ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2015 року Справа № 18/65/10
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:Панової І.Ю.,
суддів:Міщенка П.К., Погребняка В.Я.,
розглянувши касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" Ларченко Ірини Миколаївни
на ухвалу та постанову у справігосподарського суду Миколаївської області від 11.12.2014 Одеського апеляційного господарського суду від 03.02.2015 № 18/65/10 господарського суду Миколаївської області
за заявою боржникаСільськогосподарського закритого акціонерного товариства "Родіна"
провизнання банкрутом
за участю представників сторін: від Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" - Зубрицька І.М.

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 11.12.2014 у справі № 18/65/10 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства "Родіна", ліквідовано Сільськогосподарське закрите акціонерне товариство "Родіна", провадження у справі припинено, грошові вимоги кредиторів визнано погашеними на підставі п. 6 ст. 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 03.02.2015 у справі № 18/65/10 ухвалу господарського суду Миколаївської області від 11.12.2014 у справі № 18/65/10 залишено без змін, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ "Банк Форум" Соловйової Наталії Анатоліївни залишено без задоволення.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" Ларченко Ірина Миколаївна звернулась до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, просила скасувати ухвалу господарського суду Миколаївської області від 11.12.2014 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 03.02.2015 у справі № 18/65/10, направити справу на новий розгляд до господарського суду Миколаївської області, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 34, 43 ГПК України.

Переглянувши у касаційному порядку прийняті у даній справі судові акти, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, ухвалою господарського суду Миколаївської області від 13.05.2010 порушено провадження у справі про банкрутство Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства "Родіна", відкрито процедуру санації Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства "Родіна", розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Черепенко В.Г., керуючим санацією призначено керівника підприємства Соколова В.В.

Ухвалою від 09.09.2010 визнано вимоги конкурсних кредиторів Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства "Родіна" у сумі 1 315 519,77 грн.

Постановою господарського суду Миколаївської області від 20.09.2010 Сільськогосподарське закрите акціонерне товариство "Родіна" визнано банкрутом, відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором Черепенко В.Г.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 25.02.2014 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства "Родіна" станом на 21.10.2013, ухвалено ліквідувати Сільськогосподарське закрите акціонерне товариство "Родіна", провадження у справі припинено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 25.03.2014 пункти 1-7 ухвали господарського суду Миколаївської області від 25.02.2014 у справі № 18/65/10 було скасовано, справу передано на новий розгляд господарського суду Миколаївської області.

На виконання вимог постанови Одеського апеляційного господарського суду від 25.03.2014 у справі № 18/65/10, ліквідатор 06.05.2014 подав до суду першої інстанції звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства "Родіна" станом на 06.05.2014, до яких додано реєстр вимог кредиторів з відомостями про погашення вимог кредиторів.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 11.12.2014 у справі № 18/65/10 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства "Родіна" станом на 06.05.2014, ліквідовано Сільськогосподарське закрите акціонерне товариство "Родіна", провадження у справі припинено, грошові вимоги кредиторів визнано погашеними.

Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі від 11.12.2014 зі звіту ліквідатора та доданих до нього документів встановив, що згідно акту прийому - передачі активів від 26.09.2010 ліквідатором прийнято 55 одиниць основних засобів балансовою вартістю 1 691 636,99 грн.

26.09.2010 ліквідатором здійснено інвентаризацію активів Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства "Родіна", складено інвентаризаційний опис № 1 та оприбутковано активи балансовою вартістю 401 808,78 грн. (фактичною вартістю 41 231,54 грн.). На підставі інвентаризаційного опису №1 від 26.09.2010 та акту про оприбуткування активів банкрута ліквідатором сформовано ліквідаційну масу зі 137 найменувань основних засобів балансовою вартістю 2 093 445,47 грн. Відповідно до висновків незалежної експертизи ринкова вартість основних засобів банкрута становить 817 327,00 грн.

Також господарським судом встановлено, що в ході ліквідаційної процедури, за результатами позапланової перевірки відділом з питань банкрутства Головного управління юстиції у Миколаївській області діяльності ліквідатора, з ліквідаційної маси Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства "Родіна" ліквідатором було виключено гуртожиток на 100 місць та передано його до комунальної власності територіальної громади Солончаківської сільської ради, що підтверджується актом приймання - передачі об'єктів соціальної сфери у комунальну власність (крім житла) від 30.05.2012 (а/с 133-135 Т.4). Крім того, будівлю їдальні було передано ОСОБА_10 на підставі рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області у справі № 1042/55/2012 за умовами мирової угоди та за погодженням з заставодержателем майна - Державним підприємством "Державний резервний насіннєвий фонд України". Таким чином вартість ліквідаційної маси банкрута складала 429 527 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ліквідатором реалізовано майно банкрута на суму 459 527,00 грн. та укладено відповідні договори. Всього розподілу підлягало 469 758,37 грн. (від продажу майна банкрута надійшло 459 527,0 грн., 9 742,41 грн. - доплата за майно (їдальню) за умовами мирової угоди, 488,96 грн. нараховано відсотки банком).

За час проведення ліквідаційної процедури ліквідатором проведено погашення вимог кредиторів на загальну суму 351 011,22 грн. Частково у розмірі 40 225 грн. погашено вимоги 1-ї черги реєстру кредиторських вимог, як кредиторам, вимоги яких забезпечені заставою направлено кошти, отримані від продажу предмету забезпечення. У повному обсязі погашено вимоги конкурсних кредиторів 2 черги в сумі 221 831,86 грн. та 3 черги в сумі 64 454,36 грн. Частково у розмірі 500,00 грн. погашено поточні вимоги кредиторів 2 та З -ї черги реєстру кредиторських Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства "Родіна". Також, в ході ліквідаційної процедури ліквідатору відшкодовано витрати, понесені ним у процедурі ліквідації та оплачено його послуги у загальній сумі 117 746,98 грн., які було затверджено комітетом кредиторів.

У результаті проведення ліквідаційної процедури залишились непогашеними вимоги кредиторів на загальну суму 1 353 006,08 грн., з яких: вимоги конкурсних кредиторів - 989 057,82 грн., вимоги поточних кредиторів - 363 948,26 грн.

Крім того, господарським судом в оскаржуваній ухвалі встановлено, що подальше погашення грошових вимог кредиторів не відбувалось з причини відсутності у банкрута будь-якого майна, що підтверджується довідкою РВ Фонду державного майна по Миколаївській області №14-18-01008 від 03.06.2013 про відсутність об'єктів державної власності на балансі банкрута; інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо суб'єкта від 22.10.2013 № 11338741 про відсутність у реєстрі відомостей про зареєстровані за банкрутом право власності, інші речові права, а також іпотеки та обтяження; довідкою Департаменту льотної придатності Державної авіаційної служби України №20.01.19-8415 від 19.07.2013 про відсутність зареєстрованих за банкрутом повітряних суден; довідкою Міністерства доходів і зборів України №3880/4-99-99-18-06-0512 від 25.08.2013 що підприємство не перебуває на обліку як суб'єкт зовнішньоекономічної діяльності; відміткою Територіального управління Держгірпромнагляду у Миколаївській області станом на 16.10.2012 щодо відсутності зареєстрованих за банкрутом технологічних транспортних засобів та іншого обладнання; відбитком штампу Відділу технічного нагляду Державної інспекції сільського господарства у Миколаївській області Управління технічного нагляду, ОП та ПБ станом на 16.09.2013 про відсутність зареєстрованої за банкрутом сільськогосподарської техніки та транспортних засобів; довідкою ВРЕВ УДАІ УМВС України з обслуговування м. Очаків, Очаківського, Березанського та Миколаївського районів №1037 від 05.10.2012 про відсутність зареєстрованих за Сільськогосподарським закритим акціонерним товариством "Родіна" транспортних засобів; листом УДАІ УМВС України в Миколаївській області № 9/2-3403 від 10.10.2012 щодо відсутності зареєстрованих транспортних засобів за банкрутом; довідкою відділу Держкомзему у Очаківському районі Миколаївської області №1152/01-11 від 31.05.2010 щодо орендованих земельних ділянок; довідкою Капітана Миколаївського морського торговельного порту №КП-26/095-13 від 21.06.2013 про відсутність у Державному судновому реєстрі України та у Судновій книзі України зареєстрованих за банкрутом маломірних річкових суден та плавзасобів.

Також, судом першої інстанції встановлено, що на виконання приписів постанови Одеського апеляційного господарського суду від 25.03.2014р, ліквідатором направлено запити до адміністраторів бази даних "Зерно" та Єдиного державного реєстру тварин, а саме : запити за вихідними №02-01/329, №02-01/330, №02-01/332 від 18.04.2014, та у відповідь на направлені ліквідатором запити отримано відповіді: Управління ветмедицини в Очаківському районі Миколаївської області за вихідним №01-19/334 від 25.04.2014 про здійснення ідентифікації і реєстрації тварин у фізичних осіб з 2012 року; Державного підприємства "Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин" за вихідним №330/8-ЮР про те, що ідентифікація і реєстрація тварин господарством СГЗАТ "Родіна" протягом 2010-2014 років не проводилась; Державного підприємства "Держреєстри України" за вихідним № 93 від 23 квітня 2014 року про відсутність інформації про зерно, яке належить СГЗАТ "Родіна".

Згідно довідки Очаківської ОДПІ від 04.10.2012 господарським судом встановлено, що у Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства "Родіна" обліковувалось 9 відкритих рахунків у різних установах банків, а саме: 0244 в ГУ ДКУ у Миколаївській області; 0244 в ГУ ДКУ у Миколаївській області; 0244 в ГУ ДКУ у Миколаївській області; 3197 в ПАТ Промінвестбанк; 3198 в ПАТ Промінвестбанк; 1305 в ПАТ "Кредитпромбанк" м. Херсон; 0983 в ПАТ Промінвестбанк; 2701 в АТ "Сведбанк"; 8549 в ПАТ "Банк Форум".

Ліквідатором направлено звернення до установ банків із заявами про закриття рахунків: ГУ ДКУ у Миколаївській області - лист №1141 від 07.11.2012; ПАТ "Кредитпромбанк" м. Херсон - лист №1138 від 07.11.2012; ПАТ "Банк Форум" Київська дирекція - лист №1139 від 07.11.2012; АТ "Сведбанк" м. Київ - лист № 1143 від 07.11.2012; ПАТ "Промінвестбанк" - подано заяву про закриття рахунків від 08.01.2013

16.11.2012 ГУ Державної казначейської служби України надало ліквідатору лист №15-08/2/448-9904, яким повідомили що рахунки Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства "Родіна" №№0244, 0244, 0244 закрито 17.11.2006, 06.02.2007, 01.02.2007.

Інші рахунки в установах банків було зобов'язано закрити у відповідності до пункту 8 ухвали господарського суду Миколаївської області від 25.02.2014, зокрема зобов'язано: - ПАТ "Промінветсбанк" закрити розрахункові рахунки Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства "Родіна" () № 3197, № 3198 та № 0983. Залишок коштів спрямувати на закриття рахунку. Докази закриття рахунків надати до суду; - ПАТ Сведбак" закрити розрахунковий рахунок Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства "Родіна" () № 2701. Докази закриття рахунків надати до суду; - Херсонську філію ПАТ "Кредитпромбанк" закрити розрахунковий рахунок Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства "Родіна" () № 1305 . Докази закриття рахунків надати до суду; - ПАТ "Банк Форум" закрити розрахунковий рахунок Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства "Родіна" () № 8549 . Докази закриття рахунків надати до суду.

Також, судом першої інстанції встановлено, що Сільськогосподарське закрите акціонерне товариство "Родіна" не є засновником інших юридичних осіб, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців серії АБ № 069796.

Судом першої інстанції встановлено, що у витязі з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 42282843 від 24.10.2013 міститься запис про заставу рухомого майна - трактор Т-150К 2001 року випуску, а з письмових пояснень ліквідатора від 25.02.2014 судом встановлено, що трактор було реалізовано за ціною 10 000,0 грн., грошові кошти у сумі 9 000,00 грн. (відраховано витрати на експертизу та зберігання) було перераховано ПАТ "Банк Форум" згідно платіжного доручення № 6 від 16.06.2011 як заставодержателю рухомого майна.

Також господарським судом в оскаржуваній ухвалі встановлено, що Південне територіальне управління Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку листом від 08.11.2013 № 07/04/3025 повідомило ліквідатора про неможливість надання інформації про те, чи є Сільськогосподарське закрите акціонерне товариство "Родіна" власником акцій емітентів, оскільки реєстр прав власності на цінні папери ведеться депозитарними установами. Ліквідатор у свою чергу 20.02.2014 надала господарському суду письмові пояснення з яких вбачається, що відповідно до Статуту банкрута, бухгалтерського балансу та фінансової звітності, підприємство не є засновником або учасником інших підприємств, не брало участь в емісії акції, не мало на балансі акцій інших підприємств.

Державна служба інтелектуальної власності України листом від 21.11.2013 повідомила ліквідатора, що до повноважень служби не входить пошук інформації щодо наявності у об'єктів інтелектуальної власності у будь-яких осіб, інформація у вільному доступі на сайті http://sips.gov.ua/ua/systems.html. Ліквідатор здійснив запити на вказаному сайті та отримав інформацію про відсутність у базах даних відомостей про право власності на об'єкти інтелектуальної власності у Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства "Родіна".

Враховуючи зазначене, проаналізувавши наданий ліквідатором звіт та ліквідаційний баланс банкрута, який, як встановлено судом першої інстанції, свідчать про відсутність у банкрута основних і оборотних засобів для ведення господарської діяльності, погашення заборгованості та можливості оздоровлення платоспроможності боржника, оскільки у банкрута відсутнє будь-яке майно, господарський суд в оскаржуваній ухвалі від 11.12.2014, керуючись вимогами ст.ст. 32, 40 Закону про банкрутство, дійшов висновку про можливість затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства "Родіна".

Не погодившись із винесеною судом першої інстанції ухвалою від 11.12.2014, ПАТ "Банк Форум" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ "Банк Форум" Соловйової Наталії Анатоліївни звернулось із апеляційною скаргою до Одеського апеляційного господарського суду.

Суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові від 03.02.2015 погодився із висновками суду першої інстанції про можливість затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута - Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства "Родіна".

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначила, що в процесі ліквідаційної процедури банкрута господарським судом Миколаївської області розглянуто клопотання ПАТ "Банк Форум" про з'ясування статусу нерухомого майна СЗАТ "Родіна", що знаходиться по вул. Очаківській, 23 у с. Солончаки Очаківського району Миколаївської області, та включення його до ліквідаційної маси. У задоволенні вказаного клопотання ухвалою суду від 17.05.2012 відмовлено, оскільки в матеріалах справи наявні свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 04.07.2006 серія ЯЯЯ №961071 та Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.07.2006 серія ССА №085340, які свідчать, що за зазначеною вище адресою знаходиться гуртожиток на 100 місць, загальною площею 1921,7 кв.м., який належить СЗАТ "Родіна" на підставі свідоцтва, виданого Солончаківською сільською радою, згідно із рішенням від 30.05.2006 № 20.

Враховуючи приписи ст. 26 Закону про банкрутство, якою зокрема передбачено, що об'єкти житлового фонду, у т.ч. гуртожитки, дитячі дошкільні заклади та об'єкти комунальної інфраструктури у разі банкрутства підприємства, передаються до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що підстави для включення вказаної житлової будівлі до ліквідаційної маси банкрута відсутні.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що вказану житлову будівлю слід перевести в нежитлову нерухомість у зв'язку з тим, що в гуртожитку відсутні громадяни, які на законних підставах зареєстровані за місцем проживання, судом апеляційної інстанції до уваги не прийнято, оскільки вони суперечать вказаним вище приписам Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції зазначила, що доводи банку щодо неправомірності дій ліквідатора про передачу гуртожитку органу місцевого самоврядування досліджено та відхилено судом першої інстанції в ухвалі від 11.12.2014, якою відмовлено в задоволенні скарги ПАТ "Банк Форум" на дії (бездіяльність) ліквідатора, яка набрала законної сили та не оскаржена у встановленому порядку.

Що стосується доводів апеляційної скарги про необґрунтованість врахування судом першої інстанції відповіді Південного територіального Управління національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, суд апеляційної інстанції зазначив, що вказана відповідь від 08.11.2013 №07/07/3025 свідчить про відсутність інформації про право власності СЗАТ "Родіна" на цінні папери інших емітентів. При цьому, судом другої інстанції зазначено, що згідно ч. 2 ст. 7 Закону України "Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні" Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку діє відповідно до покладених на неї завдань. Банком не враховано, що облік прав власності на цінні папери конкретного власники ведеться виключно депозитарними установами, що передбачено ст. 6 Закону України "Про депозитарну систему України". Крім того, емітент іменних цінних паперів зобов'язаний укласти з визначеною ним особою договір про надання реєстру власників, що в даному випадку стосується випуску цінних паперів, саме СЗАТ "Родіна".

Щодо доводів ПАТ "Банк Форум" про відсутність в матеріалах справи виписок по банківських рахунках боржника, з яких, на думку банку, можливо встановити наявність дебіторської заборгованості банкрута, а також, відповідних запитів щодо власності СЗАТ "Родіна" не електричні, газові та теплові мережі, кабельної каналізації електрозв'язку, відповідного обладнання, суд апеляційної інстанції зазначив, що дані доводи було розглянуто господарським судом та відхилено в ухвалі господарського суду від 11.12.2014, якою відмовлено в задоволенні скарги ПАТ "Банк Форум" на дії (бездіяльність) ліквідатора, яка набрала чинності та не оскаржена у встановленому законом порядку.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що ухвала суду першої інстанції про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу, та постанова суду апеляційної інстанції, прийняті з порушенням вимог ст. 43 ГПК України, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Згідно ст. 4-1 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Колегія суддів касаційної інстанції вважає, що рішення у справі про банкрутство, що є актом правосуддя, повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Відповідно до вимог статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону до 19.01.2013, ліквідація - припинення діяльності суб'єкта підприємницької діяльності, визнаного господарським судом банкрутом, з метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів шляхом продажу його майна;

ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення визнаних судом вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

Згідно частини 1 статті 25 вказаного Закону, ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема, приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно з законодавством; аналізує фінансове становище банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення дебіторської заборгованості банкруту; з підстав, передбачених частиною десятою статті 17 цього Закону, подає до господарського суду заяви про визнання недійсними угод боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовується на задоволення вимог кредиторів, у порядку, встановленому цією статтею. Вимоги, не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними.

Згідно ч. 1 ст. 32 вказаного Закону, після завершення усіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс, до якого додаються:

показники виявленої ліквідаційної маси (дані її інвентаризації);

відомості про реалізацію об'єктів ліквідаційної маси з посиланням на укладені договори купівлі-продажу; копії договорів купівлі-продажу та акти приймання - передачі майна;

реєстр вимог кредиторів з даними про розміри погашених вимог кредиторів;

документи, які підтверджують погашення вимог кредиторів.

Господарський суд після заслуховування звіту ліквідатора та думки членів комітету кредиторів або окремих кредиторів виносить ухвалу про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", якщо за результатами ліквідаційного балансу після задоволення вимог кредиторів не залишилося майна, господарський суд виносить ухвалу про ліквідацію юридичної особи - банкрута.

Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що виходячи із вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ухвала суду про затвердження звіту ліквідатора і ліквідаційного балансу є за своєю правовою природою судовим рішенням, яке підсумовує хід ліквідаційної процедури, в якому необхідно повно відобразити обставини, що мають значення для даної справи.

Затверджуючи звіт ліквідатора, господарський суд повинен дати оцінку належності проведення ліквідатором всієї ліквідаційної процедури, дотримання ним черговості задоволення вимог кредиторів, відповідності законодавству про банкрутство всіх обов'язкових додатків до звіту ліквідатора, зокрема, оцінити повноту пошуку, виявлення майнових активів банкрута, для включення їх в ліквідаційну масу, дати оцінку діям ліквідатора щодо пошуку, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб, надати оцінку повноті реалізації ліквідатором активів боржника, а також з'ясувати чи здійснювались ліквідатором заходи для виявлення та повернення дебіторської заборгованості банкрута. Висновки суду про встановлені обставини і їх правові наслідки повинні бути вичерпними, відповідати дійсності та підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Враховуючи вимоги ст.ст. 25, 32 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що розглядаючи ліквідаційний баланс та звіт ліквідатора, в судовому засіданні господарський суд перевіряє обґрунтованість, правомірність та повноту дій ліквідатора, а також, достовірність змісту ліквідаційного балансу.

Суд касаційної інстанції вважає, що звіт та ліквідаційний баланс, як підсумковий документ, що подається ліквідатором господарському суду в зв'язку з закінченням ліквідаційної процедури, не може бути затверджений господарським судом у відсутності доказів аналізу ліквідатором первісної бухгалтерської документації боржника, а також, у відсутності аналізу судом дій ліквідатора щодо виявлення майна банкрута що підлягає включенню до ліквідаційної маси, а також, його дій щодо пошуку нерухомого, рухомого майна банкрута і дебіторської заборгованості.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 06.05.2014 ліквідатор Черепенко В.Г. подав до суду першої інстанції звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства "Родіна" станом на 06.05.2014, до яких додано реєстр вимог кредиторів з відомостями про погашення вимог кредиторів.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Колегія суддів касаційної інстанції вважає, що рішення з господарського спору, в тому числі і у справі про банкрутство, повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарські суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом.

Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог статті 4-2 ГПК щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В даному випадку, колегія суддів Вищого господарського суду України висновки судів попередніх інстанцій про наявність правових підстав для затвердження звіту ліквідатора, ліквідаційного балансу банкрута, а також, припинення банкрута, як юридичної особи, та припинення провадження у справі про банкрутство вважає безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 9 ст. 7 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", при проведенні процедур банкрутства інтереси всіх кредиторів представляє комітет кредиторів, створений відповідно до цього Закону.

Згідно ч. ч. 8, 9 ст. 16 вказаного Закону, до компетенції комітету кредиторів належить прийняття рішення про: вибори голови комітету; скликання зборів кредиторів; підготовку та укладення мирової угоди; внесення пропозицій господарському суду щодо продовження або скорочення строку процедур розпорядження майном боржника чи санації боржника; звернення до господарського суду з клопотанням про відкриття процедури санації, визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, припинення повноважень арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) та про призначення нового арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), надання згоди на укладення арбітражним керуючим значних угод боржника чи угод боржника, щодо яких є заінтересованість; інші питання, передбачені цим Законом.

Рішення зборів (комітету) кредиторів вважається прийнятим більшістю голосів кредиторів, якщо за нього проголосували присутні на зборах (комітеті) кредитори, кількість голосів яких визначається відповідно до частини четвертої цієї статті.

Суд касаційної інстанції зазначає, що з моменту утворення комітету кредиторів саме він, а не окремі кредитори, вважається стороною у справі про банкрутство. Суд повинен давати оцінку рішенням комітету кредиторів та враховувати їх резолюції у прийнятті судових актів у справі, якщо такі рішення відповідають приписам чинного законодавства.

Відповідно до вимог ч. 11 ст. 30 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції до 19.01.2013, ліквідатор не рідше одного разу на місяць надає комітету кредиторів звіт про свою діяльність, інформацію про фінансове становище і майно боржника на день відкриття ліквідаційної процедури та при проведенні ліквідаційної процедури, використання коштів боржника, а також іншу інформацію на вимогу комітету кредиторів.

Колегія суддів касаційної інстанції вважає, що необхідність подання ліквідатором звіту та ліквідаційного балансу, які є заключними документами, що підсумовують хід ліквідаційної процедури, на розгляд комітету кредиторів випливає із вимог ст.ст. 16, 25, ч. 11 ст. 30 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що в порушення вимог ст. 43 ГПК України та принципу всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, судами попередніх інстанцій в тексті ухвали про затвердження звіту ліквідатора та постанови суду апеляційної інстанції не встановлено чи подавав ліквідатор свій звіт та ліквідаційний баланс банкрута станом на 06.05.2014 на розгляд комітету кредиторів та чи приймав останній із цього питання відповідне рішення, та якими документами це підтверджується.

Судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі від 11.12.2014 встановлено, що 26.09.2010 ліквідатором здійснено інвентаризацію активів Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства "Родіна", складено інвентаризаційний опис № 1 та оприбутковано активи балансовою вартістю 401 808,78 грн. (фактичною вартістю 41 231,54 грн.). На підставі інвентаризаційного опису №1 від 26.09.2010 та акту про оприбуткування активів банкрута ліквідатором сформовано ліквідаційну масу зі 137 найменувань основних засобів балансовою вартістю 2 093 445,47 грн. Відповідно до висновків незалежної експертизи ринкова вартість основних засобів банкрута становить 817 327,00 грн.

Господарським судом встановлено, що ліквідатором реалізовано майно банкрута на суму 459 527,00 грн. та укладено відповідні договори. Всього розподілу підлягало 469 758,37 грн. (від продажу майна банкрута надійшло 459 527,0 грн., 9 742,41 грн. - доплата за майно (їдальню) за умовами мирової угоди, 488,96 грн. нараховано відсотки банком).

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Проте, судом першої інстанції, в порушення вимог ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України, в оскаржуваній ухвалі від 11.12.2014 не зазначено яке саме майно банкрута було реалізовано та якими первісними належними та допустимими документами підтверджується реалізація майна банкрута, а також, якими первісними документами підтверджено розрахунки із кредиторами боржника, як цього вимагає ч. 1 ст. 32 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", із зазначенням реквізитів даних документів та їх змісту, що свідчить про неповноту дослідження судом першої інстанції матеріалів звіту ліквідатора, на що суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові від 03.02.2015, в порушення вимог ст.ст. 99, 101 ГПК України, уваги не звернув та неповноту розгляду судом першої інстанції матеріалів звіту ліквідатора не усунув.

Також, господарським судом в оскаржуваній ухвалі від 11.12.2014 про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу встановлено, що за час проведення ліквідаційної процедури ліквідатором проведено погашення вимог кредиторів на загальну суму 351 011,22 грн. Частково у розмірі 40 225 грн. погашено вимоги 1-ї черги реєстру кредиторських вимог, як кредиторам, вимоги яких забезпечені заставою направлено кошти, отримані від продажу предмету забезпечення. У повному обсязі погашено вимоги конкурсних кредиторів 2 черги в сумі 221 831,86 грн. та 3 черги в сумі 64 454,36 грн. Частково у розмірі 500,00 грн. погашено поточні вимоги кредиторів 2 та З -ї черги реєстру кредиторських Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства "Родіна". Також, в ході ліквідаційної процедури ліквідатору відшкодовано витрати, понесені ним у процедурі ліквідації та оплачено його послуги у загальній сумі 117 746,98 грн., які було затверджено комітетом кредиторів.

У результаті проведення ліквідаційної процедури залишились непогашеними вимоги кредиторів на загальну суму 1 353 006,08 грн., з яких: вимоги конкурсних кредиторів - 989 057,82 грн., вимоги поточних кредиторів - 363 948,26 грн.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що подальше погашення грошових вимог кредиторів не відбувалося з причини відсутності у банкрута будь-якого майна, що підтверджується довідкою РВ Фонду державного майна по Миколаївській області №14-18-01008 від 03.06.2013 про відсутність об'єктів державної власності на балансі банкрута; інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо суб'єкта від 22.10.2013 № 11338741 про відсутність у реєстрі відомостей про зареєстровані за банкрутом права власності, інші речові праві, а також іпотеки та обтяження; довідкою Департаменту льотної придатності Державної авіаційної служби України №20.01.19-8415 від 19.07.2013 про відсутність зареєстрованих за банкрутом повітряних суден; довідкою Міністерства доходів і зборів України №3880/4-99-99-18-06-0512 від 25.08.2013 що підприємство не перебуває на обліку як суб'єкт зовнішньоекономічної діяльності; відміткою Територіального управління Держгірпромнагляду у Миколаївській області станом на 16.10.2012 щодо відсутності зареєстрованих за банкрутом технологічних транспортних засобів та іншого обладнання; відбитком штампу Відділу технічного нагляду Державної інспекції сільського господарства у Миколаївській області Управління технічного нагляду, ОП та ПБ станом на 16.09.2013 про відсутність зареєстрованої за банкрутом сільськогосподарської техніки та транспортних засобів; довідкою ВРЕВ УДАІ УМВС України з обслуговування м. Очаків, Очаківського, Березанського та Миколаївського районів №1037 від 05.10.2012 про відсутність зареєстрованих за Сільськогосподарським закритим акціонерним товариством "Родіна" транспортних засобів; листом УДАІ УМВС України в Миколаївській області № 9/2-3403 від 10.10.2012 щодо відсутності зареєстрованих транспортних засобів за банкрутом; довідкою відділу Держкомзему у Очаківському районі Миколаївської області №1152/01-11 від 31.05.2010 щодо орендованих земельних ділянок; довідкою Капітана Миколаївського морського торговельного порту №КП-26/095-13 від 21.06.2013 про відсутність у Державному судновому реєстрі України та у Судновій книзі України зареєстрованих за банкрутом маломірних річкових суден та плавзасобів.

Колегія суддів касаційної інстанції вважає, що в порушення вимог ст.ст. 43, 84 ГПК України, господарським судом не зазначено в мотивувальній та резолютивній частинах ухвали вимоги яких кредиторів та на яку суму господарським судом визнано погашеними у зв'язку із відсутністю майна та коштів банкрута, чим порушено в цій частині майнові інтереси конкретних добросовісних кредиторів, вимоги яких погашені за недостатністю майна банкрута.

Також, господарським судом встановлено, що на виконання приписів постанови Одеського апеляційного господарського суду від 25.03.2014, ліквідатором направлено запити до адміністраторів бази даних "Зерно" та Єдиного державного реєстру тварин, а саме : запити за вихідними №02-01/329, №02-01/330, №02-01/332 від 18.04.2014, та у відповідь на направлені ліквідатором запити отримано відповіді: Управління ветмедицини в Очаківському районі Миколаївської області за вихідним №01-19/334 від 25.04.2014 про здійснення ідентифікації і реєстрації тварин у фізичних осіб з 2012 року; Державного підприємства "Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин" за вихідним №330/8-ЮР про те, що ідентифікація і реєстрація тварин господарством СГЗАТ "Родіна" протягом 2010-2014 років не проводилась; Державного підприємства "Держреєстри України" за вихідним №93 від 23 квітня 2014 року про відсутність інформації про зерно, яке належить СГЗАТ "Родіна".

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що в процедурах банкрутства відповідальність арбітражного керуючого, в даному випадку - ліквідатора, носить індивідуальний характер, виходячи із вимог ст.ст. 1, 3-1, 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ліквідатор є особою, яка отримує винагороду за здійснення ліквідаційної процедури і з дня свого призначення, в силу Закону, повинен особисто вжити всіх заходів для проведення ефективної процедури банкрутства.

В даному випадку, слушними є доводи касаційної скарги ПАТ "Банк Форум", що судом першої інстанцій, в порушення вимог ст. 43 ГПК України, не встановлено на підставі належних та допустимих доказів загальний розмір дебіторської заборгованості підприємства банкрута.

Суд касаційної інстанції вважає, що в порушення вимог ст. 43 ГПК України, місцевим господарським судом в тексті ухвали про затвердження ліквідаційного балансу не надано належної правової оцінки обставинам, чи вказував в звіті та ліквідаційному балансі ліквідатор взагалі про наявність чи відсутність дебіторської заборгованості банкруту, її розмір та підстави виникнення, а також, про динаміку змін всієї дебіторської заборгованості, не з'ясовано в тексті ухвали, в порушення вимог ст. 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", які заходи взагалі вчинялись ліквідатором Черепенко В.Г. для пошуку, виявлення та повернення дебіторської заборгованості банкрута та його майна, що знаходиться у третіх осіб.

Суд апеляційної інстанції, в порушення вимог ст.ст. 99, 101 ГПК України, справу по суті повторно не розглянув та вказаних недоліків розгляду судом першої інстанції звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута не усунув.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 30 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ліквідатор зобов'язаний використовувати при проведенні ліквідаційної процедури тільки один рахунок боржника в банківській установі. Інші рахунки, виявлені при проведенні ліквідаційної процедури, підлягають закриттю ліквідатором. Залишки коштів на цих рахунках перераховуються на основний рахунок боржника.

Згідно довідки Очаківської ОДПІ від 04.10.2012 господарським судом встановлено, що у Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства "Родіна" обліковувалось 9 відкритих рахунків у різних установах банків, а саме: 0244 в ГУ ДКУ у Миколаївській області; 0244 в ГУ ДКУ у Миколаївській області; 0244 в ГУ ДКУ у Миколаївській області; 3197 в ПАТ Промінвестбанк; 3198 в ПАТ Промінвестбанк; 1305 в ПАТ "Кредитпромбанк" м. Херсон; 0983 в ПАТ Промінвестбанк; 2701 в АТ "Сведбанк"; 8549 в ПАТ "Банк Форум".

Ліквідатором направлено звернення до установ банків із заявами про закриття рахунків: ГУ ДКУ у Миколаївській області - лист №1141 від 07.11.2012; ПАТ "Кредитпромбанк" м. Херсон - лист №1138 від 07.11.2012; ПАТ "Банк Форум" Київська дирекція - лист №1139 від 07.11.2012; АТ "Сведбанк" м. Київ - лист № 1143 від 07.11.2012; ПАТ "Промінвестбанк" - подано заяву про закриття рахунків від 08.01.2013

16.11.2012 ГУ Державної казначейської служби України надало ліквідатору лист №15-08/2/448-9904, яким повідомили що рахунки Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства "Родіна" №№0244, 0244, 0244 закрито 17.11.2006, 06.02.2007, 01.02.2007.

Інші рахунки в установах банків було зобов'язано закрити у відповідності до пункту 8 ухвали господарського суду Миколаївської області від 25.02.2014, зокрема зобов'язано: - ПАТ "Промінветсбанк" закрити розрахункові рахунки Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства "Родіна" () № 3197, № 3198 та № 0983. Залишок коштів спрямувати на закриття рахунку. Докази закриття рахунків надати до суду; - ПАТ Сведбак" закрити розрахунковий рахунок Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства "Родіна" () № 2701. Докази закриття рахунків надати до суду; - Херсонську філію ПАТ "Кредитпромбанк" закрити розрахунковий рахунок Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства "Родіна" () № 1305 . Докази закриття рахунків надати до суду; - ПАТ "Банк Форум" закрити розрахунковий рахунок Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства "Родіна" () № 8549 . Докази закриття рахунків надати до суду.

Проте, судом першої інстанції в тексті оскаржуваної ухвали про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу, ліквідацію підприємства як юридичної особи та припинення провадження у справі, в порушення вимог ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України, не зазначено, чи містять матеріали справи належні та допустимі докази, які підтверджують закриття банківських рахунків банкрута, що за ним обліковувались, станом на момент подання ліквідатором до господарського суду звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи та встановлено в оскаржуваній ухвалі від 11.12.2014 судом першої інстанції, суд апеляційної інстанції в постанові від 25.03.2014, скасовуючи пункти 1-7 ухвали суду першої інстанції від 25.02.2014 про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута станом на 21.10.2013, встановив, що ліквідатор СЗАТ "Родіна" не вжив усіх заходів, спрямованих на пошук належних СЗАТ "Родіна" нематеріальних активів, зерна та сільськогосподарських тварин.

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, які в разі банкрутства підприємства передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

Щодо доводів заявника апеляційної та касаційної скарг - ПАТ "Банк Форум" про необхідність вчинення ліквідатором заходів щодо зміни цільового призначення нерухомого майна (гуртожиток на 100 місць), що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Солончаки, вул. Очаківська, буд. 23, з'ясування статусу даного майна та включення його до ліквідаційної маси банкрута, суд касаційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі від 11.12.2014 про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута правомірно встановлено, що в ході ліквідаційної процедури, за результатами позапланової перевірки відділом з питань банкрутства Головного управління юстиції у Миколаївській області діяльності ліквідатора, з ліквідаційної маси Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства "Родіна" ліквідатором було виключено гуртожиток на 100 місць та передано його до комунальної власності територіальної громади Солончаківської сільської ради, що, як вбачається із матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, підтверджується актом приймання - передачі об'єктів соціальної сфери у комунальну власність (крім житла) від 30.05.2012 (а/с 133-135 Т.4)

Суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові від 03.02.2015 встановив, що в процесі ліквідаційної процедури банкрута господарським судом Миколаївської області розглянуто клопотання ПАТ "Банк Форум" про з'ясування статусу нерухомого майна СЗАТ "Родіна", що знаходиться по вул. Очаківській, 23 у с. Солончаки Очаківського району Миколаївської області, та включення його до ліквідаційної маси. У задоволенні вказаного клопотання ухвалою суду від 17.05.2012 відмовлено, оскільки в матеріалах справи наявні свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 04.07.2006 серія ЯЯЯ № 961071 та Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.07.2006 серія ССА № 085340, які свідчать, що за зазначеною вище адресою знаходиться гуртожиток на 100 місць, загальною площею 1921,7 кв.м., який належить СЗАТ "Родіна" на підставі свідоцтва, виданого Солончаківською сільською радою, згідно із рішенням від 30.05.2006 № 20.

Колегія суддів апеляційної інстанції дійшла правомірного висновку, що підстави для включення вказаної житлової будівлі до ліквідаційної маси банкрута відсутні.

Щодо доводів заявника апеляційної та касаційної скарг про те, що вказану житлову будівлю слід перевести в нежитлову нерухомість у зв'язку з тим, що в гуртожитку відсутні громадяни, які на законних підставах зареєстровані за місцем проживання, судом апеляційної інстанції правомірно не прийнято до уваги, оскільки вони суперечать приписам ч. 1 ст. 26 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Крім того, суд апеляційної інстанції в тексті оскаржуваної ухвали зазначив, що доводи банку щодо неправомірності дій ліквідатора про передачу гуртожитку органу місцевого самоврядування досліджено та відхилено судом першої інстанції в ухвалі від 11.12.2014, якою відмовлено в задоволенні скарги ПАТ "Банк Форум" на дії (бездіяльність) ліквідатора, яка набрала законної сили та не оскаржена у встановленому порядку.

Разом з тим, як місцевий, так і апеляційний господарські суди припустились порушень приписів ч. 1 ст. 43 ГПК України стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі при затвердженні звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута всіх обставин справи в їх сукупності, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 11110 ГПК України є підставою для скасування судового рішення у справі.

Суд касаційної інстанції, відповідно до ч. 2 ст. 1117 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції від 11.12.2014 про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу та постанова суду апеляційної інстанції від 03.02.2015 у справі № 18/65/10 підлягають скасуванню, а справа № 18/65/10 - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" Ларченко Ірини Миколаївни задовольнити.

Ухвалу господарського суду Миколаївської області від 11.12.2014 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 03.02.2015 у справі № 18/65/10 скасувати. Справу № 18/65/10 передати на новий розгляд до господарського суду Миколаївської області.

Головуючий І.Ю. Панова

Судді П.К. Міщенко

В.Я. Погребняк