РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2015Справа №910/11182/15

За позовомПриватного акціонерного товариства Страхова компанія «ВУСО»
ДоМоторного (транспортного) страхового бюро України
Простягнення 8 053,98 грн.
Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Кобець Р.Ю. - дов. № ГН-14-Ю від 02.01.2015 р.;

від відповідача: Чехоєва Н.М. - дов. № 31/2014 від 30.12.2014р.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «ВУСО» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро про стягнення 8 053,98 грн.

Ухвалою суду від 05.05.2015 року (суддя Пригунова А.Б.) порушено провадження у справі № 910/11182/15, розгляд справи призначено на 03.06.2015 року.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва від 02.06.2015 року №04-23/596 «Щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ» на підставі п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено автоматичний розподіл справи №910/11182/15.

Згідно повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, проведеного 02.06.2015 року на підставі розпорядження керівника апарату Господарського суду міста Києва від 02.06.2015 року №04-23/596, справу № 910/11182/15 передано на розгляд судді Спичаку О.М.

Ухвалою суду від 05.06.2015 року суддею Спичаком О.М. прийнято справу № 910/11182/15 до свого провадження, розгляд справи призначено на 24.06.2015 року та зобов'язано сторін виконати вимоги ухвали про порушення провадження у справі.

У судовому засіданні 24.06.2015 року представник позивача надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання 24.06.2015 року не з'явився, вимоги ухвали про порушення провадження у справі не виконав, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

У зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача, суд відклав розгляд справи до 13.07.2015 р.

Представник позивача у судовому засіданні 13.07.2015 р. надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у даному судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 13.07.2015 року на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.09.2012 р. в місті Дніпропетровську на вулиці Набережній в районі електроопори № 401 за участю автомобіля «Мерседес-Бенц 1844», реєстраційний номер АНА602 з напівпричепом «Шміц» д.н. ВМ 132, під керуванням водія Мікова О.В. та за участю автомобіля «Сеат», реєстраційний номер АЕ4191СМ, під керуванням власника Красовицького А.В., сталася дорожньо-транспортна пригода.

Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.10.2012 року № 0827/9398/2012, дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення водієм автомобіля «Мерседес-Бенц 1844», реєстраційний номер АНА602, Міковим О.В. п. 10.1 Правил дорожнього руху України та ст. 124 Кодексу про адміністративне правопорушення України.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.10.2012 року № 0827/9398/2012 Мікова О.В. визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого пунктом 10.1 Правил дорожнього руху України та ст. 124 Кодексу про адміністративне правопорушення України та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно з наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна від 24.11.2003 р. № 142/5/2092 (зареєстрований в Мін'юсті України 24.11.2003 р. за № 1074/8395) «Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», який є обов'язковим для виконання особами, до компетенції яких входить проведення автотоварознавчих експертиз та досліджень, розмір матеріального збитку визначається шляхом проведення відповідної експертизи. Методику товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів розроблено згідно із Національним стандартом № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» і затверджено наказом Фонду держмайна України від 24.11.2003 р. № 142/5/2092 (зареєстровано в Мін'юсті України 24.11.2003 р. за № 1074/8395, зі змінами та доповненнями).

Відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках, зокрема, визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом (стаття 7 Закону), і здійснюється суб'єктами оціночної діяльності.

Загальний розмір матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу «Сеат», реєстраційний номер АЕ4191СМ, в результаті його пошкодження при ДТП, відповідно до звіту з визначення вартості матеріального збитку, що складений Товариством з обмеженою відповідальністю «Експерт-Сервіс», складає 10 324,55 грн. (з ПДВ).

Відповідно до розрахунку розміру страхового відшкодування, здійсненого на підставі страхового акту № 4327-02, сума страхового відшкодування становить 8 053,98 грн.

На підставі вищевказаних документів Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 8 053,98 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 13842 від 09 листопада 2012 року.

Вимоги позивач про стягнення грошових коштів в порядку регресу з МТСБУ ґрунтуються на підпункті «ґ» п. 41.2. ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з тим, що відповідальність водія автомобіля «Мерседес-Бенц 1844», реєстраційний номер АНА602 з напівпричепом «Шміц» д.н. ВМ 132 зареєстровано за сертифікатом «Зелена Картка» № LT01YB1487806/

Зокрема, позивачем зазначено, що у відповідності до п.п. «ґ» п. 41.2. ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат "Зелена картка", що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Така регламентна виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка".

26.12.2014 року позивач звернувся до відповідача з претензією про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

У відповідь на зазначений лист відповідач відмовився здійснювати виплату страхового відшкодування на підставі п.п. 37.1.4 та 37.1 статті 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», згідно якого підставою для відмови у здійсненні регламентної виплати є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

У судовому засіданні 13.07.2015 р. представник відповідача заперечував проти позову з тих же підстав.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

В статті 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до п. 9 ст. 7 Закону України «Про страхування», страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відноситься до обов'язкових видів страхування, що здійснюються в Україні.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Пунктом 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» встановлено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Враховуючи вищевикладене, суд відзначає, що незалежно від джерела виникнення права позов щодо відшкодування збитків подається до особи, відповідальної за завдані збитки, проте враховуючи те, що цивільна відповідальність винної особи застрахована, позов може бути заявлений також і до юридичної особи, яка застрахувала відповідальність власника транспортного засобу .

Частиною першою статті 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду заподіяну третім особам.

Відповідно до п.п. «ґ» п. 41.2. ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат "Зелена картка", що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Така регламентна виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка».

Таким чином, МТСБУ відшкодовує шкоду за рахунок коштів фонду страхових гарантій у разі заподіяння шкоди транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат «Зелена картка», що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України.

Згідно довідки про дорожньо-транспортну пригоди № 9071352 від 18.09.2012 р., цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Мерседес-Бенц 1844», реєстраційний номер АНА602, зареєстровано згідно страхового сертифіката «Зелена картка», терміном дії до 25.03.2013 р.

Отже, наявні та доведені всі необхідні умови для відшкодування МТСБУ за рахунок коштів страхових гарантій матеріальної шкоди, зокрема, заподіяння ДТП транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат "Зелена картка", який діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також з урахуванням ліміту відповідальності визначеного чинним законодавством, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення суми страхового відшкодування підлягають задоволенню повністю в сумі 8 053,98 грн.

При цьому, судом відхиляються заперечення відповідача щодо пропуску строків на звернення про виплату регламентної виплати з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1. статті 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Тобто наведена норма визначає можливість відмови страховика у виплаті страхового відшкодування страхувальнику в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж встановлених строків, і не містить підстав для відмови у задоволенні вимоги страховика, який виплатив страхове відшкодування згідно з договором майнового страхування, до особи, відповідальної за завдані збитки, про відшкодування виплачених ним фактичних сум у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 15.04.2015 р. у справі № 910/9494/14.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (місцезнаходження: 02154, м. Київ, Русанівський бульвар, будинок 8, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» (місцезнаходження: 03680, м. Київ, вулиця Казимира Малевича, будинок 31, ) 8 053 (вісім тисяч п'ятдесят три) грн. 98 коп. заборгованості та 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім гривень) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

20.07.2015 року

Суддя О.М. Спичак