номер провадження справи 12/36/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2015 Справа № 908/1115/15-г

Суддя Господарського суду Запорізької області Смірнов О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Ільїної Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу № 908/1115/15-г

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Захист ЛТД", м. Запоріжжя

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь", м. Краматорськ

про стягнення 318814, 32 грн.

за участю представників:

від позивача - Вакуленко Д.О., довіреність № 02/15-2266 від 23.02.15р.

від відповідача - не з'явився

З метою усунення суперечностей у доводах та доказах сторін, у судовому засіданні з 07.04.15р. по 14.04.15р., згідно вимог ст. 77 ГПК України було оголошено перерву, без винесення процесуального документа суду, за наслідком якого було складено протокол відповідно до вимог ст. 811 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Захист ЛТД" звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" про стягнення боргу в сумі 196236, 15 грн., пені в сумі 6824, 12 грн., трьох процентів річних в сумі 735, 67 грн., інфляційних в сумі 6224, 26 грн. за договором поставки № 15/574 від 03.06.14 р.

16 березня 2015 року, в порядку ст. 22 ГПК України, до суду надійшла заява позивача про збільшення розміру позовних вимог, яка мотивована збільшенням строку прострочення сплати боргу. Відтак позивач просить суд стягнути з відповідача борг в сумі 196236, 15 грн., пеню в сумі 15002,02 грн., три проценти річних в сумі 1228, 92 грн. та інфляційні в сумі 17861,16 грн.

Ухвалою Господарського суду запорізької області від 14.04.15р. провадження у справі № 908/1115/15-г було зупинено до розгляду пов'язаної з нею справи № 908/2092/15-г.

Відповідно до ухвали Господарського суду Запорізької області від 28.05.15р., оскільки обставини, що зумовили зупинення провадження у справі № 908/1115/15-г усунені, а саме рішенням Господарського суду Запорізької області від 13.05.15 р. у справі № 908/2092/15-г, в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Еенергомашспецсталь" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Захист ЛТД" про визнання договору поставки недійсним відмовлено, провадження у справі № 908/1115/15-г було поновлено.

Представник позивача в судовому засіданні 18.06.15. наголосив що права його підприємства порушено та наполягав на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, правом не подання відзиву не скористався. Однак на адресу суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи № 908/1115/15-г до розгляду апеляційної скарги ПАТ «Енергомашспецсталь» на рішення суду від 13.05.15р. по справі № 908/2092/15- г. Так, 2 розглянувши подане відповідачем клопотання та мотиви його подання суд дійшов висновку, що воно не підлягає задоволенню з огляду на обмеженість строків розгляду даної справи відповідно до приписів ст. 69 ГПК України, а також у зв'язку зі спливом строку розгляду даної справи 22.06.2015 року.

При цьому судом враховано, що чисельними рішеннями Європейського суду з прав людини у справах проти України визнано порушення пункту 1 статті 6 "Право на справедливий розсуд" Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що, зокрема, полягало у тому, що національними судами не забезпечено розгляд справи заявника в "розумний строк" через затримки у провадженні, в основному з вини судів першої інстанції.

Разом з тим, пунктом 9.1.2. Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування ГПК України" передбачає, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав ї охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В подальшому до суду надійшло клопотання позивача, в порядку ст. 22 ГПК України, відповідно до якого він збільшує розмір позовних вимог у зв'язку із збільшенням строку прострочення боргу, та просить суд стягнути з відповідача борг в сумі 196236, 15 грн., пеню в сумі 41532, 27 грн., три проценти річних в сумі 2732, 35 грн., інфляційні в сумі 78313, 55 грн.

Судом прийнято до уваги, що під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог (частина друга статті 22 ГПК України) слід розуміти збільшення або зменшення суми позову за тією ж вимогою, яку було заявлено у позовній заяві. Під збільшенням чи зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну кількісних показників, в яких виражається позовна вимога.

З огляду на викладене, фактично відбулося збільшення розміру позовних вимог та формування нової ціни позову, в розумінні п. п. 3.10, 3.11. Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (із змінами та доповненнями). Таким чином, має місце нова ціна позову, заявлена позивачем в заяві про збільшення позовних вимог, з якої спір вирішується судом по суті.

Неприбуття у судове засідання 18.06.15р. представника відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, не перешкоджає розгляду спору по суті згідно вимог ст. 75 ГПК України, оскільки до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, тому суд дійшов висновку, що справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи позивача, позицію відповідача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 03.06.14р. року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Захист ЛТД", далі Постачальник, та Публічним акціонерним товариством "Енергомашспецсталь", далі Покупець, був укладений Договір поставки № 15/574, далі Договір.

Відповідно до пункту 1.1. Договору Постачальник в порядку та на умовах, визначених Договором, передає у власність Покупця, а покупець приймає та оплачує товар (продукцію), загальна кількість, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна ціна, виробник якого визначена сторонами у специфікаціях, які є невід'ємною частиною Договору.

Відповідно до п. п. 2.1., 2.2 ціна продукції вказується в Специфікаціях, які є невід'ємною частиною Договору. Орієнтовна сума Договору на момент укладення становить всього з НДС - 600000, 00 грн. Загальна сума Договору є величиною змінною та складається із суми всі Специфікацій, оформлених до Договору.

Умовами розділу 3 Договору сторони дійшли згоди щодо якості продукції.

Пунктом 5.1. Договору сторони погодили, що строки та умови поставки товару вказуються у специфікаціях. Датою поставки товару вважаться дата його передачі Покупцю Постачальником у встановленому Специфікаціями місці (п. 5.2.).

Розділом 6 Договору сторони визначили умови передачі товару. Приймання продукції здійснюється з а умовами розділу 8 Договору.

Оплата здійснюється Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника у національній валюті України (п. 9.1.). Відповідно до п. 9.3. Договору оплата за поставлений товар здійснюється Покупцем потягом строку, зазначеного у відповідній специфікації, від дня отримання оригіналів рахунку на оплату та сертифіката якості, якщо інше не передбачено у специфікації.

Пунктом 10.6 Договору визначено, що у разі несвоєчасної оплати продукції, Покупець за письмовою вимогою Постачальника, сплачує Постачальнику неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення оплати від вартості своєчасно не оплаченої Продукції.

Згідно з розділом 13 Договору, він вважається укладеним та набирає чинності з моменту йог підписання сторонами та скріплення печатками сторін. Строк дії Договору до 31.12.15р. Закінчення строку його дії не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем до договору були складені та підписані наступні Специфікації, а саме:

1. Специфікацією № 1 від 03.06.14р. до Договору сторони погодили поставку Товару у кількості 4 шт. на загальну суму 1680, 00 грн.

2. Специфікацією № 2 від 31.07.14р. до Договору сторони погодили поставку Товару у кількості 61 шт. на загальну суму 19398, 00 грн.

3. Специфікацією № 3 від 31.07.14р. до Договору сторони погодили поставку Товару у кількості 30 шт. на загальну суму 11844, 00 грн.

4. Специфікацією № 4 від 31.07.14р. до Договору сторони погодили поставку Товару у кількості 340 шт. на загальну суму 75480, 00 грн.

5. Специфікацією № 6 від 14.08.14р. до Договору сторони погодили поставку Товару у кількості 147 шт. на загальну суму 32634, 00 грн.

6. Специфікацією № 7 від 06.08.14р. до Договору сторони погодили поставку Товару у кількості 4 шт. на загальну суму 1425, 60 грн.

7. Специфікацією № 8 від 17.09.14р. до Договору сторони погодили поставку Товару у кількості 475 шт. на загальну суму 4959, 00 грн.

8. Специфікацією № 9 від 17.09.14р. до Договору сторони погодили поставку Товару у кількості 18 шт. на загальну суму 4770, 15 грн.

9. Специфікацією № 9а від 23.09.14р. до Договору сторони погодили поставку Товару у кількості 13 шт. на загальну суму 3744, 00 грн.

10. Специфікацією № 10 від 25.09.14р. до Договору сторони погодили поставку Товару у кількості 9 шт. на загальну суму 4860, 00 грн.

11. Специфікацією № 11 від 09.10.14р. до Договору сторони погодили поставку Товару у кількості 428 шт. на загальну суму 100152, 00 грн.

12. Специфікацією № 12 від 24.10.14р. до Договору сторони погодили поставку Товару у кількості 675 шт. на загальну суму 4981, 50 грн.

13. Специфікацією № 13 від 24.10.14р. до Договору сторони погодили поставку Товару у кількості 135 шт. на загальну суму 4989, 60 грн.

14. Специфікацією № 14 від 04.11.14р. до Договору сторони погодили поставку Товару у кількості 128 шт. на загальну суму 70000, 14 грн.

15. Специфікацією № 15 від 04.11.14р. до Договору сторони погодили поставку Товару у кількості 10190 шт. на загальну суму 119724, 42 грн.

Відповідно до пунктів 1 вказаних Специфікацій оплата поставленого Товару здійснюється в розмірі: 100% оплата по факту поставки продукції з відстроченням платежу 35 календарних днів. Вказані специфікації підписані сторонами та скріплені печатками їх підприємств без зауважень та пропозицій.

Позивач в позові вказує, що відповідач в порушення умов договору свої зобов'язання щодо повної та своєчасної оплати за поставлений товар не виконав, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість за переданий товар в сумі 196236, 15 грн.

Так, на виконання умов Договору, позивач поставив відповідачу Товар, передбачений умовами договору, за період з 03.09.14р. по 20.01.15р. на загальну суму 248148, 62 грн., що підтверджується підписаними сторонами у справі без зауважень видатковими накладними у кількості 13 шт. засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи, зокрема:

- видаткова накладна № 350 від 03.09.14р. на суму 75480, 00 грн.;

- видаткова накладна № 385 від 19.09.14р. на суму 4959, 00 грн.;

- видаткова накладна № 390 від 23.09.14р. на суму 3744, 00 грн.;

- видаткова накладна № 439 від 21.10.14р. на суму 4860, 00 грн.;

- видаткова накладна № 444 від 31.10.14р. на суму 4981, 50 грн.;

- видаткова накладна № 445 від 31.10.14р. на суму 4989, 60 грн.;

- видаткова накладна № 447 від 31.10.14р. на суму 20646, 00 грн.;

- видаткова накладна № 455 від 17.11.14р. на суму 19140, 66 грн.;

- видаткова накладна № 496 від 03.12.14р. на суму 23400, 00 грн.;

- видаткова накладна № 502 від 11.12.14р. на суму 7389, 60 грн.;

- видаткова накладна № 503 від 16.12.14р. на суму 7656, 26 грн.;

- видаткова накладна № 507 від 18.12.14р. на суму 23868, 00 грн.;

- видаткова накладна № 7 від 20.01.15р. на суму 47034, 00 грн.;

Зазначений товар був отриманий уповноваженим представником відповідача, а саме: Гребенюк Е.А. на підставі довіреностей № 1744 від 02.09.14р., № 1876 від 19.09.14р., № 20654 від 17.10.14р., № 2266 від 29.10.14р., № від 03.11.14р., № 253 від 03.12.14р., № 256 від 11.12.14р., про що свідчать її підписи на видаткових накладних.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься видаткова накладна № 438 від 17.10-.14р. на суму 11988, 00 грн., яка також не оплачена та входить до ціни позову. Однак вона не підписана з боку відповідача.

Позивач у позові зазначає, що відповідач свої зобов'язання з оплати за поставлений товар в повному обсязі не виконав, у зв'язку з чим вказані накладні не оплачені з боку останнього, а відтак позивач намагається стягнути з відповідача борг в сумі 196 236, 15 грн.

Оскільки відбулося несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, позивач намагається стягнути з відповідача пеню за загальний період з 09.10.14р. по 15.06.15р. в загальній сумі 41532, 27 грн. (розрахунок окремо за кожною накладною) на підставі п. 10.6 Договору. Так, умовами вказаного пункту Договору визначено, що у разі несвоєчасної оплати продукції, Покупець за письмовою вимогою Постачальника, сплачує Постачальнику неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення оплати від вартості своєчасно не оплаченої Продукції.

З посиланням на приписи статті 625 ЦК України, позивач вказує на прострочення грошового зобов'язання з боку відповідача, в зв'язку з чим намагається стягнути з нього три проценти річних за загальний період з 09.10.14р. по 15.06.15р. (розрахунок окремо за кожною накладною) в загальній сумі 2732, 35 грн. та інфляційні за вказаний період в загальній сумі 78313, 55 грн.

Судом досліджені правові норми, які підлягають застосуванню у спірних відносинах сторін. За своєю правовою природою між сторонами було укладено договір поставки. Відповідно до вимог Господарського кодексу України договір вважається укладеним у випадку досягнення сторонами умов щодо його предмету, строку та ціни. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, тобто встановили його предмет, визначили ціну, строк дії договору, порядок здійснення розрахунків, умови поставки, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 639, 712 ЦК України та ст. ст. 180, 181 ГК України, він вважається укладеним згідно частини 7 статті 181 ГК України, а саме подія, до якої прагнули сторони відбулася.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 265 ГК України також визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. У частині 2 статті 266 ГК України визначено, що предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Предмет поставки за Договором відповідає вказаним вимогам. Відповідач прийняв поставлений Товар (про що свідчать наявні в матеріалах справи підписаними сторонами без зауважень видаткові накладні у кількості 13 шт за загальний період з 03.09.14р. по 20.01.15р.), його не повернув, а тому повинен здійснити за нього оплату за умовами Договору.

Порядок здійснення розрахунків між сторонами узгоджено у п. 9.3. Договору, зокрема оплата за поставлений товар здійснюється Покупцем потягом строку, зазначеного у відповідній специфікації, від дня отримання оригіналів рахунку на оплату та сертифіката якості, якщо інше не передбачено у специфікації. Разом з тим, відповідно до пунктів 1 Специфікацій до Договору, здійснюється 100% оплата по факту поставки продукції з відстроченням платежу 35 календарних днів. Таким чином, відповідно до укладених Специфікацій до Договору сторони погодили інший порядок оплати, ніж визначений п. 9.1 Договору. Відтак, з аналізу змісту умов Договору, а також наданих до справи доказів, вбачається, що оплата товару здійснюється з відстроченням платежу 35 календарних днів дати підписання сторонами видаткових накладних, що узгоджується з положеннями п. 5.2. Договору та ст. 212 ГК України. Таким чином, строк оплати товару, поставленого відповідачу:

- за видатковою накладною № 350 від 03.09.14р., настав 09.10.14р.

- за видатковою накладною № 385 від 19.09.14р. настав 25.10.14р.;

- видаткова накладна № 390 від 23.09.14р. настав 29.10.14р.;

- видаткова накладна № 439 від 21.10.14р. настав 26.10.14р.;

- видаткова накладна № 444 від 31.10.14р. настав 06.12.14р.;

- видаткова накладна № 445 від 31.10.14р. настав 06.12.14р.;

- видаткова накладна № 447 від 31.10.14р. настав 06.12.14р.;

- видаткова накладна № 455 від 17.11.14р. настав 23.12.14р.;

- видаткова накладна № 496 від 03.12.14р. настав 08.01.15р.;

- видаткова накладна № 502 від 11.12.14р. настав 16.01.15р.;

- видаткова накладна № 503 від 16.12.14р. на суму 21.01.15р.;

- видаткова накладна № 507 від 18.12.14р. настав 23.01.15р.;

- видаткова накладна № 7 від 20.01.15р. настав 26.02.15р..

Однак, фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження свідчать, що відповідач не розрахувався в повному обсязі з позивачем у встановлений договором строк за поставлений згідно вказаних накладних товар.

Разом з тим, оскільки видаткова накладна № 438 від 17.10.14р. на суму 11988, 00 грн., яка заявлена позивачем до стягнення не підписана з боку відповідача, тому відсутні підстави вважати що поставка за нею відбулася, а товар у кількості 54 шт. на суму 11988,00 грн. переданий відповідачу. Інших доказів на підтвердження відповідачу поставки товару за вказаною накладною до матеріалів справи не надано.

В силу загальної норми, передбаченої у статті 599 ЦК України, та спеціальної норми, визначеної у частині першій ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивачем доведено суду факт порушення з боку відповідача своїх зобов'язань за договором щодо не здійснення оплати за поставлений товар в повному обсязі, а також доведено порушення відповідачем строку оплати товару, встановленого умовами договору. Однак, з урахуванням того, що видаткова накладна № 438 від 17.10.14р. на суму 11988, 00 грн. не підписана з боку відповідача, тому матеріалами справи підтверджено наявність у відповідача боргу лише в сумі 184248,15 грн. Відповідач у справі доказів оплати боргу не надав, заявлених до нього вимог не спростував.

В процесі розгляду справи сторонами не виконано вимог ухвал суду щодо проведення між ними звірки розрахунків на час звернення позивача з позовом. При цьому судом враховано, що акт звірки є суто бухгалтерським документом, за яким бухгалтерії підприємств-учасників певних господарських операцій звіряють бухгалтерський облік цих операцій (у контексті визначення дебіторської або кредиторської заборгованості), а наявність чи відсутність будь-яких зобов'язань сторін підтверджується первинними документами - договором, накладними, рахунками тощо.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Захист ЛТД" до Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" про стягнення боргу в сумі 196236, 15 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню частково, а саме в сумі 184248, 15 грн.

Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження свідчать, що зобов'язання з оплати за поставлений згідно умов договору товар з боку відповідача залишились невиконаними належним чином та в повному обсязі.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 6 ст. 231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з ч. 6. ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 р. N 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Так, позивачем до матеріалів справи наданий розрахунок пені за загальний період з 09.10.14р. по 15.06.15р. в загальній сумі 41532, 27 грн. який здійснено із кожної накладної. Судом з власної ініціативи здійснено її перерахунок за допомогою програми «Законодавство». Таким чином, з урахуванням викладеного, а також враховуючи ті обставини, що додаткове зобов'язання щодо оплати пені за видатковою накладною № 438 від 17.10.14р. на суму 11988, 00 грн. у відповідача відсутнє, а наданий позивачем розрахунок за іншими накладними відповідає вимогам законодавства, в т.ч. приписам ст. 232 ЦК України, тому вимоги щодо стягнення з відповідача пені обґрунтовані і підлягають задоволенню частково, а саме в сумі 38943, 51 грн.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки мало місце прострочення виконання відповідачем зобов'язань з оплати поставленого товару, позивач з посиланням на приписи ч. 2 ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача три проценти річних за загальний період з 09.10.14р. по 15.06.15р. в загальній сумі 2732, 35 грн. та інфляційні за вказаний період в загальній сумі 78313, 55 грн. Розрахунки вказаних санкцій надано окремо за кожною накладною.

Судом з власної ініціативи здійснено їх перерахунок за допомогою програми «Законодавство». Таким чином, з урахуванням викладеного, а також враховуючи ті обставини, що додаткове зобов'язання щодо оплати трьох процентів річних та інфляційних за видатковою накладною № 438 від 17.10.14р. на суму 11988, 00 грн. у відповідача відсутнє, а наданий позивачем розрахунок за іншими накладними відповідає вимогам законодавства, в т.ч. приписам ст. 625 ЦК України, тому вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних та трьох процентів річних обґрунтовані і підлягають задоволенню частково, а саме інфляційні в сумі в сумі 72996, 75 грн. та три проценти річних в сумі 2529, 38 грн.

Додатково суд звертає увагу відповідача що рішення по справі № 908/1115/15-г від 18.06.15р. може бути переглянуто за нововиявленим обставинами, в т.ч. за наслідками перегляду судами рішення у справі № 908/2092/15-г.

З урахуванням викладеного, витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 18.06.2015 року, згідно частини 2 статті 85 ГПК України, було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 42, 43, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 79, 82-84, ч. 2 ст. 85, 121 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Захист ЛТД" до Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь", 84306, Донецька область, м. Краматорськ, , на користь:

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Захист ЛТД", 69014, м. Запоріжжя, вул. Малиновського, буд. 26-а, кв. 95, , борг в сумі 184248 (сто вісімдесят чотири тисячі двісті сорок вісім) грн. 15 коп., пеню в сумі 38943 (тридцять вісім тисяч дев'ятсот сорок три) грн. 51 коп., три проценти річних в сумі 2529 (дві тисячі п'ятсот двадцять дев'ять) грн. 38 коп., інфляційних в сумі 72996 (сімдесят дві тисячі дев'ятсот дев'яносто шість) грн. 75 грн., витраті зі сплати судового збору в сумі 5974 (п'ять тисяч дев'ятсот сімдесят чотири) грн. 34 коп., видавши наказ.

3. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Захист ЛТД" до Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" щодо стягнення пені в сумі 2588, 76 грн. відмовити.

4. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Захист ЛТД" до Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" щодо стягнення процентів річних в сумі 202, 97 грн. відмовити.

5. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Захист ЛТД" до Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" щодо стягнення інфляційних в сумі 5316, 80 грн. відмовити.

Повне рішення складено - 03.07.2015 року

Суддя О.Г.Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.