ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2015 року Справа № 904/3291/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лисенко О.М. (доповідач)

суддів: Джихур О.В., Березкіної О.В. (зміна складу судової колегії відбулася на підставі розпорядження голови суду Євстигнеєва О.С. від 23.07.15р. )

Секретар судового засідання Петровська А.В.

Представники сторін:

від позивача: Бразалук Л.В., представник, довіреність №16 від 29.01.15;

представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання належним чином повідомлений.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпроважмаш", м.Дніпропетровськ

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02 червня 2015року у справі № 904/3291/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф. Е. Дзержинського", м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область

до Публічного акціонерного товариства "Дніпроважмаш", м. Дніпропетровськ

про стягнення 89856,00 грн.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину постанови (статті 85, 99, 105 Господарського процесуального кодексу України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 02 червня 2015 року по справі № 904/3291/15 (суддя Кеся Н.Б. ) задоволені позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф. Е. Дзержинського", м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область до Публічного акціонерного товариства "Дніпроважмаш", м. Дніпропетровськ, з відповідача стягнено 89856,0грн. неустойки за порушення строку виготовлення товару по пункту 8.1 Договору від 25 грудня 2013 року № 13-2412-02, укладеного між сторонами по справі.

Рішення вмотивоване несвоєчасним виготовленням і передачею товару позивачу, що підтверджується матеріалами справи.

При винесенні рішення, суд керувався приписами статі 20, частинами 1,7 статті 193, 265 Господарського суду України, статей 16,617,624 Цивільного кодексу України, статей 4,32-34,36,43,44,49,82-85,111-28,116-117 Господарського кодексу України.

Не погодившись із вказаним рішенням, до суду з апеляційною скаргою звернувся відповідач, в якій просив рішення змінити, зменшити розмір неустойки на 50% від розміру заявленої суми , у зв»язку із скрутним фінансовим становищем.

Крім того, скаржник вважає,що стягнута сума неустойки 89856,0грн. є надмірно великими із сумою договору - 3044640,0грн.

У відзиві на апеляційну скаргу Публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф. Е. Дзержинського", м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область просить апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпроважмаш", м.Дніпропетровськ залишити без задоволення, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02 червня 2015року у справі № 904/3291/15 залишити без змін.

Представник відповідача про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, явку у судове засідання повноважного представника не забезпечив.

Згідно частини 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції.

У відповідність абзацу 3 пункту 3.9.1. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу .

Абзацом 1 пункту 3.9.2. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 визначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи факт належного сповіщення відповідача про час та місце судового засідання, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу можливо розглянути в цьому судовому засіданні за відсутності представника відповідача , за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення господарського суду Дніпропетровської області не підлягає скасуванню з наступних підстав.

Між Публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф. Е. Дзержинського" (покупець) та Публічним акціонерним товариством "Дніпроважмаш" (продавець) 25 грудня 2013року був укладений договір № 13-2412-02 (далі Договір), відповідно до умов якого продавець зобов'язався виготовити і поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію, вказану в Специфікаціях, які додаються до цього договору (далі-товар). Кількість, номенклатура, ціна, умови оплати, умови поставки, термін виготовлення, терміни поставки, гарантійний термін, рік виготовлення, і виробник товару визначені в Специфікаціях, які додаються до цього договору і складають його невід'ємну частину (пункт 1.1 Договору).

Сума договору на момент підписання згідно зі Специфікаціями № № 1, 2 становить 3044640,00 грн. з ПДВ, і може бути змінена на суму кожної наступної Специфікації, яка підписується обома сторонами (пункт 2.3 Договору).

Відповідно до пункту 3.1 Договору продавець поставляє товар на умовах, зазначених в Специфікаціях, які додаються до цього договору і складають його невід'ємну частину, згідно офіційним правилам тлумачення торгівельних термінів Міжнародної Торгівельної палати (редакція 2010 року ІНКОТЕРМС-2010).

Датою поставки вважається дата отримання "товару", зазначена "покупцем" в товарно-транспортній накладній та/або видатковій накладній, що надалі іменуються товарно-супровідними документами (пункт 3.2 Договору).

Розрахунки за цим Договором здійснюються у національній валюті України-гривнях. Розрахунки за поставлений товар здійснюються на підставі виставлених рахунків у національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця на умовах, обумовлених у Специфікаціях, які є невід'ємною частиною цього Договору (пункти 4.1, 4.2 Договору).

Специфікацією №1 до Договору №13-2412-02 від 25 грудня 2013 року (а.с. 22), сторони домовились про поставку наступного товару на загальну суму 1123 200,00 грн. з ПДВ, а саме:

- Станина, к.56.0974 015 ВО (перепрацьоване з к.291-6761 СБ) (у комплекті з кришками, к.291-646, к.291-647) (шифр товару - ДМКД - 370316033 ЕНЭС-432452), в кількості 6 шт по ціні 468000,00 грн. без ПДВ;

- Станина, к.56.0974 015 ВО (перепрацьоване з к.291-6761 СБ) (у комплекті з кришками, к.291-646, к.291-647) (шифр товару - ДМКД - 370316034 ЕНЭС-432453), в кількості 6 шт по ціні 468000,00 грн. без ПДВ.

Сторони також визначили умови поставки: СРТ, склад покупця, м.Дніпродзержинськ;

умови оплати - 30% попередньої оплати від узгодженої партії товару після підписання Специфікації і надання рахунку на попередню оплату; 30% протягом 10-ти банківських днів з моменту отримання письмового повідомлення про закінчення виготовлення і готовність "товару" до відвантаження, яке направляється в межах строку, передбаченого для виготовлення, на підставі виставленого рахунку; останні 40% протягом 10-ти банківських днів з моменту поставки "товару" на склад "Покупця" після пред'явлення рахунку (пункт 3);

умови поставки - СРТ, склад "Покупця", м. Дніпродзержинськ (пункт 2); термін виготовлення "товару" - протягом 180 календарних днів з моменту перерахування 30% попередньої оплати, з правом дострокового виготовлення (пункт 4);

термін поставки "товару" - протягом 10 календарних днів з моменту перерахування 60% попередньої оплати (пункт 5).

Термін дії договору - з моменту підписання по 31 грудня 2014 року (пункт 9.4 Договору).

Виконуючи свою частину зобов'язань за Специфікацією № 1 до Договору покупець на підставі виставленого продавцем рахунку на попередню оплату № 98-2 від 14 січня 2014 року (а.с. 24) перерахував продавцеві попередню оплату в розмірі 336960,00 грн., що склала 30% від загальної вартості товару за Специфікацією № 1 до Договору, що підтверджується виписками по особовим рахункам (а.с. 25-29).

На виконання умов пункту 4 Специфікації №1 до Договору, що визначає дату виготовлення товару, продавець зобов'язався виготовити товар не пізніше 30 липня 2014року. Письмове повідомлення про закінчення виготовлення і готовність товару до відвантаження покупець мав отримати до 30 липня 2014року.

Однак, лише 07 листопада 2014року продавець повідомив про виготовлення і готовність до відвантаження однієї позиції товару - Станина, к.56 0974 015 ВО (перепрацьоване з к. 291-6761 СБ) (у комплекті з кришками, к.291-646, к.291-647) у кількості 6 шт. Вказане підтверджується листом продавця вих. № 98-136 від 07 листопада 2014року, який отримано покупцем 10 листопада 2014року (а.с. 30).

Виготовлений товар поставлено покупцю 09 лютого 2015року, що підтверджується накладною №62/111 від 06 лютого 2015року.

Відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за Договором сторони обумовили в розділі 8 Договору.

Зокрема, у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань, передбачених договором, винна сторона відшкодовує іншій стороні заподіяні у зв'язку з цим збитки. При невиконанні продавцем термінів виготовлення та/або поставки товару, а також строків направлення письмового повідомлення про закінчення виготовлення і готовності товару до відвантаження, зазначених у Специфікаціях, що є невід'ємною частиною договору, продавець сплачує покупцю неустойку в розмірі 8% від вартості несвоєчасно виготовленого та/або поставленого товару (пункт 8.1 Договору).

Згідно з розрахунком позивача (а.с.14) сума неустойку в розмірі 8% від вартості несвоєчасно виготовленого та/або поставленого товару складає 89856,00 грн.

З метою досудового врегулювання спору на адресу відповідача була направлена претензія про стягнення неустойку у сумі 89856,00 грн. (а.с.32-33), яка відповідачем була залишена без відповіді та задоволення.

Доказів виконання умов договору щодо своєчасного виготовлення товару відповідач не надав.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з частинами 1 і 7 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; а одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається крім випадків, передбачених законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

В силу частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Частиною 1 статті 624 Цивільного кодексу України встановлено: якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

В силу статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі, стягнення збитків та застосування штрафних санкцій.

Згідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Частиною 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до пункту 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У зазначеній нормі Господарського процесуального кодексу України йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені), а тому вона не може застосовуватися у вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням сум збитків та шкоди (стаття 22, глава 82 Цивільного кодексу України).

Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України. Якщо відповідні санкції застосовуються не у зв'язку з порушенням зобов'язання, а з інших передбачених законом підстав (наприклад, за порушення вимог конкурентного законодавства), їх розмір не може бути зменшено судом.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Згідно зі статтею 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

У пункті 9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 травня 2011 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України", роз'яснив, що у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою ГПК покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов'язаний самостійно з'ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Аналогічна правова позиція підтримана постановою Вищого господарського суду України від 24 грудня 2014року по справі № 904/9428/13, недотримання якої стало підставою скасування постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2015 року порушено провадження у даній справі, розгляд справи призначено в судовому засіданні на 13 травня 2015 рік о 10 годині 15 хвилин.

Копія ухвали від 17 квітня 2015 року по справі № 904/3291/15 отримана відповідачем 24 квітня 2015 року.

07 травня 2015 року відповідач надав клопотання про відкладення розгляду справи у зв»язку з неможливістю надання до суду відзиву, витребуваних доказів та врегулювання спору з позивачем до винесення рішення по справі.

Причини неможливості виконати вимоги суду відповідачем не вказані.

Докази поважності причин за яких не були виконані вимоги суду до клопотання не надані.

Ухвалою від 13 травня 2015 року розгляд справи було відкладено на 02 червня 2015 року о 10 год.15 хв., (отримана відповідачем 18 травня 2015 року) ( а.с.42).

Вказаними ухвалами відповідач зобов'язувався надати відзив на позовну заяву у порядку, передбаченому статтею 59 Господарського процесуального кодексу України, з з нормативно обґрунтованими поясненнями по суті заявлених вимог та доданням оригіналів для огляду та належним чином завірених копій підтверджуючих документів, на які міститься посилання у відзиві , докази направлення відзиву з доданими до нього документами на адресу позивача.

Також суд в ухвалах звертав увагу відповідача, що відзив повинен містити мотиви повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на законодавство.

Клопотання про зменшення розміру неустойки скаржником в суд першої інстанції не заявлялось, а відтак і не було предметом розгляду судом першої інстанції.

В апеляційній скарзі відсутні причини з яких не заявлялось клопотання, та не надано доказів їх поважності, та не надало доказів поважності причин з яких представник відповідача не з'явився в судове засідання.

Враховуючи викладене, розмір неустойки ( 8% від суми Договору), колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги, з яких на думку скаржника рішення підлягає зміні, безпідставними, у зв'язку з чим рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02 червня 2015 року у справі № 904/3291/15 зміні не підлягає.

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги ніяким чином не спростовують вищенаведену правову оцінку матеріалів, обставин справи, отже, не є правовими підставами зміни чи скасування рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02 червня 2015 року у справі № 904/3291/15.

Судовий збір відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на скаржника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпроважмаш", м.Дніпропетровськ - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02 червня 2015 року у справі № 904/3291/15 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Матеріали справи повернути до господарського суду Дніпропетровської області.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 24 липня 2015 року.

Головуючий суддя О.М.Лисенко

Суддя О.В.Джихур

Суддя О.В.Березкіна