РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2015Справа №910/12750/15
За позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Інвестбуд»

про стягнення 26295 грн. 60 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Діденко І.В. - представник за довіреністю № 2326-К-О від 11.07.2014;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

18.05.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Інвестбуд» про стягнення заборгованості за договором банківського обслуговування б/н від 26.12.2013 у розмірі 26295 грн. 60 коп., в тому числі 20000 грн. 00 коп. заборгованості за кредитом, 3886 грн. 66 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом та 2408 грн. 94 коп. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.12.2013 відповідач (клієнт) надав Публічному акціонерному товариству Комерційному банку «Приватбанк» (банк) заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг та заяву про відкриття рахунку, відповідно до яких клієнт погоджується із Умовами та Правилами надання банківських послуг (що розміщені на сайті банку http://privatbank.ua), Тарифами банку, які разом із цією заявою складають договір банківського обслуговування.

На підставі зазначеної заяви банком здійснювалось обслуговування поточного рахунку 2530 за встановленим кредитним лімітом в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення інші), що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг".

В порушення умов договору та норм законодавства відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість по кредиту у розмірі 20000 грн. 00 коп. та заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 3886 грн. 66 коп., а також позивачем нараховано пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором у розмірі 2408 грн. 94 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.05.2015 порушено провадження у справі № 910/12750/15 та справу призначено до розгляду на 08.06.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.2015, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 22.06.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2015, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 13.07.2015.

У судовому засіданні 13.07.2015 представник позивача подав додаткові документи на виконання вимог ухвали суду, надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 13.07.2015 не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про причини неявки у судове засідання суд не повідомив, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином за адресою, яка вказана в спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 20590235 від 21.05.2015, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою поштового відділення про повернення поштового відправлення у зв'язку з тим, що за вказаною адресою адресата не знайдено.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувається з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 13.07.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

26.12.2013 Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс Інвестбуд» (клієнт) звернулось до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (банк) із заявою про приєднання до умов і правил надання банківських послуг та заявою на відкриття рахунку, відповідно до яких клієнт погоджується із Умовами та Правилами надання банківських послуг (що розміщені на сайті банку http://privatbank.ua), Тарифами банку, які разом із цією заявою складають договір банківського обслуговування.

На підставі зазначеної заяви банком було відкрито клієнту поточний рахунок 2530 та встановлено кредитний ліміт, про розмір якого банк зобов'язався повідомляти клієнта в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення, інші), що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг".

Відповідно до пункту 3.1.1.73 Умов, послугу «Гарантований платіж» позивач надає за господарськими договорами, що укладаються між клієнтом та його контрагентами, а також між клієнтом і ПАТ КБ «Приватбанк» (надалі - послуга). Послуга надається у вигляді виконання ПАТ КБ «Приватбанк» заявок на договірне списання коштів (надалі - гарантований платіж або заявка), згідно якої клієнт-платник доручає ПАТ КБ «Приватбанк» зарахувати кошти на рахунок отримувача, в сумі і в дату, зазначені при створенні заявки. Послуга надається ПАТ КБ «Приватбанк» як за рахунок власних коштів платника, так і за рахунок кредитних коштів. Споживачами цієї послуги є платник і одержувач платежів за господарськими договорами.

Згідно з пунктом 3.1.1.74 Умов, у випадку необхідності отримання отримувачем Послуги, платник за допомогою системи дистанційного обслуговування інтернет-клієнт-банк «Приват24» (надалі - «Приват24») подає до Банку заявку на договірне списання коштів за встановленою формою, обов'язковими реквізитами якої є: номер і дата заявки (присвоюються автоматично), рахунок платника, рахунок одержувача, сума платежу, призначення платежу (із зазначенням відомостей по господарському договорі, на виконання оплати по якому подається заявка), дата зарахування коштів одержувачу (дата виконання заявки), вказівки за рахунок яких коштів (власних коштів клієнта/кредитних/змішано) необхідно зарезервувати гроші для виконання гарантованого платежу. Створені в Приват24 заявки в обов'язковому порядку підписуються ключами електронних підписів посадових осіб клієнтів-платників.

Після отримання ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за допомогою системи дистанційного обслуговування Заявки (система Internet Banking Приват-24 - офіційний канал зв'язку між Банком та клієнтом відповідно до п. 1.1.1.91 Умов), ПАТ КБ «Приватбанк» розглядає її на предмет надання або відмови у наданні Послуги, у разі відсутності у платника власних коштів та/або некредитоспроможності платника (п. 3.1.1.75 Умов).

Відповідно до п. п. 3.13.1 та 3.13.2 Умов, Банк за наявності вільних грошових коштів зобов'язується надати Клієнту кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії, з лімітом та на цілі, зазначені , зазначені в заяві (платіжному дорученні), якою Клієнт приєднується до цих Умов,далі Договір, в обмін на зобов'язання Клієнта щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені цим Договором терміни. Відновлювана кредитна лінія (далі - "кредит") надається Банком для виконання Клієнтом платежів за платіжними дорученнями з датою виконання у майбутньому за господарськими договорами, шляхом перерахування Банком кредитних коштів на рахунки покриття одержувачів грошей за господарськими договорами, далі Одержувачі, з подальшим перерахуванням у дату виконання на поточний рахунок Одержувачів, рахунки яких відкриті у Банку.

Термін повернення кредиту зазначений у Заяві (платіжному дорученні). Згідно зі ст. 212, 651 Цивільного кодексу України у випадку порушення Клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбачених цим Договором, Банк на свій розсуд, починаючи з 91-го дня порушення будь-якого із зобов'язань, має право змінити умови цих Умов, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому Банк направляє Клієнту письмове повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту. У випадку непогашення Клієнтом заборгованості за цими Умовами у термін, зазначений у повідомленні, уся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою. У випадку погашення заборгованості у період до закінчення 30 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов'язань, кінцевим терміном повернення кредиту є дата , зазначена в Заяві (платіжному дорученні). Під датою виконання платежу Сторони узгодили дату зарахування кредитних коштів на поточний рахунок Одержувача, вказаного в платіжному дорученні Клiєнта. Клієнт погашає заборгованість за кредитом в розмірі , зазначеному в платіжному дорученні Клієнта, у строк до 30 днів з дати виконання платежу, зазначеному в платіжному дорученні. За користування кредитом в період з дати ініціювання Клієнтом платіжного доручення до дати виконання платіжного доручення Клієнт сплачує відсотки в розмірі 4 % річних від розміру заборгованості, в період з дати виконання платіжного доручення - в розмірі 28% річних від суми заборгованості.. У випадку непогашення заборгованості Клієнтом за кредитом у строк до 30 днів, включаючи, на 31й день заборгованість за кредитом стає простроченою. При цьому за користування кредитом Клієнт сплачує проценти у розмірі 56 % річних від суми заборгованості.

Аналогічні положення викладені у п.п. 3.2.2.1 та 3.2.2.2 Умов в редакції змін, внесених відповідно до наказу № 6780656 від 10.06.2014.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки). Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму.

У відповідності з ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Частиною 1 ст. 634 Цивільного кодексу України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Судом встановлено, що на підставі поданих та підписаних у системі інтернет-клієнт-банк Приват24 відповідачем заявок на гарантований платіж (доручення на договірне списання) № 6 від 09.01.2014, № 8 від 24.01.2014, № 9 від 27.01.2014, № 10 від 10.02.2014 та № 18 від 31.10.2014 позивачем були надані відповідачу кредитні кошти у загальному розмірі 48230 грн. 00 коп., що підтверджується банківською випискою з 26.12.2013 по 27.03.2015 та відповідними меморіальними ордерами.

Як встановлено судом, клієнт належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання за договором банківського обслуговування, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість по кредиту у розмірі 20000 грн. 00 коп. та заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 3886 грн. 66 коп. за період з 03.02.2014 по 27.03.2015, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не було спростовано відповідачем, зокрема відповідачем не надано суду доказів погашення заборгованості по кредиту у розмірі 20000 грн. 00 коп. та заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 3886 грн. 66 коп.

21.03.2015 позивач направив відповідачу претензію вих № 40109K5PAS0GH від 27.02.2015 з вимогами про погашення заборгованості за договором банківського обслуговування б/н від 26.12.2013. Проте зазначена претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору банківського обслуговування, суд приходить до висновку про його змішану правову природу, а саме, про те, що договір містить елементи договору банківського рахунку та кредитного договору.

Згідно з частиною 1 статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам (частини 1 та 2 стаття 1067 Цивільного кодексу України).

У відповідності до норм частини 1 та 2 статті 1069 Цивільного кодексу України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Перевіривши наданий позивачем, арифметичний розрахунок заборгованості по кредиту у розмірі 20000 грн. 00 коп. та заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 3886 грн. 66 коп. за період з 03.02.2014 по 27.03.2015, суд вважає його обґрунтованим, у зв'язку з чим вимоги позивача про стягнення заборгованості по кредиту у розмірі 20000 грн. 00 коп. та заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 3886 грн. 66 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У зв'язку з неналежним виконанням грошових зобов'язань за договором позивач нарахував відповідачу пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором у розмірі 2408 грн. 94 коп. за період з 06.02.2015 по 27.03.2015.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 3.13.10 Умов, у випадку порушення Клієнтом будь-якого із зобов'язань зі сплати процентів за користування кредитом, передбачених п.п. 3.13.6.2, 3.13.9.1 3.13.9.3 цього Договору, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.13.2, 3.13.6.3, 3.13.6.16, 3.13.7.2 цього Договору, винагороди, передбаченої п.п. 3.13.6.5, 3.13.9.43.13.9.6 цього Договору, Клієнт сплачує Банку за кожен випадок порушення пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочки платежу. А у випадку реалізації Банком права, передбаченого п. 3.13.2 цього Договору, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі, зазначеному у Заявці, від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Згідно з п. 3.13.10.4 Умов, нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань, передбачених п.п. 3.13.10.1 - 3.13.10.3 цього Договору, здійснюється протягом 15 років зі дня, коли відповідне зобов'язання повинне було бути виконане Клієнтом.

Аналогічні положення викладені у п.п. 3.2.2.10.1 та 3.2.2.10.4 Умов в редакції змін, внесених відповідно до наказу № 6780656 від 10.06.2014.

Дії відповідача є порушенням умов договору та норм чинного законодавства України, що є підставою для господарсько-правової відповідальності відповідно до Господарського кодексу України.

З огляду на вищенаведене та доведення факту несвоєчасності виконання грошового зобов'язання за договором, позивачем було правомірно нараховано пеню. Перевіривши наданий позивачем арифметичний розрахунок пені у розмірі 2408 грн. 94 коп. за період з 06.02.2015 по 27.03.2015, суд вважає його обґрунтованим та таким, що відповідає положенням договору та приписам законодавства про порядок та строки нарахування, у зв'язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 2408 грн. 94 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст. 75, ст. 82, ст. 82-1, ст. 84, ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Інвестбуд» (03028, м. Київ, вул. Столєтова, буд. 15; ідентифікаційний код: 35234943) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50; ідентифікаційний код: 14360570) заборгованість по кредиту у розмірі 20000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 3886 (три тисячі вісімсот вісімдесят шість) грн. 66 коп., пеню у розмірі 2408 (дві тисячі чотириста вісім) грн. 94 коп. та судовий збір у розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 20.07.2015

Суддя І.М. Отрош