ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.07.15р. Справа № 904/191/15

За позовом Українсько - Латвійського товариства з обмеженою відповідальністю та іноземними інвестиціями "БАДМ, ЛТД", м. Дніпропетровськ

до Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

про зобов'язання внести зміни до договору оренди

Суддя Кармазіна Л.П.

Представники:

від позивача - Патика А.В, представник, дов. б/н від 11.08.2014 року

від відповідача - Лазуренко К.О., представник, дов. №4/10-147 від 18.03.2015 року

СУТЬ СПОРУ:

Українсько - Латвійське товариство з обмеженою відповідальністю та іноземними інвестиціями "БАДМ, ЛТД" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Дніпропетровської міської ради про внесення зміни до пункту 3.2 розділу 3 договору від 21 вересня 2001 року оренди земельної ділянки площею 0,6669 га в м. Дніпропетровську, Самарський район, вул. Базова,10 для фактичного розміщення виробничого цеху, яка зареєстрована в Державному земельному кадастрі міста Дніпропетровська за кодом: :09:123:0014 укладеного між Українсько-Латвійським товариством з обмеженою відповідальністю та іноземними інвестиціями «БАДМ, ЛТД» і Дніпропетровською міською радою та зареєстрованого в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за № 1313 від 21 вересня 2001 року шляхом його доповнення наступним текстом: щомісячний розмір орендної плати визначається орендарем за формулою: базова вартість одного квадратного метра землі х зональний коефіцієнт (Км2) х сукупний локальний коефіцієнт (Км3) х коефіцієнт функціонального використання (КФ) х 0,1992 га (площа ділянки), х 1%/12, з урахуванням коефіцієнту індексації, та вноситься на розрахунковий рахунок Держказначейства за місцем податкового звіту щомісячно (до 15 числа наступного місяця) і на майбутній період вноситься на термін не більше одного календарного року.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2015 року (суддя Турчин С.О.) порушено провадження у справі, а розгляд справи призначено на 04.02.2015 р.

Ухвалою господарського суду від 04.02.2015 року (суддя Турчин С.О.), призначено у справі №904/191/15 судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, а провадження у справі зупинено.

22.05.2015 року матеріали справи № 904/191/15 повернулись на адресу господарського суду Дніпропетровської області разом з повідомленням експертної установи про неможливість надання висновку комісійної судової земельно-технічної експертизи.

Розпорядженням керівника апарату суду №433 від 26.05.2015 року щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ, в зв'язку з переведенням судді Турчина С.О. до іншого суду та відповідно до п.2.3.52 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматичний розподіл справи.

Відповідно до протоколу про автоматичний розподіл справи між суддями від 26.05.2015 року, справу №904/191/15 передано для розгляду судді Кармазіній Л.П.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.05.2015р., справа прийнята до провадження суддею Кармазіною Л.П., провадження у справі поновлено, а розгляд справи призначено на 16.06.2015р.

16.06.2015 року представник позивача в судовому засіданні подав клопотання, в якому просив суд витребувати у Держкомземагенства у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області документацію із землеустрою (матеріали земельно-кадастрової інвентаризації) на земельну ділянку площею 0,6669 га в м. Дніпропетровську, Самарський район, вул. Базова,10 для фактичного розміщення виробничого цеху, яка зареєстрована в Державному земельному кадастрі міста Дніпропетровська за кодом: :09:123:0014 та копії довідки з ЄДРПОУ і статуту позивача станом на 21 вересня 2001 року.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.06.2015р., задоволено клопотання позивача; витребувано у Держкомземагенства у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області вищевказані документи, а розгляд справи відкладено на 21.07.2015р.

21.07.2015 р. представник позивача до судового засіданні подав через канцелярію суду заяву, просив суд долучити до справи відповідь Держкомземагенства у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області №28-411-6.6-2690/2-15 від 20.07.2015року якою було повідомлено що внаслідок пожежі, що відбулась 04.08.2008 року у приміщенні архіву управління, було знищено Державний фонд документації із землеустрою. В зв'язку з отриманим листом, позивач зазначив, що оскільки на даний момент знищена вся технічна документація із землеустрою (матеріали земельно-кадастрової інвентаризації) в м. Дніпропетровську за станом на 2008 рік, в тому числі по вул. Базова, 10, судова експертиза не може бути проведена, в зв'язку з чим просив суд розглядати справу за наявними документами. (а.с.71-72)

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову у повному обсязі, просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

21.07.2015р. в порядку ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Дніпропетровською міською радою (орендодавець - відповідач) та Українсько - Латвійське товариство з обмеженою відповідальністю та іноземними інвестиціями "БАДМ, ЛТД" (орендар-позивач) укладений договір оренди земельної ділянки від 21.09.2001р., який було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21.09.2001р. за №1313. (а.с. 12-17)

Відповідно до п. 1.1. договору, з урахуванням змін внесених додатковою угодою від 21.02.2006 року, орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне володіння і користування на умовах оренди земельну ділянку площею 0,6669 га, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, Самарський район, вул. Базова, 10, для розміщення виробничих будівель, яка зареєстрована в Державному земельному кадастрі м. Дніпропетровська за кодом :09:123:0014 згідно з планом земельної ділянки, що додається.

Підставою для надання земельної ділянки в оренду є рішення виконкому міської ради від 19.07.2001 р. № 1728 (п. 1.2. договору).

Пунктом 1.3. договору встановлено, що грошова оцінка земельної ділянки складає згідно з довідкою про грошову оцінку земельної ділянки на момент укладання цього договору: 1 245 136,51 грн.

Відповідно до п. 2.1 договору, земельна ділянка надається до 19.07.2016 р.

Пунктом 3.2. договору встановлено, що орендна плата за користування земельною ділянкою сплачується у грошовій формі у розмірі земельного податку, вноситься на розрахунковий рахунок Держказначейства за місцем податкового звіту щомісячно (до 15 числа наступного місяця) і на майбутній період вноситься на термін не більше одного календарного року.

Розмір земельного податку переглядається у разі законодавчої зміни ставок земельного податку (п. 3.3. договору).

Згідно п. 3.4. договору сума орендної плати індексується у разі збільшення ставок земельного податку за умови виплати її у повному обсязі до закінчення терміну дії договору.

Позивач звертаючись з позовом до господарського суду про зобов'язання внести зміни до договору оренди вважає, що договором оренди, укладеним між сторонами, не було визначено вартість щомісячної орендної плати земельної ділянки або формули, за якою б розраховувалась і сплачувалась орендарем щомісячна орендна плата по вул. Базова, 10, яка зареєстрована в Державному земельному кадастрі м. Дніпропетровська за кодом::09:123:0014, в зв'язку з чим неправомірно та неправильно застосовуються базова вартість одного квадратного метра землі, зональний коефіцієнт, коефіцієнт функціонального використання та сукупний локальний коефіцієнт при визначенні розміру орендної плати, що і є предметом даного спору.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав:

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним, Податковим та Цивільними кодексами України, іншими законами України та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо зазначено про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (стаття 6 Цивільного кодексу України).

Відповідно до змісту статей 759 та 762 Цивільного кодексу України законом можуть бути передбачені особливості укладання та виконання договору найму (оренди), і договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном.

Зміна умов договору оренди здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розглядається у судовому порядку (стаття 30 Закону України "Про оренду землі").

Відповідно до статті 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є:

об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки);

строк дії договору оренди;

орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату;

умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду;

умови збереження стану об'єкта оренди;

умови і строки передачі земельної ділянки орендарю;

умови повернення земельної ділянки орендодавцеві;

існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки;

визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини;

відповідальність сторін;

умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про оренду землі" розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюються з урахуванням індексу інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Згідно ст. 288 Податкового кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2011 року, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до частини першої статті 288.1. Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

За пунктами 288.2, 288.3 цього Кодексу платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

За змістом підпункту 288.5.1. Податкового кодексу України (в редакції Закону України № 1166 від 27.03.2014 року, чинній з 01.04.2014 року) та підпункту 288.5.2. цього ж Кодексу розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки та не може перевищувати для інших земельних ділянок, наданих в оренду, - 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок (підпункт 289.1. статті 289 Податкового кодексу України).

Відповідно до ч.5 ст.5 п.2 ч.1 ст. 13 Закону України „Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка використовується при визначенні розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Статтею 7 Закону України „Про плату за землю", визначено методику розрахунку ставок земельного податку.

Відповідно до ст.18 Закону України „Про оцінку земель" передбачено, що проведення нормативної грошової оцінки земель не рідше ніж один раз на 5-7 років.

Згідно із підпунктом 1. пункту 271.1 статті 271 Податкового кодексу України нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом, є базою оподаткування податком на землю.

У відсотках від нормативної грошової оцінки земельної ділянки встановлюється ставка податку за земельну ділянку, з урахуванням кратності якого визначається мінімальний та максимальний розмір річної орендної плати.

Відповідно до ст. 274 Податкового кодексу України, ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки. Ставка податку встановлюється у розмірі не більше 12 відсотків від їх нормативної грошової оцінки за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб'єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності).

Частиною п'ятою статті 5 Закону України "Про оцінку земель" передбачено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (абзац третій частини першої статі 13 Закону України "Про оцінку земель").

За змістом частини першої статті 15 Закону України "Про оцінку земель" підставою для проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до частини третьої статті 18 цього ж Закону нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України "Про землеустрій".

Згідно з частинами першою - другою статті 20 Закону України "Про оцінку земель" за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

За нормативними приписами частин першої - третьої статті 23 Закону України "Про оцінку земель" технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, затверджується районними радами. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно з пунктом 4 Положення про державне агентство земельних ресурсів України, затвердженого Указом Президента України від 08.04.2011 року № 445, витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок видає відповідно до покладених на нього завдань Держземагентство України.

Судом встановлено, що позивач вважає за необхідне внести зміни в п. 3.2. договору та викласти його в наступній редакції: "Щомісячний розмір орендної плати визначається орендарем за формулою: базова вартість одного квадратного метра землі х зональний коефіцієнт (Км2) х сукупний локальний коефіцієнт (Км3) х коефіцієнт функціонального використання (КФ) х 0,1992 га (площа ділянки), х 1%/12, з урахуванням коефіцієнту індексації, та вноситься на розрахунковий рахунок Держказначейства за місцем податкового звіту щомісячно (до 15 числа наступного місяця) і на майбутній період вноситься на термін не більше одного календарного року".

Таким чином, враховуючи викладені обставини справи та норми чинного законодавства суд вважає, що запропонована позивачем редакція пункту 3.2. договору оренди землі, суперечить чинному законодавству, оскільки підпунктами 288.5.1. та 288.5.2. Податкового кодексу України (в редакції Закону України № 1166 від 27.03.2014 року, чинній з 01.04.2014 року)передбачено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки та не може перевищувати для інших земельних ділянок, наданих в оренду, - 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на викладене, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог про внесення змін до договору оренди у запропонованій позивачем редакції, а відтак суд відмовляє в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно зі ст. 49 ГПК України судові витрати у справі покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 32, 33, 36, 43, 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскаржене протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 22.07.2015р.

Суддя Л.П. Кармазіна