалах справи.

Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, до позивача перейшло право вимоги до відповідача, згідно зі ст. ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 12.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до Полісу №АС/6149582 розмір франшизи становить 510,00 грн., а ліміт відповідальності по майну становить 50 000,00 грн., отже, з огляду на це, з відповідача має бути стягнуто 49 490,00 грн. (50 000,00 грн. (ліміт відповідальності по майну) - 510,00 грн. (франшиза)).

Як зазначено відповідачем, на підставі Страхового акту №АС/6149582-1 від 07.10.2014р., розрахунку до нього та платіжного доручення №22849 від 13.10.2014р. останнім було виплачено страхувальнику позивача (Товариству з обмеженою відповідальністю «Укррос-Транс») суму страхового відшкодування в розмірі 28 964,66 грн.

Окрім того, на підставі Страхового акту №АС/6149582-2 від 07.10.2014р., розрахунку до нього та платіжного доручення №7827 від 27.02.2015р. останнім було виплачено позивачу (Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «АХА Страхування») суму страхового відшкодування в розмірі 20 525,34 грн.

Таким чином, загальна сума виплачена відповідачем, як розмір страхового відшкодування за вчинення його страхувальником ДТП, вина якого доведена, склала 49 490,00 грн., що відповідає розміру страхового відшкодування, який підлягає до виплати позивачу, як страхувальнику постраждалої в ДТП особи.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: - чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; - чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; - яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. З огляду на вимоги частини першої статті 4 ГПК господарський суд у прийнятті судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).

Таким чином, зважаючи на все вищевикладене, розмір страхового відшкодування в розмірі 49 490,00 грн. відповідачем вже виплачений до моменту звернення позивача до суду з даним позовом, а тому оцінюючи наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені в справі №910/14802/15 позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судовий збір позивача в розмірі 1 827,00 грн., відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на останнього.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 20.07.2015р.

Суддя С.М. Морозов