КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2015 р. Справа№ 910/3489/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Гончарова С.А.

Скрипки І.М.

при секретарі судового засідання Д'якова Ю.Ю.

за участю представників:

від апелянта: не з'явився.

від прокуратури: Скляр Д.Ю. за посвідченням 029382 від 01.10.2014.

від позивача-1: Притула Г.Ю. за дов. № 01/17-0397 від 19.02.2015.

від позивача-2: Демчук О.В. за дов. № 14-94 від 18.04.2014.

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Групова котельня УМТ та ГЗ ГУ МВС України в Київській області"

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2015

у справі № 910/3489/15-г (суддя Ярмак О.М.)

за позовом Заступника прокурора Деснянського району м.Києва в інтересах держави в особі:

1) Міністерства енергетики та вугільної промисловості України,

2) Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Державного підприємства " Групова котельня УМТ та ГЗ ГУ МВС України в Київській області"

про стягнення 997 833,06 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.04.2015р. у справі № 910/3489/15-г позовні вимоги Заступника прокурора Деснянського району м.Києва в інтересах держави в особі: 1) Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, 2) Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Державного підприємства " Групова котельня УМТ та ГЗ ГУ МВС України в Київській області" про стягнення 997 833,06 грн., задоволено частково, а саме стягнуто з відповідача на користь позива-2 суму основного боргу у розмірі 492 071, 18 грн., 233 222,51 грн., інфляційних втрат, 43 271,15 грн. 3% річних, 78 124,20 грн. пені та стягнуто з відповідача в дохід Державного бюджету України 19 556,66 грн. судового збору.

Не погодившись із вказаним рішенням Державне підприємство "Групова котельня УМТ та ГЗ ГУ МВС України в Київській області" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати, разом з апеляційною скаргою апелянт звернувся до апеляційного суду з клопотанням про відновлення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом позовні вимоги задоволено частково, через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга має бути задоволена.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.06.2015р. апеляційну скаргу Державного підприємства "Групова котельня УМТ та ГЗ ГУ МВС України в Київській області" передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Шаптали Є.Ю., суддів Гончарова С.А., Самсіна Р.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2015 колегією суддів в зазначеному складі відновлено Державному підприємства "Групова котельня УМТ та ГЗ ГУ МВС України в Київській області" строк на подання апеляційної скарги, прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 15.07.2015.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 15.07.2015, у зв'язку з перебування суддів Самсіна Р.І. у відпустці сформовано судову колегію у складі: головуючий суддя Шаптала Є.Ю., судді Скрипка І.М., Гончаров С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.07.2015 колегією суддів в зазначеному складі прийнято справу № 910/3489/15-г до провадження у визначеному складі суддів.

15.07.2015 представник апелянта подав до відділу документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 15.07.2015 представник прокуратури заперечив проти клопотання апелянта та заперечив проти доводів викладених в апеляційній скарзі та просив рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2015 у справі № 910/3489/15-г залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні 15.07.2015 представник позивача-1 заперечив проти клопотання апелянта та заперечив проти доводів викладених в апеляційній скарзі з урахуванням заперечень поданих під час апеляційного провадження та просив рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2015 у справі № 910/3489/15-г залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні 15.07.2015 представник позивача-2 заперечив проти клопотання апелянта та заперечив проти доводів викладених в апеляційній скарзі з урахуванням заперечень поданих під час апеляційного провадження та просив рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2015 у справі № 910/3489/15-г залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання 15.07.2015 апелянт свого представника не направив, про день, час та місце проведення судового засідання був повідомлені належним чином.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду оголосила, що клопотання представника апелянта про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.

Згідно із п.3.9.2 Постанови № 18 від 26.12.2011 Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Дослідивши матеріали справи, які містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, судова колегія вважає можливим розглянути справу за відсутності представника апелянта за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишене без змін, виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між позивачем 2 - НАК "Нафтогаз України" (продавець за договором) та відповідачем - ДП "Групова котельня УМГ та ГЗ ГУ МВС України в Київській області" (покупець) 28.12.2012 було укладено договір купівлі-продажу природного газу № 13/3556-ТЕ-41, за умовами якого продавець зобов'язався передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "НАК "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець - прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Згідно з п.1.2 договору сторони погодили, що газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями, національними творчими спілками та їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності).

Відповідно до п.2.1 договору, продавець передає покупцеві з 01.01.2013 по 31.12.2013 газ обсягом до 1167,2 тис. куб, м. у тому числі по місяцях кварталів (тис. куб м) в узгодженому сторонами обсязі..

Як встановлено п. 3.3. Договору, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

У відповідності до п. 5.2 Договору, ціна за 1000 куб. м природного газу становить 1091,00 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб. м. природного газу - 1 091,00 грн., крім того ПДВ - 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ - 1 309,20 грн.

У п. 6.1. Договору, сторонами визначено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця; наступного за місяцем поставки газу.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що на виконання умов договору позивач за період: січень-квітень, жовтень-грудень 2013 поставив, а відповідач прийняв природний газ обсягом 839,106 тис. куб. м. на загальну суму 1 098 557,54 грн., що підтверджуються підписаними без зауважень та скріпленими печатками сторін актами приймання - передачі природного газу від 31.01.2014 за січень 2013 на суму 194 626,98 грн.; від 28.02.2013 за лютий 2013 на суму 174 382,82 грн., від 31.03.2013 за березень 2013 на суму 191 873,72 грн., від 30.04.2013 за квітень 2013 на суму 90 083,42 грн., від 31.10.2013 за жовтень 2013 на суму 93 935,10 грн., від 24.01.2014 за листопад 2013 на суму 148 887,45 грн., від 24.01.2014 за грудень 2013 на суму 204 768, 05 грн.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку позивача, заборгованість відповідача за поставлений у вказаний період газ по договору № 13/3556-ТЕ-41 купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012 р. станом на 20.01.2015 склала 623 215,21 грн.

Згідно з ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Матеріали справи містять докази часткового погашення відповідачем боргу, зокрема 24.02.2015 суму 40 944,03 грн. боргу та 26.03.2015 суми 90 200,00 грн. боргу, що підтверджується наданими бухгалтерськими довідками НАК "Нафтогаз України".

Беручи до уваги вищенаведене, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що провадження у справі в частині стягнення 131 144,03 грн. основного боргу підлягає припиненню на підставі п.1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Інших доказів оплати відповідачем решти основного боргу у сумі 492 071,18 грн. основного боргу, в тому числі в установлені договором строки, матеріали справи не містять.

Апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що несплата відповідачем вартості отриманого товару по договору купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012 є порушенням договірних зобов'язань та вимог ст. ст. 525, 526, ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Як передбачено п. 7.2. Договору, у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. умов цього договору, він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 9.3 договору встановлено, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три проценти річних від простроченої суми.

З позовної заяви вбачається, що до стягнення позивачем заявлено 233 222,51 грн. інфляційних втрат, 43 271,15 грн. 3% річних, 78 124,20 грн. пені за прострочення виконання зобов'язань по договору по кожному звітному місяцю окремо, даний розрахунок перевірений судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції та є вірним.

Беручи до уваги вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про припинення провадження у справі в частині стягнення 131 144,03 грн. основного боргу та стягнення з відповідача на користь позивача-2 суми 492 071,18 грн. основного боргу, 233 222,51 грн. інфляційних втрат, 43 271,15 грн. 3% річних, 78 124,20 грн. пені.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно частини 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що доводи Державного підприємства "Групова котельня УМТ та ГЗ ГУ МВС України в Київській області", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а тому господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2015 у справі № 910/3489/15-г підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Групова котельня УМТ та ГЗ ГУ МВС України в Київській області" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2015 у справі № 910/3489/15-г - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2015 у справі № 910/3489/15-г залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/3489/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді С.А. Гончаров

І.М. Скрипка