КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2015 р. Справа№ 910/2640/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Сітайло Л.Г.

при секретарі Майданевич Г.А.

за участю

представників сторін : від позивача - Латиш С.В.

від відповідача - Діхтяренко О.М.

розглянувши Державного підприємства "Донецька залізниця"

апеляційну скаргу

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю

"Прем'єр Лізинг"

про відстрочку виконання рішення

на ухвалу

господарського суду міста Києва

від 03.06.2015 року

у справі № 910/2640/14 (Суддя Босий В.П.)

за позовом Державного підприємства "Донецька залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю

"Прем'єр Лізинг"

про стягнення 56 653 829,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.06.2015 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Прем'єр Лізинг» про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2014 року у справі №910/2640/14 задоволено частково.

Відстрочено виконання рішення Господарського суду м. Києва від 24.06.2014 року у справі №910/2640/14 на один рік.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Товариства з обмеженою відповідальністю «Прем'єр Лізинг» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.06.2015 року та відмовити в задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.07.2015 року апеляційну скаргу прийнято до провадження. Розгляд справи призначено до розгляду.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду змінено склад колегії суддів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до вимог статті 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду міста Києва від 24.06.2014 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.09.2014 року, позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прем'єр Лізинг» на користь Державного підприємства «Донецька залізниця» авансовий платіж у розмірі 31275000,00 грн. та судовий збір у розмірі 26920,78 грн.

27.10.2014 року на виконання вказаного рішення Господарським судом міста Києва було видано відповідний наказ.

05.05.2015 року до господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Прем'єр Лізинг» про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2014 року у справі №910/2640/14.

Як на підставу для відстрочки виконання рішення у даній справі відповідач посилався на те, що на його рахунках у банківських установах відсутні грошові кошти для належного виконання такого рішення. Крім того, позивач вказує на існування великої дебіторської заборгованості, за рахунок якої рішення у даній справі може бути виконане.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання, про що виноситься ухвала, яка може бути оскаржена у встановленому порядку.

Згідно з п. 7.1.1. Постанови пленуму Вищого Господарського Суду України № 9 від 17.10.2012 року "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України " відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо.

Пунктом 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України " передбачено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, в основу судового акту про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання.

Тобто, суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Обґрунтовуючи свою заяву про відстрочку виконання рішення, відповідач зазначив що на його рахунках у банківських установах відсутні грошові кошти для належного виконання такого рішення. Крім того, відповідач вказує на існування великої дебіторської заборгованості, за рахунок якої рішення у даній справі може бути виконане.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, відповідно до довідок обслуговуючих банків №12.2-01/2150 від 06.05.2015 р., №70-1-1/1243 від 06.05.2015 р. та №20-2-14/1013 від 06.05.2015 р., залишок грошових коштів на рахунках ТОВ "Прем'єр Лізинг" станом на момент звернення до суду відсутній.

Таким чином вищезазначені обставини свідчать про неможливість виконання відповідачем рішення господарського суду міста Києва від 24.06.2014 р. у справі №910/2640/14 відразу у повному обсязі.

Крім того, відповідно до акту звіряння взаємних розрахунків за період 22.05.2015 р., у Державного підприємства "Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів" існує заборгованість перед ТОВ "Прем'єр Лізинг" у розмірі 179346011,34 грн.

Також слід зазначити, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2015 р. у справі №904/10244/14 стягнуто з ТОВ "ТРАНСМАШ" на користь ТОВ "Прем'єр Лізинг" заборгованість у розмірі 30162041,60 грн., а рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 22.01.2015 р. у справі №904/10242/14, стягнуто з Державного підприємства "Придніпровська залізниця" на користь ТОВ "Прем'єр Лізинг" заборгованість у розмірі 5900290,38 грн. Вказані рішення набрали законної сили, а відтак підлягають обов'язковому виконанню в порядку, передбаченому приписами Закону України "Про виконавче провадження".

Окрім того, колегія суддів приймає до уваги що, відповідно до рішення господарського суду Запорізької області від 23.06.2015 року у справі №908/1042/15-г з Державного підприємства "Донецька залізниця" на користь ТОВ "Прем'єр Лізінг" стягнуто кошти в розмірі 129158078,79 грн.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відстрочка виконання рішення у даній справі забезпечить реальну можливість отримання коштів стягувачем, тому враховуючи інтереси Державного підприємства "Донецька залізниця" заява про відстрочку виконання рішення правомірно була задоволена частково, обмежено термін відстрочки виконання рішення до одного року.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин в їх сукупності.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статті 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законну обґрунтовану ухвалу, яка відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується з ухвалою господарського суду міста Києва від 03.06.2015 року у справі № 910/2640/14, отже підстави для її скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Донецька залізниця" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.06.2015 року у справі №910/2640/14 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/2640/14 повернути до місцевого господарського суду.

Головуючий суддя О.М. Баранець

Судді Є.Ю. Пономаренко

Л.Г. Сітайло

Повний текст постанови складено 21.07.2015 року.