ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2015 року Справа № 910/3076/15-г
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Грейц К.В.,
суддів :Бакуліної С.В. (доповідач), Яценко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скаргиДочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"
на постановувід 28.04.2015 Київського апеляційного господарського суду
у справі№ 910/3076/15-г
господарського суду міста Києва
за позовомПублічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"
доДочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"
простягнення 81 289,56 грн
в судовому засіданні взяли участь представники :
від позивача: від відповідача:Кашканова Н.Г. (довіреність № 2-268 від 29.12.2014) Куксенко П.Р. (довіреність № 28-У від 26.12.2014)
В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду міста Києва (суддя Любченко М.О.) від 11.03.2015, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду (головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Рудченко С.Г., Агрикова О.В.) від 28.04.2015, у справі № 910/3076/15-г позов задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг в сумі 48 180,00 грн, 3% річних в розмірі 4348,08 грн, інфляційні втрати в сумі 8129,68 грн та судовий збір в розмірі 1363,30 грн; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати ухвалені по справі судові акти та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.129 Конституції України, ст.ст.4, 32-43 ГПК України, ст.ст.256-258, 264, 266-267, 526 ЦК України.

У відзиві на касаційну скаргу позивач повністю заперечує викладені в ній доводи.

Заслухавши пояснення по касаційній скарзі представника відповідача, який підтримав викладені в ній доводи, заперечення на касаційну скаргу представника позивача, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про стягнення основного боргу в сумі 48180,00 грн, пені в розмірі 12535,38 грн, штрафу в сумі 3372,60 грн 3% річних в розмірі 4819,32 грн та інфляційних втрат в сумі 12382, 26 грн (т.1, а.с.3-6). Позов вмотивовано посиланням на обставини щодо невиконання позивачем зобов'язання по оплаті поставленої за договором купівлі-продажу продукції.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суди правомірно виходили із такого.

15.09.2011 між Дочірньою компанією "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз" та Дочірнім підприємством "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (в особі начальника Регіонального виробничого управління "Київавтогаз", що діяв на підставі довіреності від 26.05.2011) було укладено договір №252-К/265/11-К (т.1, а.с.50-52).

Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" є правонаступником прав та обов'язків Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", відповідно до п.1.2. статуту ПАТ "Укртрансгаз" (т.1, а.с.12).

Відповідно до п.1.1. договору №252-К/265/11-К продавець зобов'язувався продати, а покупець прийняти та оплатити електродвигун та генератор змінного струму.

Пунктом 2.1. договору №252-К/265/11-К сторони погодили, що назва, кількість та асортимент продукції зазначені у специфікації, яка є невід'ємною частиною до цього Договору (Додаток №1).

У додатку №1 до спірного правочину (специфікація) сторонами погоджено, що на умовах договору продавець продає, а покупець приймає у власність трансформатор ТМЗ 1000 10/0,4 у кількості 1 шт. та електродвигун ВИ075.80.8 - 1 шт. (т.1, а.с.53).

Загальна сума цього договору становить 48 180 грн (п.3.2. договору №252-К/265/11-К).

Сторонами узгоджено, що продавець після поставки товару та підписання сторонами видаткової накладної виписує рахунок-фактуру, в якому зазначається ціна поставленої продукції згідно зі специфікацією. Продавець здійснює 100% оплату вартості продукції протягом 5 днів після отримання рахунка-фактури шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця (п.п.3.4, 3.5 договору №252-К/265/11 К).

За умовами п.9.1. договору №252-К/265/11 К договір набирає чинності з моменту підписання і діє 31.12.2011.

На виконання умов договору №252-К/265/11-К ПАТ "Укртрансгаз" поставило, а ДП "Укравтогаз" прийняло товар, а саме трансформатор ТМЗ 1000 10/0,4 та електродвигун ВИ075.80.8 загальною вартістю 48 180 грн, про що складено видаткову накладну №23р/9/252-К від 27.09.2011. Дана видаткова накладна підписана представниками сторін та скріплена печаткою ДП "Укравтогаз" (т.1, а.с.54).

14.10.2013 між РВУ "Київавтогаз" ДП "Укравтогаз" та ПАТ "Укртрансгаз" було підписано та скріплено їх печатками акт звірки взаємних розрахунків, відповідно до якого заборгованість ДП "Укравтогаз" перед ПАТ "Укртрансгаз" станом на 30.09.2013 складає 1 091 548,19 грн (т.1, а.с.89).

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 629 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Встановлені судами обставини засвідчують, що позивач на виконання умов договору купівлі-продажу поставив відповідачу продукцію на суму 48 180 грн, за яку останній не розрахувався у порушення вимог договору.

Отже, вимога ПАТ "Укртрансгаз" про стягнення з ДП "Укравтогаз" суми заборгованості у розмірі 48 180 грн є обґрунтованою та документально підтвердженою.

ДП "Укравтогаз" при розгляді справи в суді першої інстанції подано заяву про застосування позовної давності.

Незастосування судами позовної давності до вимог позивача ґрунтується на такому.

Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ст.261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Оскільки за оцінкою судів факт підписання акта звірки взаємних розрахунків від 14.10.2013 свідчить про визнання боргу ДП "Укравтогаз" перед ПАТ "Укртрансгаз" в тому числі і в сумі 48 180,00 грн, а відповідачем цієї обставини не спростовано наданням належних доказів та власних розрахунків, заснованих на даних первинного бухгалтерського обліку, перебіг позовної давності було перервано щодо основної заборгованості а також трьох процентів річних та інфляційних втрат, оскільки право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору, і які є складовою загальної суми боргу.

Щодо вимог про стягнення пені та штрафу, які є видами відповідальності за порушення зобов'язання, то відмовляючи у їх задоволенні, суди правомірно виходили із такого.

Визнання боржником основного боргу, в тому числі і його сплата, саме по собі не є доказом визнання ним також і додаткових вимог кредитора, зокрема, неустойки, і, відтак, не може вважатися перериванням перебігу позовної давності за зазначеними вимогами.

Відповідно до ч.4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно із ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом. Тобто, пеня стягується тільки у тому разі, коли її розмір визначено в договорі.

Штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 Господарського кодексу України, застосовується за допущене прострочення виконання лише не грошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Договір №252-К/265/11-К, який укладений між сторонами даного спору, не містить умов, які б регулювали питання щодо відповідальності сторін за порушення строків оплати, а тому правові підстави для стягнення штрафу та пені відсутні.

В обґрунтування касаційної скарги ДП "Укравтогаз", що ПАТ "Укртрансгаз" не було виставлено рахунок-фактуру на оплату товару, а тому у ДП "Укравтогаз" був відсутній обов'язок оплатити поставлений товар, оскільки, як вказує скаржник, виставлення рахунку фактуру є обов'язковою умовою спірного договору, яку ПАТ "Укртрансгаз" порушено.

Касаційна інстанція погоджується з тим, що рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти. А, відтак, ненадання рахунку фактури не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 ЦК України, та не є простроченням кредитора в розумінні ст.613 ЦК України, а тому наявність або відсутність рахунку фактури не звільняє ДП "Укравтогаз" від обов'язку сплатити грошові кошти за поставлений товар (Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного суду України №37/405 від 29.09.2009).

Беручи до уваги все наведене та вимоги чинного законодавства в їх сукупності, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови Київського апеляційного господарського суду.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1118, п.1 ч.1 ст.1119, ст.11111 ГПК України, Вищий господарський суд України ,-

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.04.2015 у справі № 910/3076/15-г залишити без змін.

Головуючий-суддя К.Грейц

Судді С.Бакуліна

О.Яценко