РІШЕННЯ

20 липня 2015 року Справа № 913/271/15

Провадження №3/913/271/15

За позовом Приватного підприємства «Бізон-Тех 2006», м. Пологи Запорізької області,

до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1

про стягнення 264 776 грн. 12 коп.

суддя Секірський А.В.,

секретар судового засідання Буймирська О.В.,

у засіданні брали участь:

від позивача - Тивоненко Д.Р., довіреність №22/15 від 08.01.2014;

від відповідача - представник не прибув,

в с т а н о в и в:

Суть спору: приватне підприємство «Бізон-Тех 2006» (далі - позивач) звернулось з позовною заявою до господарського суду Луганської області з вимогою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за укладеним між сторонами договором поставки насіння № ЛГ-Н-22 від 07.05.2014 в загальному розмірі 264 776 грн. 12 коп., з яких:

- 237 086 грн. 03 коп. - індексації ціни товару;

- 27 690 грн. 09 коп. - проценти.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно договору поставки насіння №ЛГ-Н-22 від 07.05.2014 позивач своєчасно передав відповідачеві весь товар, а відповідач не вчасно розрахувався за поставлений товар у зв'язку з чим позивачем нараховано та заявлено до стягнення суму індексації за товар в розмірі 237 086,03 грн. Крім того, за порушення строків оплати товару позивачем нараховано та заявлено до стягнення 48% річних в розмірі 27 690,09 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, участь представника у судовому засіданні не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце їх проведення. Так, згідно довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців юридичною адресою відповідача є: Луганська область, смт. Новопсков, вул. Карла Маркса, 198, у зв'язку з чим, позовна заява та процесуальні документи по справі направлялися відповідачу саме за вказаною адресою.

Згідно з приписами пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У зв'язку з викладеним, справа розглядається відповідно до ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

07.05.2014 між сторонами у справі був укладений договір поставки насіння № ЛГ-Н-22 (далі - договір) відповідно до п.1.2 якого, у порядку, строки та на умовах, визначених цим Договором та Специфікаціями до нього, позивач (постачальник за договором) зобов'язався поставляти та передавати у власність відповідача (покупець за договором) насіння для сівби (далі - товар), а відповідач зобов'язався приймати цей товар та оплачувати його (а.с. 11-13).

Згідно з п. 2.1. Договору, найменування (асортимент) товару, його кількість та ціна вказуються в Специфікаціях до Договору, що є невід'ємними його частинами.

Згідно з п. 2.2. Договору, кожна наступна Специфікація після першої регулює окрему поставку товару в додатках цього Договору й не скасовує та не змінює дію попередніх Специфікації ні повністю, ні частково, якщо тільки інше не вказано в ній.

Згідно з п. 4.3. Договору, дата (термін, строк) поставки товару вказується в Специфікаціях.

Всього сторонами було підписано 3 (три) Специфікації до Договору, згідно з якими позивач зобов'язався поставити відповідачу товар на загальну суму 198 641,59 грн., а саме:

- Специфікація № 1 від 07.05.2014 року на загальну суму 47128,84 грн. (а.с.14);

- Специфікація № 2 від 02.06.2014 року на загальну суму 80806,80 грн. (а.с.15);

- Специфікація № 3 від 03.06.2014 року на загальну суму 70705,95 грн. (а.с.16).

Згідно з п. 2 Специфікацій сторони визначили умови та місце поставки (передачі) товару: ЕХW (склад позивача). Згідно з п. 4.1. Договору, вказана умова поставки (ЕХW) передбачає вибірку товару Покупцем зі складу Постачальника автомобільним транспортом за свій рахунок.

Позивач, виконуючи свої договірні зобов'язання, передав відповідачу весь товар на загальну суму 198 641,59 грн., що підтверджується Видатковими накладними:

- № ЗП5298 від 16.05.2014 року на суму 47 128,84 грн. (а.с. 17);

- № ЗП7795 від 03.06.2014 року на суму 80 806,80 грн. (а.с. 18);

- № ЗП7838 від 03.06.2014 року на суму 70 705,95 грн. (а.с. 19).

Товар був отриманий відповідачем належним чином, без заперечень, що підтверджується підписом уповноваженої особи та відбитками печатки в накладних.

Таким чином, позивач передав відповідачеві весь товар на загальну суму 198 641,59 грн.

Згідно з п. 5.2. Договору оплата товару повинна бути здійснена відповідачем в українських гривнях у готівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів платіжним дорученням на поточний рахунок постачальника. Підставою для платежу є даний Договір.

Згідно з п. 5.1. та пп. 6.1.2. Договору відповідач зобов'язався оплатити позивачу товар у строки, що визначені в специфікаціях.

Строки розрахунку за товар вказані в пункті 3 Специфікації, згідно з якими граничним строком повного та остаточного розрахунку за товар є 27.10.2014 року.

Проте, лише станом на 11.02.2015 року відповідач сплатив основний борг за Договором, що підтверджується Банківською випискою від 11.02.2015 року (а.с. 22).

Так, 11.02.2015 відповідач одним платежем перерахував позивачу 200000,00 грн., але в призначенні свого платежу не вказав реквізити (номер та дату) договору, за яким саме потрібно зарахувати цей платіж. Пунктом 5.4. договору передбачено, що покупець, здійснюючи оплату за товар, зобов'язаний вказувати в призначенні платежу вид товару, що оплачується, реквізити (номер та дату) цього договору, а також реквізити (номер та дату) специфікації до договору (накладної, якщо специфікація не була підписана). Якщо покупець цього не дотримується, то постачальник має право сам, на власний розсуд, визначити в рахунок якого виду товару, специфікації, договору або іншого зобов'язання зарахувати платіж покупця, незалежно від вказаного в платіжному документі призначення платежу.

Враховуючи те, що відповідач в призначенні платежу від 11.02.2015 не послався на реквізити (номер та дату) певного договору, позивач зарахував грошові кошти в сумі 200000,00 грн. в рахунок погашення грошових зобов'язань відповідача в такому порядку:

- 198641,59 грн. в рахунок сплати основного боргу за договором поставки насіння № ЛГ-Н-22 від 07.05.2014;

- 1358,41 грн. в рахунок сплати основного боргу за договором поставки пестицидів № ЛГ-П-41 від 07.05.2014.

Про таке зарахування, відповідача було повідомлено листом-повідомленням від 23.03.2015 (а.с. 20).

При цьому відповідачем не було виконано грошове зобов'язання зі сплати позивачу суми індексації ціни товару, що передбачене п. 5.1., 5.6. Договору та його підпунктами, а також підпунктами 6.1.1 та 6.1.2. Тобто суми здійснених платежів ним проіндексовані не були, а, відповідно, сума індексації ціни товару з них не сплачувалась.

Таким чином, відповідачем були порушені умови Договору в частині виконання грошового зобов'язання зі сплати позивачу суми індексації ціни товару.

18.12.2014 відповідачу була надіслана Претензія-вимога (вих. № 386/14-юр від 18.12.2014) про виконання грошових зобов'язань (а.с. 21).

З огляду на викладене, позивачем заявлено до стягнення заборгованість з індексації ціни товару в розмірі 237 086 грн. 03 коп.

Відповідно до п. 7.2.3 договору передбачено, що в разі прострочення відповідачем виконання грошових зобов'язань за цим договором, він зобов'язується замість трьох процентів річних, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України, сплатити позивачу 48% річних від простроченої суми за весь час її прострочення.

На підставі п.7.2.3 договору та ст. 625 ЦК України позивачем нараховано та заявлено до стягнення 48% річних за період з 28.10.2014 по 10.02.2015 у сумі 27 690,09 грн.

Оцінивши всі обставини справи, суд вважає, позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню повністю з огляду на наступне.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Зазначена норма ЦК України кореспондується з положеннями статті 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України та 193 ГК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Приписами статті 530 ЦК України, зокрема, встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання, у відповідності до статті 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, тобто - неналежне виконання.

Позивач виконав своє зобов'язання щодо поставки товару, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з п. 5.6. Договору: ціна товару, що вказана в Специфікації, визначена на дату їх складання. У зв'язку з тим, що товар буде оплачуватися Покупцем не в день складання Специфікації, то всі платежі Покупця Постачальнику за товар підлягають індексації.

Згідно з п. 5.1., пп. 6.1.1., 6.1.2. Договору поставки відповідач зобов'язався оплатити товар (у т.ч. сплатити суму індексації ціни товару), для чого зобов'язався перед здійсненням будь-якого платежу провести його індексацію в порядку, визначеному Договором.

У пункті 3 кожної Специфікації також зазначено, що суми платежів підлягають індексації згідно з Договором.

Згідно з п. 5.6. Договору проіндексована сума платежу визначається таким чином: ПСП - (К2/К1) х СП, де ПСП - проіндексована сума платежу, яка підлягає сплаті Покупцем Постачальнику; СП - сума платежу за Товар; К2 - середній курс продажу банками доларів США за гривні на міжбанківському валютному ринку, зафіксований на момент закриття торгів у найближчий попередній до дати платежу день; К1 - курс гривні до долару США на дату складання Специфікації (вказується в Специфікаціях). Якщо показник К1 не вказаний у Специфікаціях, то він дорівнює офіційному курсу гривні до долару США, встановленого Національним банком України на дату складання Специфікацій.

Для розрахунку такої індексації сторони в підпункті 5.6.1. Договору визначили, що для показника К2 вони використовують середній курс продажу банками доларів США за гривні (показник АSК на веб-сторінці www.udinform.com) на міжбанківському валютному ринку, зафіксований на момент закриття торгів у найближчий передній до дати платежу день, інформацію про який Сторони одержують із веб-сторінки www.udinform.com.

Згідно з пп. 5.6.2. Договору, у день здійснення платежу Покупець самостійно, без пред'явлення йому рахунку з боку Постачальника, проводить його індексацію у вище встановленому порядку та перераховує Постачальнику проіндексовану суму платежу. Якщо К2 є меншим за К1, то ПСП дорівнює СП.

Згідно з пп. 5.6.7. Договору, зобов'язання Покупця щодо сплати проіндексованих сум платежів є грошовим зобов'язанням Покупця перед Постачальником з оплати товару. Сплачені Покупцем Постачальнику суми у зв'язку з виконанням цього пункту, що перевищують ціну Товару вказану в Специфікаціях, є індексацією (тобто збільшенням) вартості Товару.

Як було зазначено вище, відповідач не виконав вказаного свого грошового зобов'язання. Сума здійснених відповідачем платежів проіндексована не була, а, відповідно, сума індексації ціни товару з них не сплачувалась.

Відповідно до ч. 1 ст. 632 ЦК України "Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін", а частиною 2 цієї статті встановлено, що "зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом".

Відтак, чинним законодавством України передбачено, що договір може містити умови, що передбачають порядок зміни (у т.ч. збільшення) ціни товару і обов'язок боржника сплатити кредитору змінену (у т.ч. збільшену) ціну товару (тобто доплатити суму збільшення ціни товару).

Частиною 4 ст. 179 ГК України закріплено один з основних принципів законодавства - „свобода договору", яка визначає, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству. Аналогічні положення містять і норми Цивільного кодексу України: ст. 3 ЦК України (щодо принципу свободи договору), ст. 627 ЦК України (щодо вільного укладання договору та визначення його умов), ст. 628 ЦК України (щодо визначення умов договору на розсуд сторін).

Користуючись можливістю та правами наданими вищевказаними нормами, а також принципом свободи договору, Сторони в пункті 5.6. Договору і в його підпунктах 5.6.1 - 5.6.7., за взаємною згодою передбачили, що:

- ціна товару за Договором є такою, що збільшується шляхом індексації покупцем сум платежів за товар на певний індекс, який вираховується у порядку, передбаченому Договором, на підставі таких показників: курсу продажу долару США за гривні на міжбанківському валютному ринку на дату, що передує дню оплати товару, і курсу цієї валюти на дату укладення специфікацій;

- і обов'язок покупця (який є відповідачем у цій справі та боржником у зобов'язанні) проіндексувати на індекс, що вираховуються згідно з Договором, суми своїх платежів в оплату товару та сплатити відповідачу проіндексовані (тобто збільшені) платежі за товар.

Ця умова також відповідає й змісту ч. 2 ст. 692 ЦК України, згідно з якою: "Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару".

За умовами Договору повна ціна товару складається з ціни товару, що визначена в специфікаціях (накладних), і з суми індексації ціни товару, що нараховується в порядку, передбаченому п. 5.6. Договору, включаючи його підпункти 5.6.1 - 5.6.7.

Різниця між сумою проіндексованих платежів і сумою платежів, вказаних в специфікаціях (накладних), є сумою індексації (тобто збільшення) ціни товару за Договором.

Таким чином, несплачена відповідачем сума індексації ціни товару становить 237 086,03 грн., яка підтверджується матеріалами справи та підлягає задоволенню.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 7.2.3 договору передбачено, що в разі прострочення відповідачем виконання грошових зобов'язань за цим договором, він зобов'язується замість трьох процентів річних, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України, сплатити позивачу 48% річних від простроченої суми за весь час її прострочення.

У відповідності зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 7.2.3 договору сторони дійшли згоди, що у разі порушення термінів оплати поставленого товару покупець сплачує також 48% річних від простроченої суми.

Таким чином, позивачем обґрунтовано нараховано та заявлено до стягнення 48% річних у сумі 27 690,09 грн., що підтверджено відповідним розрахунком позивача, наявним у матеріалах справи (а.с. 35).

За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню повністю з віднесенням на відповідача судових витрат у справі на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статями 33, 34, 43, 44, 49, 75, статями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1, на користь Приватного підприємства «Бізон-Тех 2006», 70605, Запорізька область, м. Пологи, вул. Крупської, 162/11, код 34216986, індексацію ціни товару за договором поставки насіння № ЛГ-Н-22 від 07.05.2014 в розмірі 237 086 грн. 03 коп. (двісті тридцять сім тисяч вісімдесят шість гривень 03 коп.), 48% річних в розмірі 27 690 грн. 09 коп. (двадцять сім тисяч шістсот дев'яносто гривень 09 коп.) та витрати зі сплати судового збору в сумі 5295 грн. 53 коп. (п'ять тисяч двісті дев'яносто п'ять гривень 53 копійок), видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 22.07.2015.

Суддя А.В. Секірський