РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2015Справа №910/11077/15

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., суддів - Цюкала Ю.В., Ярмак О.М., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «АТП - 1»
до За участю про Київської міської ради Третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору 1. Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації); 2. Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві; 3. Департаменту фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації); стягнення 15 686 423 грн. 29 коп.

Представники:

від Позивача: Красько О.В (представник за Довіреністю);

Василенко А.С. (представник за Довіреністю);

Данічев В.М. (директор);

від Відповідача: Телицька В.А. (представник за Довіреністю);

від Третьої особи - 1: Якимець О.І. (представник за Довіреністю);

від Третьої особи - 2: не з'явились;

від Третьої особи - 3: Заболотній С.В. (представник за Довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Публічне акціонерне товариство «АТП - 1» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради (надалі також - «Відповідач») про стягнення 15 686 423 грн. 29 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 21.05.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «АТП - 1», правонаступником кого є Публічне акціонерне товариством «АТП -1» та Київською міською радою було укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення, який був посвідчений нотаріально та зареєстрований у реєстрі за №898. Як зазначає Позивач, на виконання умов Договору ним було сплачено Відповідачу грошові кошти в загальному розмірі 15 686 423 грн. 29 коп. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.09.2013 р. у справі №910/9122/13, залишеної без змін постановою Вищого господарського суду України від 11.12.2013 р. Договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 21.05.2008 року розірвано у зв'язку з істотним порушенням Відповідачем умов. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем зобов'язань у останнього утворилась заборгованість перед Публічним акціонерним товариством «АТП - 1» в розмірі 15 686 423 грн. 29 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 30.04.2015 р. порушено провадження у справі № 910/11077/15, залучено до участі у справі в якості Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), судове засідання призначено на 04.06.2015 р.

03.06.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 30.04.2015 року.

04.06.2015 року в судове засідання з'явились представники позивача та представник третьої особи.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 30.04.2015 року не виконав.

В судовому засіданні представник третьої особи подав відзив на позовну заяву, в якому просить Суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, керуючись ст. 38 ГПКУ, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) Позивача надати письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази з урахування відзиву Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації);

2) Відповідача надати докази на підтвердження повернення грошових коштів у розмірі 15 686 423,29 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.06.2015 року відкладено розгляд справи на 18.06.2015 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

12.06.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли заперечення на відзив третьої особи на виконання вимог ухвали суду від 04.06.2015 року.

18.06.2015 року в судове засідання з'явились представники сторін.

В судовому засіданні представник відповідача подав документи для долучення до матеріалів справи та відзив на позовну заяву. Також подав клопотання про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві та Департамент фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Суд зазначає, що відповідно до п.1 ст. 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Відповідно до п. 1.6 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" ГПК передбачає можливість участі в судовому процесі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, якщо рішення господарського суду зі спору може вплинути на права та обов'язки цієї особи щодо однієї із сторін. Така третя особа виступає в процесі на стороні позивача або відповідача - у залежності від того, з ким із них у неї існують (або існували) певні правові відносини.

Питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду (із зазначенням про це в ухвалі про порушення провадження у справі) або під час розгляду справи, але до прийняття господарським судом рішення, з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків майбутньому.

21.05.2008 року між Відкритим акціонерним товариством "АТП-1" та Київською міською радою було укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення, який було посвідчено нотаріально та зареєстровано у реєстрі за номером №898. Відкритим акціонерним товариством "АТП-1" перерахувало за Договором суму у розмірі 15 686 423 гривень 29 коп.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.09.2013 р. у справі №910/9122/13, яка була залишена в подальшому без змін Постановою Вищого господарського суду України від 11.12.2013 p., вищезазначений Договір №898 від 21.05.2008 р. - було розірвано.

Відкрите акціонерне товариство "АТП-1" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради про стягнення 15 686 423 грн. 29 коп.

Як, зазначає Відповідач, кошти за викуп земельної ділянки були перераховані Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рахунок ГУ ДКСУ у м. Києві та подальше спрямування цих коштів до місцевого та державного бюджетів здійснювалось саме Головним управлінням. А Департамент фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) відповідно до свого Положення виступає головним розпорядником коштів бюджету м. Києва.

Враховуючи вищевикладене, вислухавши представника відповідача та враховуючи те, що інші представники сторін не заперечували проти задоволення клопотання, Суд, керуючись ст.. 27 ГПК України приходить до висновку щодо необхідності залучення в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві та Департамент фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Крім того, Суд, ознайомившись з матеріалами справи, керуючись ст. 38 ГПКУ, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) Позивача направити копію позовної заяви Головному управлінню Державної казначейської служби України в м. Києві та Департаменту фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та надати Суду докази на підтвердження направлення;

2) Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві та Департамент фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надати письмові пояснення по суті позовних вимог Публічного акціонерного товариства "АТП - 1".

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що дана справа є складною, що є підставою призначити колегіальний розгляд справи у складі трьох суддів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.06.2015 року суд призначив колегіальний розгляд справи у складі трьох суддів.

Відповідно до автоматичного розподілу справ Господарського суду міста Києва від 19.06.2015 року, справу № 910/11077/15 передано до розгляду колегії суддів у складі: суддя Чинчин О.В. (головуючий), судді - Трофименко Т.Ю., Ярмак О.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.06.2015 року справу №910/11077/15 прийнято до провадження колегію суддів, судове засідання призначено на 08.07.2015 року.

Розпорядженням від 06.06.2015 року призначено повторний автоматичний розподіл справи №910/11077/15, у зв'язку з тривалим лікарняним судді Трофименко Т.Ю.

Відповідно до автоматичного розподілу справ Господарського суду міста Києва від 06.06.2015 року, справу № 910/11077/15 передано до розгляду колегії суддів у складі: суддя Чинчин О.В. (головуючий), судді - Цюкало Ю.В., Ярмак О.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.07.2015 року справу №910/11077/15 прийнято до провадження колегію суддів, судове засідання призначено на 08.07.2015 року.

08.07.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 18.06.2015 року.

08.07.2015 року в судове засідання з'явились представники позивача та представник третьої особи-1.

Представники відповідача, третьої особи-2, третьої особи-3 в судове засідання не з'явились, про поважні причини неявки Суд не повідомили, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Представники третьої особи-2, третьої особи-3 вимоги ухвали суду від 18.06.2015 року не виконали.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 08.07.2015 р. відкладено розгляд справи на 16.07.2015 р., у зв'язку з неявкою представника відповідача, третьої особи-2, третьої особи-3 в судове засідання.

13.07.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Третьої особи - 2 надійшло клопотання про зобов»язання Позивача надіслати копію позовної заяви на адресу Третьої особи - 2 та про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 16 липня 2015 року представники Позивача підтримали доводи та вимоги позовної заяви, просили Суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судовому засіданні представник Відповідача заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. В судовому засіданні представники Третьої особи - 1 та Третьої особи - 3 надали усні пояснення по суті спору, якими заперечили проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. В судове засідання представник Третьої особи - 2 не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відміткою про відправлення на Ухвалі Господарського суду міста Києва від 08.07.2015 року у справі № 910/11077/15.

За змістом пункту 32 інформаційного листа №01-08/530 від 29.09.2009р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України», якщо відмітка про відправку, зроблена у встановленому порядку на першому примірникові процесуального документа, оформлена відповідним чином, вона, як правило, є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначається про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Відповідно до інформації розміщеної на веб-сайті Міністерства юстиції України, місцезнаходженням Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві є 01601, м.Київ, ВУЛИЦЯ ТЕРЕЩЕНКІВСЬКА, будинок 11-А.

Суд зазначає, що Ухвали Господарського суду міста Києва у справі № 910/11077/15 направлялись на адресу Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві, зазначену на веб-сайті Міністерства юстиції України.

Згідно з абзацем 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, Суд приходить до висновку, Третя особа - 2 про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином.

Що стосується Клопотання представника Третьої особи - 2 про відкладення розгляду справи, Суд зазначає наступне.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 вказаного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статті 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Одночасно, застосовуючи відповідно до частини 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

За таких підстав, клопотання Третьої особи - 2 про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню з урахуванням ще й того, що матеріали справи №910/11077/15 містять докази направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів на адресу Третьої особи - 2, а саме оригінал фіскального чеку від 30.06.2015 р. та опис вкладення у цінний лист від 30.06.2015 року.

Приймаючи до уваги, що Третя особа - 2 була належним чином повідомлена про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представника Третьої особи - 2 не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 16 липня 2015 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

21.05.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «АТП - 1», правонаступником кого є Публічне акціонерне товариством «АТП -1» (Покупець) та Київською міською радою (Продавець) було укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення, який був посвідчений нотаріально та зареєстрований у реєстрі за №898.

Відповідно до п.1.1 Договору Продавець на підставі рішення Київської міської ради від 27.12.2007 року №1580/4413 продав, а Покупець купив земельну ділянку, місце розташування якої на вулиці Промисловій, 1 у м. Києві, (кадастровий номер :90:115:0018), площею 8,0386 га, у межах, які перенесені в натуру (на місцевість) і зазначені у технічній документації земельної ділянки.

Відповідно до п.2.1 Договору ціна продажу земельної ділянки за цим договором становить 72506601 грн. 00 коп. В рахунок цієї суми відповідно до угоди № 93 від 29.08.2007 року (укладеною між позивачем та Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Покупцем було сплачено Продавцеві аванс у розмірі 4321187,73 грн.

Згідно з п.2.2 Договору сума 68185413 грн. 27 коп. може сплачуватися у розстрочку протягом одного року рівними частками до двадцять п'ятого числа кожного місяця від дня нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Відповідно з п.3.2 Договору Продавець зобов'язується після повної сплати позивачем суми, зазначеної у розділі другому цього договору, та пені за прострочення платежів (при наявності такої пені), оформити та видати впродовж тридцяти календарних днів позивачу державний акт на право власності на земельну ділянку.

Пунктом 4.5 Договору передбачено, що при розірванні цього Договору з вини Продавця суми, сплачені Покупцем Продавцю на виконання цього Договору, включаючи суму авансу (ів), повертаються йому Продавцем в повному обсязі. Покупець також має право на компенсацію збитків, спричинених розірванням цього Договору з вини Продавця.

Згідно з п.6.1 Договору обов'язок Продавця передати земельну ділянку Покупцю вважається виконаним і право власності на земельну ділянку переходить до позивача після одержання позивачем державного акту на право власності на земельну ділянку.

Відповідно з п.9.2 Договору розірвання цього договору здійснюється у випадках та в порядку, передбачених законодавством України.

17.11.2009 року Сторонами був підписаний Договір про внесення змін до Договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 21.05.2008 року, який було посвідчено нотаріально та зареєстровано у реєстрі за №794.

Згідно з п.1.1 Договору про внесення змін в підпункті 2.2 пункту 2 договору, слова «одного року» було замінено на слова «п'ять років».

Відповідно до п.1.2 Договору про внесення змін підпункт 3.2 пункту 3 договору викладено в наступній редакції: «Після сплати позивачем першого платежу оформити та видати позивачу державний акт на право власності на земельну ділянку.».

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 21.05.2008 року Позивачем було сплачено Відповідачу грошові кошти в загальному розмірі 15686423 грн. 29 коп., що підтверджується платіжними дорученнями та банківськими виписками, а саме, 23.05.2008 року - 5682117 грн. 78 коп., 24.06.2008 року - 5682117 грн. 78 коп., 14.02.2011 року - 1000 грн. 00 коп. та відповідно авансовий платіж у сумі 4321187 грн. 73 коп.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.09.2013 р. у справі №910/9122/13, залишеної без змін постановою Вищого господарського суду України від 11.12.2013 р. Договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 21.05.2008 року розірвано у зв'язку з істотним порушенням Відповідачем умов. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем зобов'язань у останнього утворилась заборгованість перед Публічним акціонерним товариством «АТП - 1» в розмірі 15 686 423 грн. 29 коп.

18.08.2014 року Позивачем був направлений на адресу Відповідача лист №451 з вимогою повернути грошові кошти в розмірі 15 686 423 грн. 29 коп., у відповідь на який Департамент земельних ресурсів в листі від 19.08.2014 року повідомив про відсутність наслідків розірвання договору купівлі - продажу земельної ділянки від 21.05.2008 р. №898 у рішеннях суду.

02.04.2015 року Позивачем на адресу Відповідача та Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надіслані вимоги №178, №177 про повернення грошових коштів в розмірі 15 686 423 грн. 29 коп., що підтверджується описами вкладення від 02.04.2015р., фіскальними чеками від 02.04.2015 р. та рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення, проте залишені без відповіді і виконання.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «АТП - 1» підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 21.05.2008 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 21.05.2008 року Позивачем було сплачено Відповідачу грошові кошти в загальному розмірі 15686423 грн. 29 коп., що підтверджується платіжними дорученнями та банківськими виписками, а саме, 23.05.2008 року - 5682117 грн. 78 коп., 24.06.2008 року - 5682117 грн. 78 коп., 14.02.2011 року - 1000 грн. 00 коп. та відповідно авансовий платіж у сумі 4321187 грн. 73 коп.

Як встановлено Судом, Постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.09.2013 р. у справі №910/9122/13, залишеної без змін постановою Вищого господарського суду України від 11.12.2013 р. Договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 21.05.2008 року розірвано.

Так, вказаною постановою суду апеляційної інстанції, залишеною без змін постановою касаційної інстанції, встановлено про порушення Київською міською радою істотних умов договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 21.05.2008 р., зокрема, пункту 3.2 договору. Зазначено, що внаслідок порушення відповідачем умов спірного договору в частині відмови останнім видати державний акт на право власності на земельну ділянку, позивача було позбавлено того, на що він розраховував при укладенні договору, при цьому зазначене порушення є істотним.

У постанові Вищого господарського суду України від 11.12.2013 року зазначено про порушення Київською міською радою істотних умов договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 21.05.2008 р., зокрема, пункту 3.2 договору. За таких підстав, суд касаційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для розірвання договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначенні від 21.05.2008 р., який було посвідчено нотаріально та зареєстровано у реєстрі за номером № 898, у зв'язку з порушенням Київською міською радою істотних умов вказаного договору.

Відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом розглянуті та відхилені заперечення Відповідача щодо необхідності застосування до даних правовідносин сторін Постанови Кабінету Міністрів України від 22.04.2009 р. № 381 "Про затвердження Порядку здійснення розрахунків з розстроченням платежу за придбання земельної ділянки державної та комунальної власності", якими останній також обґрунтовував свої заперечення при розгляді справи №910/9122/13.

Так, у Постанові Київського апеляційного господарського суду від 04.09.2013 р. у справі №910/9122/13, залишеної без змін постановою Вищого господарського суду України від 11.12.2013 р., зазначено, що спірний договір між сторонами було укладено 21.05.2008 року, тобто, правовідносини щодо купівлі-продажу земельної ділянки виникли саме з 21.05.2008 року. Уклавши договір про внесення змін до договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 21.05.2008 року, між сторонами не виникло нових правовідносин щодо купівлі-продажу, вказаним договором про внесення змін сторони лише додатково врегулювали вже існуючі правовідносини за основним договором. Постанова КМУ від 22.04.2009 року № 381 «Про затвердження Порядку здійснення розрахунків з розстроченням платежу за придбання земельної ділянки державної та комунальної власності» набрала чинності лише 30.04.2009 року.

Таким чином, зважаючи на те, що правовідносини з приводу купівлі-продажу земельної ділянки виникли між сторонами до набрання чинності Постановою № 381, дана постанова не може бути застосована до правовідносин у даній справі. Тобто, Постанова № 381 є актом цивільного законодавства, який підлягає застосуванню до моменту укладення договору купівлі-продажу, шляхом відображення її вимог та істотних умов, передбачених нею, в договорі купівлі-продажу земельних ділянок державної та комунальної власності.

Крім того, Судом розглянуті заперечення Відповідача стосовно ненадходження спірних грошових коштів на рахунки саме Київської міської ради з посиланням на лист управління фінансового забезпечення та звітності секретаріату Київської міської ради №08/235-235 від 17.06.2015 р.

Як вбачається з матеріалів справи, грошові кошти в загальному розмірі 15 686 423 грн. 29 коп., які надійшли від Публічного акціонерного товариства «АТП - 1» в рахунок вартості земельної ділянки обумовленої Договором, були перераховані на рахунок №0001 ГУ ДКСУ у м. Києві, що підтверджується листом №05710-10707 від 17.06.2015 року Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Відповідно до статті 22 Бюджетного кодексу України для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня. Головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно:

1) за бюджетними призначеннями, визначеними законом про Державний бюджет України, - установи, уповноважені забезпечувати діяльність Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України в особі їх керівників; міністерства, Національне антикорупційне бюро України, Конституційний Суд України, Верховний Суд України, вищі спеціалізовані суди та інші органи, безпосередньо визначені Конституцією України, в особі їх керівників, а також Національна академія наук України, Національна академія аграрних наук України, Національна академія медичних наук України, Національна академія педагогічних наук України, Національна академія правових наук України, Національна академія мистецтв України, інші установи, уповноважені законом або Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у відповідній сфері, в особі їх керівників;

2) за бюджетними призначеннями, визначеними рішенням про бюджет Автономної Республіки Крим, - уповноважені юридичні особи (бюджетні установи), що забезпечують діяльність Верховної Ради Автономної Республіки Крим та Ради міністрів Автономної Республіки Крим, а також міністерства та інші органи влади Автономної Республіки Крим в особі їх керівників;

3) за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, - місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників. Якщо згідно із законом місцевою радою не створено виконавчий орган, функції головного розпорядника коштів відповідного місцевого бюджету виконує голова такої місцевої ради.

Головні розпорядники коштів Державного бюджету України визначаються відповідно до пункту 1 частини другої цієї статті та затверджуються законом про Державний бюджет України шляхом встановлення їм бюджетних призначень. Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів визначаються рішенням про місцевий бюджет відповідно до пунктів 2 і 3 частини другої цієї статті.

Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженим Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/20, визначено, що Державна казначейська служба України (Казначейство України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України (далі - Міністр).

Відповідно до п.4 Положення Казначейство України відповідно до покладених завдань, зокрема, здійснює через систему електронних платежів Національного банку України розрахунково-касове обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів та інших клієнтів, операцій з коштами бюджетів, спільних із міжнародними фінансовими організаціями проектів; здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду; здійснює розподіл коштів між державним бюджетом, бюджетами Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, а також між місцевими бюджетами відповідно до нормативів відрахувань, визначених бюджетним законодавством, і перерахування розподілених коштів за належністю; проводить взаємні розрахунки між державним бюджетом та бюджетами Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, а також між місцевими бюджетами у порядку, встановленому законодавством; веде базу даних про мережу розпорядників і одержувачів бюджетних коштів, складає та веде єдиний реєстр розпорядників та одержувачів бюджетних коштів; веде облік бюджетних асигнувань, доводить до розпорядників та одержувачів бюджетних коштів витяг із розпису державного бюджету та зміни до нього.

Враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства України, Суд зазначає, що до повноважень Київської міської ради не відноситься самостійний розподіл грошових коштів, які надходять на рахунки останнього, оскільки головними розпорядниками бюджетних коштів є виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), а тому заперечення Відповідача з цих підстав Судом до уваги не приймаються.

Пунктом 4.5 Договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 21.05.2008 року передбачено, що при розірванні цього Договору з вини Продавця суми, сплачені Покупцем Продавцю на виконання цього Договору, включаючи суму авансу (ів), повертаються йому Продавцем в повному обсязі. Покупець також має право на компенсацію збитків, спричинених розірванням цього Договору з вини Продавця.

Враховуючи вищевикладений пункт спірного Договору, Суд не приймає до уваги заперечення Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо відсутності права Позивача на повернення суми авансу в розмірі 4 321 187 грн. 73 коп.

Як встановлено Судом, Договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 21.05.2008 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством «АТП - 1», правонаступником кого є Публічне акціонерне товариством «АТП -1» та Київською міською радою, було розірвано у зв'язку з порушенням саме Київською міською радою істотних умов договору, зокрема, пункту 3.2 договору, в частині відмови публічному акціонерному товариству "АТП-1" у видачі державного акту на право власності на земельну ділянку, тим самим позбавивши останнього того, на що він розраховував при укладенні договору, зокрема, можливості реалізації свого права власності на земельну ділянку.

За таких підстав, Суд зазначає, що Публічне акціонерне товариство «АТП - 1» відповідно до положень Договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 21.05.2008 року має право на повернення від Київської міської ради сплачених на виконання умов вказаного Договору грошових коштів, включаючи суму авансу, у повному розмірі.

02.04.2015 року Позивачем на адресу Відповідача та Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надіслані вимоги №178, №177 про повернення грошових коштів в розмірі 15 686 423 грн. 29 коп., що підтверджується описами вкладення від 02.04.2015р., фіскальними чеками від 02.04.2015 р. та рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення, проте залишені без відповіді і виконання.

Однак, Суд звертає уваги, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження повернення Відповідачем грошових коштів Публічному акціонерному товариству «АТП - 1» в розмірі 15 686 423 грн. 29 коп.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив повернення суми грошових коштів в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення 15 686 423 грн. 29 коп. - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Публічного акціонерного товариства «АТП - 1» - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Київської міської ради (01044, м.Київ, ВУЛИЦЯ ХРЕЩАТИК, будинок 36, Ідентифікаційний код юридичної особи 22883141) на користь Публічного акціонерного товариства «АТП - 1» (01013, м.Київ, ВУЛИЦЯ ПРОМИСЛОВА, будинок 1, Ідентифікаційний код юридичної особи 03746384) 15 686 423 (п'ятнадцять мільйонів шістсот вісімдесят шість тисяч чотириста двадцять три) грн. 29 (двадцять дев'ять) коп. та судовий збір у розмірі 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 17 липня 2015 року.

Головуючий суддя О.В. Чинчин

Суддя Ю.В. Цюкало

Суддя О.М Ярмак