ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року Справа № 904/1338/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіКорсака В.А.,
суддівДанилової М.В.(доповідача), Данилової Т.Б.
за участю представників:
позивача, відповідачане з'явились (про час та місце судового засідання повідомлено належним чином)
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргуПриватного підприємства фірми "МГТ"
на постановуДніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.03.2015 р.
у справі № 904/1338/14 господарського суду Дніпропетровської області
за позовомПриватного підприємства фірми "МГТ"
доМалого приватного підприємства фірми "Еквівалент"
пророзірвання договору та стягнення 20 051, 99 грн.
В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство фірма "МГТ" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Малого приватного підприємства фірма "Еквівалент", з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 02.04.2014 р., про розірвання договору підряду № 189 від 06.09.2013 р., а також стягнення збитків у розмірі 19 840, 00 грн. та 3% річних у розмірі 225, 03 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням робіт за договором та приписами статті 1212 Цивільного кодексу України, з посиланням на безпідставне набуття відповідачем передоплати за спірним договором.

23.04.2014 р. від Приватного підприємства фірми "МГТ" надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій він просить розірвати договір підряду № 189 від 06.09.2013 р. та стягнути з Малого приватного підприємства фірми "Еквівалент" передплату в розмірі 19 840,00 грн., 3% річних у розмірі 211, 99 грн. та інфляційні збитки в розмірі 379, 71 грн.

Проте, господарський суд Дніпропетровської області вказану заяву відхилив, зокрема, в частині вимог про стягнення з відповідача інфляційних збитків, у зв'язку з тим, що розгляд справи № 904/1338/14 по суті на момент подачі вказаної заяви, якою частково змінено предмет позову, вже було розпочато.

Мале приватне підприємство фірма "Еквівалент" позов не визнало, зазначаючи, що договір підряду № 189 від 06.09.2013 р. був виконаний останнім належним чином, але Приватне підприємство Фірма "МГТ" не бажає прийняти виконані роботи.

За результатом нового розгляду справи № 904/1338/14 рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2014 р. у даній справі (суддя Турчин С.О.), у задоволенні позовних вимог Приватного підприємства фірми "МГТ" відмовлено повністю.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.03.2015 р. у даній справі (колегія суддів: головуючий Орєшкіна Е.В., судді Широбокова Л.П., Пруднікова В.В.), рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2014 р. залишено без змін, з тих же підстав.

Не погоджуючись із зазначеними рішенням та постановою, Приватне підприємство фірми "МГТ" звернулось до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування касаційної скарги Приватне підприємство фірма "МГТ" посилається на те, що судами попередніх інстанцій не було належним чином досліджено всіх доказів в їх сукупності та встановлено всіх обставин, необхідних для правильного вирішення спору, що призвело, на думку скаржника, до невідповідності висновків судів обставинам справи та порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, скаржник посилається на те, що судами попередніх інстанцій не було досліджено та не оцінено докази, які б підтверджували належне виконання Малим приватним підприємством фірмою "Еквівалент" своїх зобов'язань за договором договору підряду № 189 від 06.09.2013 р., а також стверджує, що останнім не було усунуто ряд наданих йому зауважень щодо якості виконаних робіт, з огляду на що Приватним підприємством фірмою "МГТ" понесені збитки та не отриманий очікуваний результат.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 01.07.2015 р. касаційну скаргу Приватного підприємства фірми "МГТ" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 15.07.2015 р.

У відзиві на касаційну скаргу Мале приватне підприємство фірма "Еквівалент" обґрунтовує свою правову позицію та просить оскаржувані судові рішення залишити без змін, а касаційну скаргу Приватного підприємства фірми "МГТ" без задоволення.

Сторони про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, проте, не скористались правом присутності своїх представників в судовому засіданні касаційної інстанції 15.07.2015 р.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 06.09.2013 р. між Малим приватним підприємством фірма "Еквівалент" (підрядник) та Приватним підприємством фірма "МГТ" (замовник) був укладений договір підряду №189, за умовами якого замовник доручив, а підрядник прийняв на себе зобов'язання за власний рахунок та зі своїх матеріалів виконати роботи з монтажу та запуску системи відеоспостереження на об'єкті: "Виробнича база ПП фірми "МГТ" за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Шосейна, 34; передати робочу систему відеоспостереження замовнику в установлені строки, провести навчання персоналу замовника роботі з системою відеоспостереження.

За пунктом 1.2. договору система відеоспостереження являє собою: відеореєстратор в комплекті з двома жорсткими дисками (16 зон) 700TVL HIKVIGION (завод виробник Китай); відеокамери кольорові з ik підсвітленням (день-ніч) 600/700TVL виробник Китай на платах Soni - 14 шт.; пасивний приймач сигналу - 14 шт.; активний приймач сигналу на 16 каналів - 1 шт.; блок безперебійного живлення - 1 шт.; коробка КРМ - 5 шт.; коробка типу КМ - 14 шт.; кабель та супроводжувальні матеріали; блоки живлення 5А - 7 шт, змонтовані у вказаних замовником точках, об'єднаних в єдину систему з точками доступу на робочих комп'ютерах співробітників замовника у кількості не менше 3-х (пункти 1.2.1. - 1.2.9.).

Пунктом 1.3. договору сторони визначили функціональні можливості системи відеоспостереження.

Згідно пункту 2.1. договору підрядник зобов'язався протягом 20 робочих днів з моменту передплати виконати роботи та передати замовнику робочу систему відеоспостереження за актом приймання-передачі, а також, провести навчання персоналу замовника роботи з системою відеоспостереження у строк до 01.10.2013р. (пункт 2.1.2. договору).

В свою чергу, замовник, відповідно до пункту 2.2. договору, зобов'язався прийняти виконані роботи, надати письмові зауваження (у випадку їх виявлення) та оплатити виконані роботи відповідно до договору.

За пунктом 3.1. договору вартість робіт, з урахуванням всіх матеріалів і витрат підрядника, складає 24 800 грн., у т.ч. ПДВ 4 133, 33 грн., які перераховуються у наступному порядку: протягом 3-х днів після укладення договору 80% вартості; після прийняття робіт у підрядника 20% вартості у строк 3-х банківських днів (пункт 3.2. договору).

Пунктом 5.1. договору передбачено, що договір набирає чинності з моменту підписання та діє до 31.12.2013 р.; у всіх інших випадках - до повного виконання взятих на себе сторонами зобов'язань.

За пунктом 7.1. договору усі зміни до договору та доповнення до нього дійсні лише у тому випадку, якщо вони оформлені у письмовій формі та підписані обома сторонами. Розірвання договору можливе за взаємною згодою сторін, що оформлюється протоколом та засвідчується сторонами (пункт 7.3. договору).

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до статті 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Судами попередніх інстанцій встановлено та з матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору підряду № 189 від 06.09.2013 р. платіжним дорученням № 1602 від 03.09.2013 р. Приватним підприємством фірмою "МГТ" (замовником) на рахунок Малого приватного підприємства фірми "Еквівалент" (виконавець) було перераховано передоплату в розмірі 80% відсотків вартості робіт, що складає 19 840, 00 грн.

В свою чергу, як встановлено судами, Мале приватне підприємство фірма "Еквівалент" (підрядник) здійснило монтаж системи відеоспостереження та провело навчання персоналу Приватного підприємства фірми "МГТ" (замовника) щодо користування відеообладнанням.

Проте, замовник вважає виконання підрядником передбачених договором робіт неналежними, з огляду на те, що акт виконаних робіт замовник не підписав, 20% залишкової вартості робіт, яка складає 4 960,00 грн., підряднику не оплатив.

Більш того, як вбачається з матеріалів справи, Приватне підприємство фірма "МГТ" вимагає розірвання договору підряду та повернення Малим приватним підприємством фірмою "Еквівалент" суми попередньої оплати в розмірі 19 840 грн., 3% річних в розмірі 225, 03 грн., що стало предметом даного спору.

Суди попередніх інстанцій, дослідивши обставини справи та наявні у справі докази, зокрема, претензію № 201 від 09.10.2013 р., відповідь на неї № 18/102013/1 від 18.10.2013 р., зауваження № 236 від 07.11.2013 р., відповідь на зауваження №25/11/13/1 від 25.11.2013 р., відомість проведення навчання від 23.10.2013 р., претензію № 11/11/13/1 від 11.11.2013 р., лист № 13/11/2013/1 від 13.11.2013 р., претензію № 15/11/13/1 від 11.11.2013 р. та лист № 1 від 04.02.2013 р., лист №195 від 01.07.2014 р. дійшли висновку про підтвердження факту виконання Малим приватним підприємством фірмою "Еквівалент" (підрядником) робіт за договором підряду № 189 від 06.09.2013р. з установки та монтажу системи відеоспостереження та усунення останнім заявлених Приватним підприємством фірмою "МГТ" (замовником) недоліків.

Крім того, суди встановили, що в матеріалах справи наявні докази проведення Малим приватним підприємством фірмою "Еквівалент" (підрядником) навчальних робіт з працівниками: Савченко А.В. (директор), Манцов В.В. та Бакум В.І. (юрист), що підтверджено особистими підписами останніх.

Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку про відсутність належних правових підстав для розірвання договору підряду № 189 від 06.09.2013 р.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, Приватне підприємство фірма "МГТ" наполягає на розірванні договору підряду № 189 від 06.09.2013 р. та стягненні суми внесеної попередньої оплати і 3% річних у зв'язку з неналежним виконанням Малим приватним підприємством фірмою "Еквівалент" робіт за вказаним договором, при цьому, обґрунтовує свої вимоги приписами статті 1212 Цивільного кодексу України.

У відповідності до приписів статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовується також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Вищезазначене дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов'язань породжують такі юридичні факти як: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи та відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Як було вірно встановлено судами попередніх інстанцій, кошти у розмірі 19 840, 00 грн., які Приватне підприємство фірма "МГТ" просить стягнути з Малого приватного підприємства фірми "Еквівалент", отримано останнім як оплату виконаних за договором підряду № 189 від 06.09.2013 р. робіт, повернення яких, в тому числі у випадку розірвання договору, ні умовами договору, ні приписами чинного законодавства України не передбачено, оскільки у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняється на майбутнє, а отже підстава, на якій здійснювалася попередня оплата на виконання договору, не відпала, враховуючи що, є підстави вважати, що такі кошти було набуто за наявності правової підстави та не можуть бути витребувані відповідно до положень статті 1212 Цивільного кодексу України як безпідставно набуте майно.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку, що вимоги Приватного підприємства фірми "МГТ" про розірвання договору підряду № 189 від 06.09.2013 р. та стягнення з Малого приватного підприємства фірми "Еквівалент" за вказаним договором суми передоплати у розмірі 19 840,00 грн., а також 3% річних у розмірі 225, 03 грн. за несвоєчасне виконання підрядних робіт, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Стосовно доводів, які викладені Приватним підприємством фірма "МГТ" в своїй касаційній скарзі, колегія суддів касаційної інстанції зазначає наступне.

В касаційній скарзі скаржник фактично просить надати нову оцінку доказам у справі, які на його думку неправильно були оцінені судом апеляційної інстанції під час розгляду справи.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що висновки судів попередніх інстанцій, відповідають встановленим обставинам справи і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, викладені у касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, пов'язані з переоцінкою доказів, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції і не є такими, що тягнуть за собою скасування оскаржуваних рішень.

За таких обставин касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Приватного підприємства фірми "МГТ" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.03.2015 р. у справі № 904/1338/14 господарського суду Дніпропетровської області залишити без змін.

Головуючий суддя В. Корсак

Судді: М. Данилова

Т. Данилова