РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2015Справа №910/18780/14

За позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Київгазенерго"
про стягнення 58 021 274,91 грн.
Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача Дубчак С.Є. (дов. № 10-94-7/д від 19.02.2014 року)
від відповідача Балтуцька О.М. (дов. б/н від 22.09.2014 року)

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 25 червня 2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Київгазенерго" (надалі по тексту - відповідач) про стягнення 37 085 199,90 грн., в тому числі 29 796 623,16 грн. основного боргу, 1 863 861,11 грн. пені, 4 259 963,15 грн. інфляційних втрат, 1 164 752,49 грн. 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором про купівлю продаж природного газу № 5/35-Г від 10.07.2013 року в частині здійснення оплати за поставлений природний газ.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.09.2014 року порушено провадження у справі № 910/18780/14 та призначено справу до розгляду на 25.09.2014 року.

24.09.2015 року представник відповідача через відділ діловодства суду подав заяву про відкладення розгляду справи.

25.09.2014 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

Розпорядженням В.о. Голови Господарського суду міста Києва від 25.09.2014 року справу № 910/18780/14 передано для розгляду судді Коткову О.В., у зв'язку з перебуванням судді Стасюка С.В. у відрядженні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2014 року суддя Котков О.В. прийняв справу № 910/18780/14 до свого провадження, розгляд справи призначено на 04.11.2014 року.

Розпорядженням В.о. Голови Господарського суду міста Києва від 29.09.2014 року справу № 910/18780/14 передано для розгляду судді Стасюку С.В., у зв'язку з його поверненням з відрядження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.09.2014 року суддя Стасюк С.В. прийняв справу № 910/18780/14 до свого провадження, розгляд справи призначено відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 25.09.2014 року.

13.10.2014 року представник відповідача через відділ діловодства суду надав документи на виконання вимог ухвали суду.

03.11.2014 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

04.11.2014 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позов. У поданому відзиві представник відповідача просив залучити до участі у справі учасника договору № 999/97 від 24.12.1997 року "Про спільну інвестиційну і виробничу діяльність не пов'язану із створенням юридичної особи з освоєння та розробки родовищ" "Моментум Ентерпрайзес (Істерн Юроп) Лімітед" та залишити позовну заяву без розгляду.

04.11.2014 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про фіксування судового процесу та клопотання про забезпечення позову.

У судовому засіданні 04.11.2014 року представник відповідача підтримав подане ним клопотання про зупинення провадження у справі.

Дослідивши у судовому засіданні 04.11.2014 року клопотання відповідача про зупинення провадження у справі № 910/18780/14 до вирішення справи № 910/23619/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Київгазенерго" до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про недійсність договору про купівлю - продаж природного газу № 5/35-Г від 10.07.2013 року, суд дійшов висновку про його задоволення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2014 року зупинено провадження у справі № 910/18780/14 до вирішення справи № 910/23619/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Київгазенерго" до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про недійсність договору про купівлю - продаж природного газу № 5/35-Г від 10.07.2013 року.

28.05.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про поновлення провадження у справі № 910/18780/14, в якій останній повідомив суд про прийняття Київським апеляційним господарським судом постанови від 18.05.2015 року у судовій справі № 910/23619/14, якою рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2014 року у справі № 910/23619/14 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.06.2015 року поновлено провадження у справі № 910/18780/14, розгляд справи призначено на 18.06.2015 року.

03.06.2015 року представник позивача через відділ діловодства суду подав заяву про збільшення позовних вимог та клопотання про забезпечення позову.

Відповідно до поданої заяви про збільшення позовних вимог, представник позивача просив стягнути з відповідача 29 796 623,16 грн. основного боргу, 4 503 841,95 грн. пені, 21 870 326,82 грн. інфляційних втрат, 1 850 482,98 грн. 3 % річних.

Враховуючи норми статті 22 Господарського процесуального кодексу України, а також те, що дана дія не суперечить законодавству та не порушує чиїх-небудь прав і охоронюваних законом інтересів суд приймає до розгляду заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог.

Відповідно до пункту 3.10. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.2011 № 18, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

У поданому клопотанні про забезпечення позову представник позивача просив накласти арешт на грошові кошти, майно та майнові права, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Київгазенерго".

05.06.2015 представник позивача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва подав клопотання, відповідно до якого просив задовольнити клопотання про забезпечення позову та стягнути з відповідача заборгованість відповідно до заяви про збільшення позовних вимог.

15.06.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" надійшло клопотання про забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на грошові кошти та майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Київгазенерго" в межах суми 58 021 274,91 грн.;

- заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Київгазенерго" здійснювати відчуження грошових сум та майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Київгазенерго" в межах суми 58 021 274,91 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2015 року заяву Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про забезпечення позову задоволено частково. З метою забезпечення позову:

- накладено арешт в межах суми 58 021 274 грн., 91 коп. на майно, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Київгазенерго", що буде виявлено державним виконавцем під час виконання ухвали суду про забезпечення позову.

- заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Київгазенерго" здійснювати дії щодо відчуження належного майна в межах суми 58 021 274 грн. 91 коп.

18.06.2015 року представник відповідача через відділ діловодства суду подав клопотання про залучення до участі у справі учасника договору № 999/97 від 24.12.1997 року «Про спільну інвестиційну і виробничу діяльність не пов'язану із створенням юридичної особи з освоєння та розробки родовищ» «Моментум Ентерпрайзес (Істерн Юроп) Лімітед» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору та стороні позивача.

18.06.2015 року представник відповідача через відділ діловодства суду подав заперечення на позовну заяву. У поданих запереченнях представник відповідача проти позову заперечив, посилаючись на те, що безпідставною є вимога про стягнення заборгованості на користь позивача, а не на користь учасників договору про спільну діяльність.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 18.06.2015 року оголошено перерву до 25.06.2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні 25.06.2015 року надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких підтримав заявлені позовні вимоги.

В судовому засіданні 25.06.2015 року представник відповідача подав клопотання про залишення позову без розгляду, посилаючись на те, що до позовної заяви не надано документів, які підтверджують право Наслєднікова С.В. на підписання позовної заяви. Заперечував проти заявлених позовних вимог.

Розглянувши подане відповідачем клопотання про залишення позову без розгляду суд відмовляє у його задоволенні, оскільки в матеріалах справи наявна Довіреність № юр-970/д від 27.12.2013 року видана Наслєднікову С.В. та була дійсна на момент подачі позовної заяви.

Розглянувши клопотання відповідача про залучення до участі у справі учасника договору № 999/97 від 24.12.1997 року «Про спільну інвестиційну і виробничу діяльність не пов'язану із створенням юридичної особи з освоєння та розробки родовищ» «Моментум Ентерпрайзес (Істерн Юроп) Лімітед» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору та стороні позивача суд зазначає наступне.

Так, відповідно до частини 1 статті 27 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або ініціативи господарського суду.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити або допустити до участі у справі.

Питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду (із зазначенням про це в ухвалі про порушення провадження у справі) або під час розгляду справи, але до прийняття господарським судом рішення, з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі. Саме лише зазначення в позовній заяві та/або у вступній частині судового рішення певного підприємства чи організації як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, без вирішення судом питання щодо її допущення або залучення до участі у справі не надає їй відповідного процесуального статусу.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому (пункт 1.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011 року).

Зі змісту поданого відповідачем клопотання вбачається, що ним належним чином не обґрунтовано, яким чином прийняте у даній справі рішення може вплинути на права та обов'язки учасника договору № 999/97 від 24.12.1997 року "Про спільну інвестиційну і виробничу діяльність не пов'язану із створенням юридичної особи з освоєння та розробки родовищ" "Моментум Ентерпрайзес (Істерн Юроп) Лімітед".

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні поданого клопотання про залучення учасника договору № 999/97 від 24.12.1997 року "Про спільну інвестиційну і виробничу діяльність не пов'язану із створенням юридичної особи з освоєння та розробки родовищ" "Моментум Ентерпрайзес (Істерн Юроп) Лімітед" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору та стороні позивача.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд -

ВСТАНОВИВ:

10.07.2013 року між учасниками договору № 999/97 "Про спільну інвестиційну і виробничу діяльність, не пов'язану із створенням юридичної особи з освоєння та розробки родовищ" від 24.12.1997 року з "Моментум Ентерпрайзис (Істерн Юроп) Лтд" (Кіпр), Публічним акціонерним товариством "Укрнафта" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Київгазенерго" (покупець) був укладений договір купівлі-продажу №5/35-Г (далі по тексту - Договір).

30.08.2013 року сторони уклали Додаткову угоду № 1 до Договору (надалі по тексту - Додаткова угода № 1), якою було змінено предмет Договору (пункт 1.1 викладений в новій редакції), ціну газу і загальну суму Договору (пункт 2.1 викладений в новій редакції).

Відповідно до пункту 1.1. Договору в редакції Додаткової угоди № 1 продавець, який є власником газу, зобов'язується передати покупцю, а покупець зобов'язується оплатити та прийняти відповідно до умов даного договору газ товарний - горючий природний для промислового та комунально - побутового призначення, з ресурсів газу видобутку серпня 2013 року, який був переданий продавцем в систему магістральних газопроводів ПАТ "Укртрансгаз" в серпні 2013 року в обсязі 14,300 млн. м3.

Згідно з пунктом 2.1. Договору в редакції в редакції Додаткової угоди № 1 вартість 1000 (однієї тисячі) кубічних метрів газу, який передається за цим Договором становить 3 333,35 грн., крім того, ПДВ - 666,76 грн., разом 4 000, 02 грн. вартість газу, що передається, становить 47 666 905,00 грн., крім того, ПДВ - 9 533 381,00 грн. Загальна вартість газу, що передається, з врахуванням ПДВ становить 57 200 286,00 грн.

У відповідності до пункту 2.2. Договору покупець зобов'язаний здійснити оплату кількості та вартості газу, зазначеного в пункті 1.1., пункті 2.1. Договору, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця до 15.09.2013 року.

Пунктом 3.2. Договору сторони погодили, що передача газу від продавця до покупця оформлюється актом приймання-передачі газу.

Покупець зобов'язується сплатити загальну вартість газу згідно умов пункту 2.2. цього Договору, з урахуванням ПДВ, шляхом перерахування коштів на рахунок продавця.

Відповідно до Акту приймання-передачі газу від 31.08.2013 року, позивач передав позивачу, а відповідач прийняв природний газ в обсязі 14,300 млн. м3 на загальну суму 57 200 286,00 грн.

На виконання вимог Договору відповідач частково оплатив природний газ, перерахувавши Публічному акціонерному товариству "Укрнафта" 26 507 280,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 04.02.2014 року № 28 (належним чином засвідчена копія міститься в матеріалах справи).

Судом встановлено, що відповідач у правовідносинах з позивачем з приводу купівлі-продажу природного газу підписав три документи: Договір купівлі-продажу №5/35-Г від 10.07.2013 року; Додаткову угоду №1 від 30.08.2013 до Договору купівлі-продажу №5/35-Г від 10.07.2013 року; Акт приймання-передачі природного газу № 1 від 31.08.2013 року.

Окрім того, відповідач здійснив часткову оплату отриманого природного газу, який після отримання його від позивача, був проданий (переданий) позивачем Товариству з обмеженою відповідальністю "ГК "Газовий Альянс".

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором про купівлю продаж природного газу № 5/35-Г від 10.07.2013 року в частині здійснення оплати за поставлений природний газ.

Відповідач у відзиві на позов та письмових поясненнях по справі проти позову заперечив, посилаючись на те, що безпідставною є вимога про стягнення заборгованості на користь позивача, а не на користь учасників договору про спільну діяльність.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частинами 1, 6 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Реалізація суб'єктами господарювання товарів негосподарюючим суб'єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Аналогічні положення містяться і у статті 712 Цивільного кодексу України, згідно з якою за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань.

Судом встановлено, що позивач взяті на себе зобов'язання щодо поставки природного газу виконав належним чином, зауважень щодо поставки газу від відповідача не надходило, що підтверджується актом приймання-передачі природного газу № 1 від 31.08.2013 року, який підписаний уповноваженими особами та скріплений печатками сторін (належним чином засвідчена копія міститься в матеріалах справи).

Спір у даній справі виник у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань в частині оплати за поставлений позивачем природний газ.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.12.2014 року по справі № 910/23619/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Київгазенерго" до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про визнання недійсним Договору купівлі-продажу природного газу № 5/35-Г від 10.07.2013 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2015 року у позові відмовлено.

Відповідно до частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В рамках розгляду справи № 910/23619/14 Господарським судом міста Києва було встановлено факт схвалення відповідачем Договору, зокрема, шляхом підписання додаткової угоди № 1 до Договору та отримання від позивача природного газу, що підтверджено актом приймання-передачі природного газу № 1 від 31.08.2013 року, який підписаний уповноваженою особою та скріплений печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Київгазенерго".

Окрім того, матеріалами справи, а саме, платіжним дорученням від 04.02.2014 року № 28, підтверджується факт часткової оплати відповідачем на користь позивача заборгованості за Договором у розмірі 26 507 280,00 грн.

Згідно зі статтею 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи до уваги те, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем у розмірі 29 796 623,16 грн. основного боргу належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем, в порядку статей 4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не спростований, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Київгазенерго" 29 796 623,16 грн. основного боргу за Договором підлягають задоволенню.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач, в порушення умов Договору, у визначені строки оплату за поставлений позивачем природний газ не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

В зв'язку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті коштів за Договором, позивач просить суд стягнути з відповідача 4 503 841,95 грн. пені, 21 870 326,82 грн. інфляційних втрат, 1 850 482,98 грн. 3 % річних.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. (частина 1 статті 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з статтею 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 5.2. Договору в разі порушення строків оплати, встановлених умовами цього Договору, за переданий покупцю газ, покупець сплачує продавцю, на вимогу останнього, пеню в розмірі 0,02 відсотка від суми невиконаного або несвоєчасно виконаного зобов'язання покупця по оплаті за кожен день прострочення виконання.

Здійснивши перерахунок пені, з урахуванням положень частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення пені, а саме, у розмірі 1 857 380,38 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (пункт 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" № 14 від 17.12.2013 року).

Здійснивши перерахунок 3 % річних та збитків від інфляції з урахуванням умов договору та періоду прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання, господарський суд дійшов до висновку про задоволення зазначених вимог в розмірі 21 870 326,82 грн. інфляційних втрат та 1 850 482,98 грн. 3 % річних у межах розрахунку позивача.

Відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Київгазенерго" (83003, Донецька обл., м. Донецьк, проспект Ілліча, будинок 17-Б, ідентифікаційний код 34495144) на користь Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м. Київ, провулок Несторівський, буд. 3-5, ідентифікаційний код 00135390) 29 796 623 (двадцять дев'ять мільйонів сімсот дев'яносто шість тисяч шістсот двадцять три) грн. 16 коп. основного боргу, 1 857 380 (один мільйон вісімсот п'ятдесят сім тисяч триста вісімдесят) грн. 38 коп. пені, 1 850 482 (один мільйон вісімсот п'ятдесят тисяч чотириста вісімдесят дві) грн. 98 коп. 3 % річних, 21 870 326 (двадцять один мільйон вісімсот сімдесят тисяч триста двадцять шість) грн. 82 коп. інфляційних втрат, 69 746 (шістдесят дев'ять тисяч сімсот сорок шість) грн. 68 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 30.06.2015 року

Суддя С.В. Стасюк