РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2015№910/10419/15
За позовом Заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України
до Державного підприємства "Київський бронетанковий завод"
про стягнення 18 777 213,93 грн.
Суддя Літвінова М.Є.

Представники сторін:
Від прокуратури: Коркішко В.М. за посв. №027484 від 25.07.2014
від позивачa: Півторак Т.О. представ. за довір.;
від відповідача: Чубар С.В. представник за дов.

У судовому засіданні 13.07.2015, на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Заступник військового прокурора Дарницького гарнізону Центрального регіону України звернувся до господарського суду міста Києва з позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до Державного підприємства Київський бронетанковий завод (далі відповідач) про стягнення 25 105 572,74 грн., в тому числі 2 294 325,00 грн. пені, 1 559 250,00 грн. штрафу, штрафні санкції за не повернення суми не використаної попередньої оплати 1 204 497, 74 грн., 20 047 500,00 грн. не повернутих коштів.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор вказував на те, що між позивачем та відповідачем було укладено Договір про закупівлю послуг за державні послуги, відповідно до умов якого відповідач мав відремонтувати військову техніку, який наразі є виконаним. Проте, оскільки під час виконання Договору відповідач допустив прострочення строків надання послуг, а також не повернув суму не використаних коштів попередньої оплати, прокурор вирішив звернутись з даним позовом до суду, вимагаючи стягнути з відповідача передбачені Договором штрафні санкції.
Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.04.2015 порушено провадження у справі №910/10419/15, розгляд справи призначений на 20.05.2015.
У судовому засіданні 20.05.2015 оголошено перерву до 15.06.2015 в порядку статті 77 ГПК України.
У судовому засіданні 15.06.2015 оголошено перерву до 22.06.2015 в порядку статті 77 ГПК України.
Клопотання про залишення позову без розгляду судом не задоволено як безпідставне, враховуючи, що позивач звернувся із клопотанням про залишення без розгляду позову у справі №910/9918/15.
Прокурор звернувся до суду із заявою про уточнення позовних вимог, що є зменшенням позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача 13 176 604,84 грн. попередньої оплати, пеню 2 606 175,00 грн., штраф 1 559 250,00 грн., штрафні санкції 1 435 184 , 09 грн. Заява прийнята до розгляду.
У відзиві на позов, відповідач заперечив проти позовних вимог та зазначив, що свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, про що свідчать акти приймання - передачі та не заперечив, що поверненню підлягають кошти у розмірі 13 176 604, 84 грн., тобто різниця між сумою попередньої оплати та вартістю наданих відповідачем послуг.
Відповідач звернувся до суду із заявою про припинення провадження у справі в частині стягнення пені за порушення строків виконання робіт у розмірі 2 606 175,00 грн., штрафу за порушення строків виконання робіт 1 559 250,00 грн. та штрафні санкції за не повернення суми невикористаних коштів попередньої оплати у розмірі 1 435 184,09 грн., оскільки вказані вимоги були вирішені в межах справи №910/9919/15.
У судовому засіданні 13.07.2015, на підставі ч.2 ст.85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд міста Києва,-
ВСТАНОВИВ:
10.12.2014 між Міністерством оборони України (замовник) та Державним підприємством Київський бронетанковий завод (виконавець) було укладено Договір про закупівлю послуг за державні кошти № 294/14/110 (далі Договір), у відповідності до умов якого виконавець зобов`язався у 2014 році надати послуги замовникові ремонтування та технічне обслуговування машин і устаткування спеціальної призначеності (33.12.2) (заводський ремонт за технічним станом з доробкою Т-64Б (Б1) до виду Т-64БВ (Б1В) за номенклатурою, у кількості, і терміни та за цінами, які зазначені у календарному плані надання послуг (Додаток 1 до Договору), що є невід`ємною частиною цього Договору, а замовник зобов`язався прийняти та оплатити ці послуги.
Заводський ремонт за технічним станом згідно ДСТУ В 3576-97 Експлуатація та ремонт військової техніки - Ремонт під час якого контроль технічного стану виконується з періодичністю та в обсязі, встановленими в нормативній документації, а обсяг і момент початку ремонту визначаються технічним станом виробів військового призначення. (п. 1.1 Договору).
За цим Договором ремонту підлягають 15 од. виробів (15 од. танків Т-64Б (Б1) (п. 1.2 Договору в редакції Додаткової угоди № 2 від 10.12.2014 до Договору).
У відповідності до п. 1.4 Договору, вироби (вузли, блоки, агрегати, комплектуючі), які отримані виконавцем для їх ремонту, є військовим майном та власністю держави. Виконавець несе повну матеріальну відповідальність визначену законодавством України, за передане йому військове майно до моменту належної передачі його замовнику.
Сторони встановили, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладання (п. 1.5 Договору).
Згідно п. 3.1 Договору (в редакції Додаткової угоди від 10.12.2014 до Договору), його ціна становить 22 275 000,00 грн., у тому числі ПДВ 3 712 500,00 грн.
Пунктом 3.3 Договору було встановлено, що обсяги закупівлі зазначені в Календарному плані наданих послуг (Додаток 1 до Договору) можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків замовника, з відповідним зменшенням суми договору. Замовник у 10-ти денний термін письмово повідомляє виконавця про зменшення обсягів, на підставі цього сторони вносять відповідні зміни до Договору, підписуючи додаткову угоду, в якій визначаються порядок та строки відшкодування фактично понесених виконавцем витрат.
Ціна договору не може бути перевищена виконавцем. Таке перевищення оплаті не підлягає. (п. 3.4 Договору).
У пункті 4.1 Договору сторони погодили, що замовник здійснює розрахунки з виконавцем за фактично надані послуги протягом 30 банківських днів з дати підписання замовником Акту приймання наданих послуг, який є невід`ємною частиною цього Договору, відповідно до наданих виконавцем рахунків, за умови надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України.
Відповідно до п. 4.4 Договору (в редакції Додаткової угоди №2 від 10.12.2014 до Договору), за письмовим погодженням між сторонами, відповідно до належним чином оформленого Рішення Міністра оборони України, замовник має право здійснювати попередню оплату в розмірі 90 відсотків від суми договору на строк до 28 грудня 2014 року згідно абзацу 2 пункту 2 постанови КМУ від 23.04.2014 р. № 117 Про здійснення попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти (зі змінами).
Виконавець у строк до 28 грудня 2014 року, після отримання попередньої оплати, повинен надати замовнику документи, що підтверджують фактичне надання послуг або повернути невикористані кошти на рахунок замовника.
Згідно п. 5.1 Договору, термін надання послуг: до 28.12.2014. Дострокове надання послуг дозволяється за письмовою згодою сторін.
Передбачені за цим Договором послуги надаються у відповідності до вимог діючої документації визначеної в п. 2.1 цього Договору.
Термін проведення ремонту виробів встановлюється календарним планом надання послуг (додаток 1 до Договору) (п. 5.2 Договору).
У відповідності до п. 5.16 Договору було визначено, що приймання наданих послуг замовником здійснюється спільною комісією замовника, військової частини (отримувача виробів) та виконавця на території виконавця. При прийманні наданих послуг комісія керується вимогами документації визначеної в п. 2.1 Договору і умовами цього Договору. За результатами приймання наданих послуг комісія складає та підписує Акт приймання наданих послуг (додаток 4 до Договору), який надається на адресу замовника та виконавця для затвердження. Зобов`язання виконавця по наданню послуг за Договором вважається виконаним в повному обсязі після підписання комісією Акту приймання наданих послуг (додаток 4 до Договору)
Згідно п. 6.3.1 Договору, виконавець зобов`язаний, забезпечити надання послуг у терміни згідно з Календарним планом надання послуг (додаток 1 до Договору), якість яких відповідає умовам, установленим розділом 2 цього Договору. Нести всі ризики та витрати під час надання послуг, забезпечити збереження виробів та усунення несправності у разі оформлення рекламаційного акту (п. 6.3.2 Договору).
Відповідно до п. 6.3.5 Договору, виконавець зобов`язаний забезпечити своєчасне надання звітних документів, що підтверджують факт надання послуг на суму отриманої попередньої оплати.
Як зазначає прокурор та вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору позивачем було здійснено попередню оплату у розмірі 20 047500,00 грн., що підтверджується платіжними дорученням № 294/174 від 12.12.2014 р.
Водночас, в строк до 28.12.2014 відповідач взятих на себе зобов`язань не виконав, звітних документів щодо використання коштів попередньої оплати не надав та кошти не повернув.
20.01.2015 позивач звернувся до відповідача з претензією, яка залишена без відповіді та задоволення.
23.04.2015 сторони підписали Акт приймання послуг з заводського ремонту за технічним станом виробів відносно 11 військових машин на суму 5 222 393,84 грн.
24.04.2015 сторони підписали Акт приймання послуг з заводського ремонту за технічним станом виробів відносно 4 військових машин на суму 1 648 501,32 грн.
12.05.2015 сторони підписали Акт звіряння розрахунків, відповідно до якого сальдо на користь позивача станом на 12.05.2015 складає 13 176 604,84 грн., розраховане як різниця між сумою попередньої оплати в розмірі 20 047 500,00 грн. та вартістю виконаних робіт та наданих послуг в розмірі 6 870 894, 16 грн.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що заявлені у даній справі позовні вимоги підлягають задоволенню частково, враховуючи наступне.
Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є змішаним договором, який містить ознаки договору про надання послуг та договору підряду.
Так, згідно з ч. 1 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
У свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних випадках ставляться.
Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.
Умовами договору (п. 4.4) передбачено обовязок виконавця повернути не використані кошти (попередню оплату).
Листи від 24.04.2015, 03.06.2015 про повернення попередньої оплати, відповідачем залишено без задоволення.
Таким чином, враховуючи наведене, позовні вимоги про стягнення не повернутої частини коштів попередньої оплати є обгрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: розірвання договору.
Частиною 1 статті 216 ГК України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Одним із різновидів господарських санкцій, які застосовуються до правопорушника у сфері господарювання, є штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штрафу, пені), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ст. 230 ГК України).
Поняттям штраф та пеня дано визначення ч. ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України.
Відповідно до зазначеної норми, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
У свою чергу, поняття неустойки охоплює поняття штрафу та пені, як її різновидів, однак ними не обмежується.
Умовами пункту 7.2. Договору сторони визначили, що за порушення терміну виконання зобов`язання з виконавця стягується пеня в розмірі 0, 1 відсотка вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості. У випадку неповернення попередньої оплати (її частини) або ненадання в зазначений термін звітних документів, що підтверджують факт виконання послуг, виконавець сплачує штрафні санкції в розмірі однієї облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення від суми невикористаних коштів.
Приписи вказаного пункту узгоджуються з ч. 2 ст. 231 ГК України, якою встановлено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
Так, в даному випадку, з матеріалів справи вбачається, що виконання зобов`язання за Договором фінансується за рахунок Державного бюджету України.
Прокурор заявив до стягнення 2 606 175,00 грн. пені за порушення терміну надання послуг; 1 559 250, 00 грн. штрафу 7 %, 1 435 184, 09 грн. штраф за не повернення суми не використаних коштів станом на 24.04.2015.
В частині вимог про стягнення 2 606 175,00 грн. пені за порушення терміну надання послуг; 1 559 250, 00 грн. штрафу 7 %, провадження у справі слід припинити в порядку п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки ці вимоги були предметом розгляду в межах справи №910/9919/15 (рішення господарського суду міста Києва від 25.06.2015 набрало законної сили 07.07.2015).
Щодо позовних вимог про стягнення штрафних санкцій в розмірі однієї облікової ставки НБУ за кожний день неповернення суми невикористаних коштів попередньої оплати 1 435 184, 09 грн., судом встановлено наступне.
У випадку неповернення попередньої оплати (її частини) або ненадання в зазначений термін звітних документів, що підтверджують факт виконання послуг, виконавець сплачує штрафні санкції в розмірі однієї облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення від суми невикористаних коштів (абзац 3 п. 7.2 договору).
З урахуванням змісту вищенаведених положень п. 7.2 договору, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення штрафних санкцій за не повернення попередньої оплати (її частини), та за перерахунком суду (враховуючи, що нарахування штрафних в порядку п. 7.2 договору є обґрунтованим на суму 13 176 604,84 грн. та з урахуванням абзацу 2 п. 4.4 договору, та з урахуванням положень ч. 5 ст. 254 ЦК України) обґрунтованими є штрафні санкції у розмірі 938 246,47 грн.
Частиною 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання.
При цьому, вказана процесуальна норма застосовується виключно у сукупності з нормами права матеріального, які передбачають можливість зменшення розміру пені, а саме ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України і ст. 233 Господарського кодексу України.
Згідно зі ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Аналогічні положення закріплені також у ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, згідно з якою розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду. При цьому, визначальним фактором при зменшенні розміру належної до сплати неустойки є винятковість випадку.
Як зазначено в п. 3.17.4. Постанови Пленум Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання (п. 3 ст. 83 ГПК України), господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.
Судом також враховано, що відповідач наразі виконує термінові замовлення по ремонту та обслуговуванню бронетехніки для потреб Збройних Сил України та Національної гвардії України в час, коли останні задіяні в антитерористичній операції, і стягнення штрафних санкцій в повному обсязі може призвести до погіршення фінансового становища та наступного прострочення виконання ним своїх зобов`язань за іншими державними замовленнями, а відповідно й завдання шкоди обороноздатності країни.
Згідно з правовою позицією Вищого господарського суду України, яка викладена у постанові від 11.12.2014 р. у справі № 908/1583/14, у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509, ч. ч. 1-2 ст. 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
За таких обставин, беручи до уваги особливий статус та роль відповідача у забезпеченні Збройних Сил України та Національної гвардії України справною бронетехнікою для виконання ними покладених на них завдань щодо захисту територіальної цілісності України, правопорядку і безпеки громадян, а також враховуючи те, що відповідач повністю виконав взяті на себе за Договором зобов`язання з ремонту військової технічки, а прокурор та позивач не вказав, що останнім було отримано які-небудь збитки внаслідок наявності відповідного прострочення, суд, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України та ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, вважає за необхідне реалізувати надане йому право та зменшити розмір штрафних санкцій, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, до 90 % від визначеної судом за вірним розрахунком до стягнення суми, що є співрозмірним в контексті інтересів обох сторін.
Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, з відповідача підлягає стягненню попередня оплата у розмірі 13 176 604,84 грн. та штрафні санкції за не повернення суми не використаних коштів попередньої оплати у розмірі 93 824,65 грн.
Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Відповідно до п. 2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. Про судове рішення рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.
Відтак, судовий збір відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача у повному обсязі пропорційно розміру визнаних судом обґрунтованими позовних вимог, а в іншій частині підлягає стягненню з позивача на користь Державного бюджету України.
На підставі викладеного та керуючись статтями 32, 33, 43, 49, 82-85, п. 2 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
1.Позов задовольнити частково.
2.Провадження в частині вимог про стягнення 2 606 175,00 грн. пені за порушення терміну надання послуг; 1 559 250, 00 грн. штрафу 7 %, припинити.
3.Стягнути з Державного підприємства "Київський бронетанковий завод" (02093, місто Київ, вулиця Бориспільська, будинок 34-А; ) на користь Міністерства оборони України (03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6; ) попередню оплату у розмірі 13 176 604, 84 грн. (тринадцять мільйонів сто сімдесят шість тисяч шістсот чотири гривні 84 коп.) та 93 824,65 грн. (дев`яносто три тисячі вісімсот двадцять чотири гривні 65 коп.) штрафних санкцій.
4.Стягнути з Державного підприємства "Київський бронетанковий завод" (02093, місто Київ, вулиця Бориспільська, будинок 34-А; ) на користь Державного бюджету України 54 934,31 грн. (п`ятдесят чотири тисячі дев`ятсот тридцять чотири гривні 31 коп.) судового збору.
5.Стягнути з Міністерства оборони України (03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6; ) на користь Державного бюджету України 18 145,69 грн. (вісімнадцять тисяч сто сорок п`ять гривень 69 коп.) судового збору.
6.В іншій частині позовних вимог відмовити.
7.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.
8.Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Дата підписання
повного тексту рішення: 16.07.2015.
Суддя М.Є. Літвінова