донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

20.07.2015 справа №908/2571/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівБудко Н.В. Геза Т.Д., Сгара Е.В.
при секретарі: за участю представників сторін: від скаржника: від відповідача: від третьої особи 1: від третьої особи 2: розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу на рішення господарського суду від у справіОСОБА_1. Прокурор Хряк О.О. - посвідчення № 028256 від 15.08.2014 р.; Не з'явився; Не з'явився; Не з'явився; Заступника прокурора Донецької області м.Маріуполь Запорізької області 03.06.2015 р. № 908/2571/15-г
за позовом до за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачаПрокурора міста Маріуполя Донецької області Маріупольської міської ради Донецької області м.Маріуполь, Донецької області 1.Товариства з обмеженою відповідальністю "Іюль-Норд" м.Маріуполь, Донецької області 2.Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 АДРЕСА_1
провизнання незаконним та скасування рішення
ВСТАНОВИВ:

Прокурор міста Маріуполя Донецької області звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до відповідача, Маріупольської міської ради м.Маріуполь, Донецької області про визнання незаконним та скасування рішення Маріупольської міської ради Донецької області від 30.10.2014 р. № 6/42-4871.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що оскаржуване рішення Маріупольської міської ради прийнято з порушенням вимог ст. 39 Земельного кодексу України, ДСТУ 3587-97, містобудівної документації, зокрема, Генерального плану міста Маріуполя Донецької області.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 03.06.2015 р. у справі №908/2571/15-г у задоволенні позову відмовлено. Господарський суд посилався на те, що прокурором не доведено, що ухваленням спірного рішення порушено права та охоронювані законом інтереси позивача (прокурора), обставини, на які посилається прокурор, не тягнуть за собою визнання недійсним акту (такі порушення можуть бути усунені шляхом подання позову про знесення споруди), прокурором не наведено жодного аргументу та не надано відповідних доказів щодо правомірності затвердження технічної документації щодо землеустрою.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Заступник прокурора Донецької області звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Запорізької області від 03.06.2015 р. у справі №908/2571/15-г скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити у повному обсязі позов прокурора міста Маріуполя Донецької області до Маріупольської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Маріупольської міської ради Донецької області від 30.10.2014 р. № 6/42-4871.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на те, що оскаржуване рішення є незаконним та підлягає скасуванню у зв'язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме ст. 39 Земельного кодексу України, ст. 21 Цивільного кодексу України.

У судовому засіданні прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги, просив суд рішення господарського суду Запорізької області від 03.06.2015 р. у справі №908/2571/15-г скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити у повному обсязі позов прокурора міста Маріуполя Донецької області до Маріупольської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Маріупольської міської ради Донецької області від 30.10.2014 р. № 6/42-4871.

Інші представники сторін у судове засідання не з'явилися.

20.07.2015 р. до канцелярії Донецького апеляційного господарського суду електронною поштою від ФОП ОСОБА_2. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач 2 просив суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення господарського суду Запорізької області від 03.06.2015 р. залишити без змін.

Судовий процес в апеляційний інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст.81-1 ГПК України.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього; апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

14.12.2011 р. згідно рішення Маріупольської міської ради від 22.11.2011 р. № 6/13-1289 між Маріупольською міською радою (орендодавець) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки № 6061, за яким передано земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер 1)НОМЕР_1, 2)НОМЕР_2, 3)НОМЕР_3, площею 1)0,0063 га, 2)0,0038 га, 3)0,0029 га.

29.04.2013 р. між ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого Продавець продав, а Покупець купив нежитлову будівлю - торгівельні павільйони, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2. На земельних ділянках, що належать Маріупольській міській раді, площею 0,0063 га, 0,0038 га, 0,0029 га., кадастрові номери НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 розташовано: нежитлова будівля - торгівельні павільйони літ. А-1, літ. Б-1, літ. В-1, літ. Г-1, літ. Д-1, літ. Е, літ. Ж-1, літ. З-1, загальною площею 70,7 кв.м.

Рішенням Маріупольської міської ради Донецької області № 6/42-4871 від 30.10.2014 р. припинено строк оренди земельних ділянок площею 0,0063 га, 0,0038 га, 0,0029 га. ФОП ОСОБА_3. та надано їх в оренду ФОП ОСОБА_2. для функціонування торгівельних павільйонів по АДРЕСА_2, розірвано договір оренди земельних ділянок від 14.12.2011 р. № 6061; затверджено технічну документацію з землеустрою по встановленню (відновленню) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) та надано з земель житлової та громадської забудови в оренду строком на 5 років земельні ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (функціонування торгівельних павільйонів) з розміром орендної плати на рівні 5% від їх грошової оцінки ФОП ОСОБА_2.

Висновком, складеним Головним управлінням містобудування та архітектури Маріупольської міської ради Донецької області до проекту рішення міської ради про надання у користування ФОП ОСОБА_2. земельних ділянок встановлено, що відповідність намірів замовника ФОП ОСОБА_2. встановленим видам дозволеного використання земельної ділянки не відповідає, у зв'язку із тим, що розташування та будівництво наземних об'єктів цивільно-житлового, промислового призначення та інших капітальних споруд, окрім об'єктів транспорту та інженерних мереж, у червоних лініях вулиць і доріг забороняється.

Відповідно до викопіювання з генерального плану міста Маріуполя, який затверджено рішенням міської ради від 21.02.2012 року № 6/16-1538, вказані торгівельні павільйони розташовані у червоних лініях проспекту Металургів.

Як вбачається з листа ВДАІ по обслуговуванню м. Маріуполь УДАІ ГУМВС України в Донецькій області від 20.11.2014 року № 9/4-3241, торгівельні павільйони, розташовані по АДРЕСА_2 розміщено з порушенням п.3.7 ДСТУ 3587-97 "Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Безпека дорожнього руху".

Пунктом 3.7.1. ДСТУ 3587-97 "Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Безпека дорожнього руху" встановлено, що споруди торгівельно-побутового призначення (крім кіосків для продажу проїзних квитків на зупинках маршрутних транспортних засобів) і рекламоносіїв повинні розміщуватися за межами тротуарів, або узбіч на відстані не менше ніж 2 м від них, але не ближче ніж 10 м від краю проїзної частини вулиць і доріг.

Забороняється розміщувати споруди торгівельно-побутового призначення, рекламоносії та інші об'єкти дорожнього сервісу на тротуарах, пішохідних доріжках і алеях, штучних спорудах; на зупинках маршрутних транспортних засобів ближче ніж 20 м у межах видимості в обидва боки тротуару від установленого дорожнього знаку, що позначає зупинку (крім кіосків для продажу проїзних квитків) (п. 3.7.4. ДСТУ 3587-97).

Позивачем в позовній заяві зазначено, що торгівельні об'єкти ФОП ОСОБА_2. розміщено безпосередньо на зупинці маршрутних транспортних засобів та ближче 10 м від краю проїзної частини, безпосередньо на тротуарі.

В матеріалах справи міститься вказівка (попередження) управління земельних ресурсів Маріупольської міської ради Донецької області від 21.11.2014 р. № 251/2014, в якій зазначено, що торгівельні об'єкти по АДРЕСА_2 використовуються ФОП ОСОБА_2. без правовстановлюючих документів.

Відповідно до п. 2 Роз'яснень президії Вищого арбітражного суду України № 02-5/35 від 26.01.2000 р. "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів", підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Право передавати в оренду земельні ділянки органу місцевого самоврядування передбачено ст. ст. 93, 123 Земельного кодексу України, статтею 16 Закону України "Про оренду землі", статтею26 Закону України "Про місцеве самоврядування України".

Рішення Маріупольської міської ради №6/42-4871 "Про припинення терміну оренди земельних ділянок ФОП ОСОБА_3. та надання земельних ділянок по АДРЕСА_2 ФОП ОСОБА_2." прийнято відповідачем з дотриманням встановленої компетенції.

Судова колегія зазначає, що ст. 39 Земельного кодексу України, на яку посилається позивач як на норму, яку порушив відповідач при прийнятті оспорюваного акту, регулює порядок використання земельної ділянки. Місцевим господарським судом вірно вказано, що матеріалами справи підтверджено порушення ФОП ОСОБА_2. нормативних актів щодо розташування та будівництва наземних об'єктів цивільно-житлового, промислового призначення та інших капітальних споруд, окрім об'єктів транспорту та інженерних мереж, у червоних лініях вулиць, ДСТУ 3587-97, але ці обставини не тягнуть за собою визнання недійсним акту. Такі порушення можуть бути усунені примусово шляхом подання зацікавленою особою відповідного позову (наприклад про знос незаконного будівництва). Щодо правомірності затвердження технічної документації щодо землеустрою з встановлення (поновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) прокурором не наведено жодного аргументу та не надано відповідних доказів. Стосовно висновку Головного управління містобудування та архітектури Маріупольської міської ради Донецької області до проекту рішення міської ради про надання у користування ФОП ОСОБА_2. земельних ділянок, "що відповідність намірів замовника ФОП ОСОБА_2. встановленим видам дозволеного використання земельної ділянки не відповідає" суд ставиться критично, оскільки наміри не є подіями, які тягнуть за собою юридичні наслідки.

Конституційний Суд України в пункті 5 мотивувальної частини рішення від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.

При цьому, скасування такого акта не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на земельну ділянку або укладання договору оренди юридичною чи фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Ураховуючи наведене, позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування або відповідного органу виконавчої влади щодо передачі у власність та/або в оренду земельної ділянки, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки у таких осіб виникло право власності або володіння земельною ділянкою і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Відтак, у разі прийняття органом місцевого самоврядування або органом виконавчої влади ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, задоволення позову, предметом якого є виключно спірне рішення відповідного органу, з обрання позивачем саме такого способу захисту порушених прав, не забезпечить їх реального захисту Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11.11.2014 у справі №21-405а14, на яку правомірно послався суд апеляційної інстанції.

Отже, з урахуванням викладеного вище, надання правової оцінки обставинам законності/незаконності прийнятого органом місцевого самоврядування рішення, може бути здійснено судом водночас з такою ж оцінкою на предмет відповідності вимогам чинного законодавства укладеного на підставі цього рішення договору оренди землі у спорі про право цивільне, яке підлягає захистові у такий спосіб, який це право відновить.

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову через недоведеність позовних вимог.

Отже, за висновком судової колегії, відповідно до вимог ст. 43 ГПК України рішення господарського суду Запорізької області від 03.06.2015 р. у справі № 908/2571/15-г грунтується на всебічному, повному та об'єктичному розгляді обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін. Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами та обставинами справи.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального Кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписами ст. 34 Господарського процесуального Кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі не обґрунтовані, не доведені належними та допустимими доказами в розумінні ст.33, ст.34 Господарського процесуального кодексу України.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. ст.ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Запорізької області від 03.06.2015 р. у справі №908/2571/15-г залишити без змін.

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Донецької області м.Маріуполь на рішення господарського суду Запорізької області від 03.06.2015 р. у справі № 908/2571/15-г - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя : Н.В. Будко

Судді: Т.Д.Геза

Е.В. Сгара

Надруковано 7 прим.:

до справи;

1 - скаржнику;

1 - відповідачу;

2 - третім особам;

1 - у справу;

1 - ДАГС;

1 - ГСЗО.