РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2015Справа №910/19043/14

За позовомПублічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз»
ДоДочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»
Простягнення грошових коштів
Суддя Борисенко І.І.

Представники:

Від позивача: Бурдак О.В. - за дов.;

Від відповідача: Приходько А.В. - за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

09 серпня 2014 року до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява 19/6960 від 01.09.2014 року Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз" (Позивач) до Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (Відповідач) про стягнення з останнього 3% річних в розмірі - 131 556,21 грн. (сто тридцять одна тисяча п'ятсот п'ятдесят шість гривень 21 копійка) та втрат від інфляції в сумі - 80 014,14 грн. (вісімдесят тисяч чотирнадцять гривень 14 копійок).

В процесі розгляду справи (заява Позивача від 29.10.2014р., прийнята судом через загальний відділ канцелярії господарського суду від 31.10.2014р. ), Позивач уточнив свої позовні вимоги та просив суд стягнути з Відповідача інфляційні втрати в розмірі 3 952, 1 грн., в зв'язку з арифметичною помилкою в розрахунку індексу інфляції, решту позовних вимог Позивач залишив без змін.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.11.2014р. у справі №910/19043/14 позовні вимоги задоволено частково. Вирішено стягнути з Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз" грошові кошти: інфляційних втрат - 3 805,95 грн. (три тисячі вісімсот п'ять гривень 95 копійок), 3% річних - 130 533,33 грн. (сто тридцять тисяч п'ятсот тридцять три гривні 33 копійки) та судові витрати - 2 686,95 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят шість гривень 95 копійок). В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.02.2015р. рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2014р. у справі №910/19043/14 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.04.2015р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.02.2015р. та рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2014р. у справі №910/19043/14 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

За результатами повторного автоматичного розподілу справа №910/19043/14 передана для подальшого розгляду судді Борисенко І.І.

Ухвалою господарського суду від 07.05.2015р. справа №910/19043/14 прийнята суддею Борисенко І.І. до свого провадження, розгляд справи призначено на 30.06.2015р. о 10:45.

22.06.2015р. представник відповідача через загальний відділ діловодства суду подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечив повністю проти задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні 30.06.2015р. виникла необхідність оголосити перерву до 16.07.2015р. для надання часу суду та позивачу ознайомитись з відзивом відповідача.

16.07.2015р. позивач через загальний відділ діловодства господарського суду подав письмові пояснення до позовної заяви з урахуванням постанови Вищого господарського суду України від 23.04.2015р., відповідно до яких просив стягнути з Відповідача на свою користь 3% річних у розмірі 131 556, 21 грн., суму інфляційних втрат у розмірі 3 806, 95 грн. та судовий збір в розмірі 2 707, 24 грн.

Крім цього, Позивач просив суд повернути йому 1 524, 17 грн. надлишково сплаченого судового збору.

В судовому засіданні 16.07.2015р. представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, відповідач заперечив проти позовних вимог в повному обсязі.

За клопотанням відповідача, з метою забезпечення повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, спір у даній справі вирішено у строк у відповідності п. 3 ст. 69 ГПК України.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на позов, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, врахувавши вказівки Вищого господарського суду України від, викладені в постанові від 23.04.2015р., справа №910/19043/14, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом даного судового розгляду є вимоги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз" до Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про стягнення 3 % річних та інфляційних сум у зв'язку з простроченням виконання судових рішень у справах № 37/33, № 52/195, якими було стягнуто з замовника заборгованість за договором газопостачання, а також нараховані на неї інфляційні суми та 3 % річних за неналежне виконання ДК "Газ України" договору від 01.02.2007 року № 06/07- 204.

Так, 12.05.2009 року рішенням господарського суду міста Києва зі справи № 37/33, присуджено до стягнення з ДК "Газ України" на користь ВАТ "Запоріжгаз" грошові кошти в сумі 2 159 597,17 грн. заборгованості, 3 414 608,73 грн. інфляційних сум, 374 161,72 грн. 3% річних, 300 000 грн. пені, 19 157, 06 грн. витрат зі сплати державного мита та 88,65 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.10.2009 року зі справи № 37/33, рішення суду першої інстанції змінено, викладено резолютивну частину рішення в іншій редакції, за якою позов задоволено частково та стягнуто з ДК "Газ України" на користь ВАТ "Запоріжгаз" заборгованість в сумі 2 159 597, 17 грн., 3% річних в сумі 190 615, 80 грн., 1 352 442,22 грн. інфляційних сум, а також 25 500 грн. витрат по сплаті державного мита за подання позову і 60,30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" на користь ВАТ «Запоріжгаз» 12 500 грн. витрат по сплаті державного мита за подання апеляційної скарги.

Крім того, рішенням господарського суду міста Києва від 16.06.2010 року зі справи № 52/195 стягнуто з ДК "Газ України" на користь ВАТ "Запоріжгаз" кошти в сумі 166 990,20 грн. інфляційних сум, 3% річних у сумі 42,77 грн., 2 090,58 грн. державного мита та 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Судом на новому розгляді враховані вказівки, що містилися в Постанові Вищого господарського суду України від 23.04.2015р. №910/19043/14, а саме з'ясовано обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснено оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.

Суд зазначає, що статтею 625 ЦК України регулюються зобов'язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду.

З рішення ж суду зобов'язальні правовідносини не виникають, оскільки вони виникають з актів цивільного законодавства, про що зазначено в ст. 11 ЦК України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.

Суд також зазначає щодо відсутності підстав для нарахування 3 % річних та інфляційних втрат на відшкодовані судовими рішеннями суму судового збору й інші судові витрати, оскільки відшкодування судових витрат не тягне за собою виникнення зобов'язальних відносин у справі.

10.10.2012 року між Позивачем та Відповідачем було укладено договір № 14/12-452 про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог, відповідно до якого зобов'язання відповідача перед позивачем за договором від 01.02.2007 року № 06/07-204 на суму 3 952 100,04 грн. вважаються припиненими шляхом зарахування зустрічних позовних вимог.

Позивачем за період з 01.09.2011 року по 10.10.2012 року нараховані Відповідачу 3% річних у сумі 131 556,21 грн. та 3 952,1 грн. інфляційні суми, у зв'язку з простроченням виконання судових рішень в інших справах.

Враховуючи висновки Вищого господарського суду України викладені в постанові від 23.04.2015р., суд прийшов до висновку, що вимоги Позивача про стягнення інфляційних та 3% річних, нарахованих на суму судового збору, а також інфляційних сум та 3% річних встановлених рішеннями суду у справах № 37/33, № 52/195 є необґрунтованими та суперечать ст. ст. 11, 625 ЦК України, а тому не підлягають задоволенню.

Щодо вимог Позивача про стягнення з Відповідача на користь Позивача 3% річних та індексу інфляції за період за період з 01.09.2011 по 10.10.2012р. суд зазначає наступне:

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. №01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, дефляція).

Відповідно до листа Верховного Суду України від 03.04.1997 №62-97 "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ", якщо сума боргу повинна бути сплачена в період з 1 по 15 числа відповідного місяця, то вона індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума повинна бути сплачена з 16 по 31 число відповідного місяця, то вона індексується з наступного місяця.

Крім цього, при перегляді справи №910/19043/14 на новому розгляді, господарським судом міста Києва відповідно до встановлених судом обставин справи вбачається, що зобов'язання Відповідача з оплати суми основного боргу в розмірі 2 159 597, 17 грн. припинилось 10.10.2012 року на підставі договору №14/12-452 про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

В зв'язку з зазначеним, підставами для нарахування Позивачем сум 3% річних та індексу інфляції є сума боргу в розмірі 2 159 597, 17 грн. (грошове зобов'язання, яке виникло з підстав, передбачених ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України), яка існувала до 10.10.2012р.

Отже, нарахування Позивачем 3% річних та індексу інфляції є можливим тільки до 10.10.2012р. коли існувало прострочене грошове зобов'язання, після цієї дати нарахування 3% річних та індексу інфляції, передбачених ст. 625 ЦК України є безпідставними.

Враховуючи висновки Вищого господарського суду України викладені в постанові від 23.04.2015р. по справі №910/19043/14, оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджуючи в судовому засіданні докази, Господарський суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення 3% річних до стягнення підлягає сума 3% річних в розмірі 71 720, 22 грн., в частині стягнення індексу інфляції - 2 159, 60 грн. за період з 01.09.2011 по 10.10.2012р.

Витрати по оплаті судового збору, згідно ст. 49 ГПК України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» підлягає поверненню з Державного бюджету України надмірно сплачений судовий збір в розмірі 1 524,00грн.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Стягнути з Дочірньої копанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1; Код: 31301827) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» (69035, м. Запоріжжя, вул. Заводська, 7; Код: 03345716) 3% річних в розмірі 71 720 (сімдесят одну тисячу сімсот двадцять) грн. 22 коп., індекс інфляції в розмірі 2 159 (дві тисячі сто п'ятдесят дев'ять) грн. 60 коп. та судовий збір в розмірі 1 476 (одна тисяча чотириста сімдесят шість) грн. 14 коп.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

В решті частині позову відмовити.

Повернути Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» (69035, м. Запоріжжя, вул. Заводська, 7; Код: 03345716) надмірно сплачений судовий збір з Державного бюджету України в розмірі 1 524 (одна тисяча п'ятсот двадцять чотири) грн. 17 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 27.07.2015р.

Суддя І.І.Борисенко