ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2015 р.Справа № 915/246/15
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

головуючого судді Жекова В.І.,

суддів Аленіна О.Ю., Сидоренко М.В.

(Склад колегії суду визначено згідно з протоколом про автоматичний розподіл справ між суддями від 02.06.2015р.).

секретар судового засідання Герасименко Ю.С.

за участю представників сторін 13.07.2015 р.:

від УПФУ в Жовтневому районі Миколаївської області - Черепіна С.О.

від Дитячого туберкульозного санаторію «Дубки»-Георгієва Т.А., Купинська О.О.

від ОСОБА_6- не з'явився.

від ОСОБА_7- не з'явився.

розглянувши апеляційну скаргу

Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі Миколаївської області

на рішення Господарського суду Миколаївської області

від 05.05.2015 р.

по справі № 915/246/15

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі Миколаївської області

до Дитячого туберкульозного санаторію "Дубки"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1) ОСОБА_6;

2) ОСОБА_7

про стягнення заборгованості в сумі 51418, 88 грн.

Ухвалою Одеського апеляційного Господарського суду від 03.06.2015р., яка надіслана учасникам процесу 03.06.2015 р., розгляд апеляційної скарги призначено на 29.06.2014 р.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 15.06.2015р. у зв'язку з тим, що 29.06.2015р. вихідний день розгляд апеляційної скарги було призначено на 08.07.2015р.

Судове засідання у справі, яке було призначено на 08.07.2015 р. о 11:30 год. не відбулось у зв'язку із відрядженням головуючого судді у справі Жекова В.І.

Розгляд апеляційної скарги Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі Миколаївської області було перенесено на 13.07.2015 р. об 10:00 год., про що складено відповідну довідку за підписом секретаря судового засідання Чеголя Є.О.

Учасники судового процесу відповідно до статті 98 Господарського процесуального кодексу України належним чином повідомлялись про час і місце розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 85 ГПК України в судовому засіданні, яке відбулось 13.07.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

20.02.2015р. Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі Миколаївської області звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Дитячого туберкульозного санаторію «Дубки», в якому просило стягнути з Дитячого туберкульозного санаторію «Дубки» завдану шкоду в сумі 51418, 88 грн. на користь УПФУ в Жовтневому районі Миколаївської області (розрахунковий рахунок 14 в ОУ Ощадбанк, МФО 326461, код отримувача 22440662, ).

В обґрунтування позову УПФУ в Жовтневому районі Миколаївської області посилається на те, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 отримувала в Управлінні Пенсійного фонду України Жовтневого району Миколаївської області пенсію призначену на пільгових умовах відповідно до довідки від 01.09.2009р. №3 за період роботи в Дитячому туберкульозному санаторії «Дубки» з 06.10.1986р. по 31.12.1991р. (пільговий стаж складає 5 років 2 місяці) та довідки №25 від 01.12.2009р. про те, що ОСОБА_7 за період з жовтня 1986 року по грудень 1991року не перебувала у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років.

УПФУ в Жовтневому районі Миколаївської області в позові вказує на те, що 24.12.2013р. була проведена зустрічна перевірка пільгового характеру роботи на посаді молодшого медперсоналу, які безпосередньо обслуговують хворих та актом перевірки не підтверджено зайнятість 80% робочого часу по догляду за хворими у зв'язку з відсутністю підтверджуючих документів, а також актом перевірки встановлено, що ОСОБА_7 знаходилась у відпустці по догляду за дитиною з 15.09.1988р. по 21.07.1991р. у зв'язку з цим, пільговий стаж роботи за вказаний період безпідставно зарахований в подвійному розмірі.

Таким чином, УПФУ в Жовтневому районі Миколаївської області вважає, що недостовірність наданих довідок спричинили та завдали шкоду УПФУ на суму 51418, 88 грн.

На думку Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі Миколаївської області ці обставини і стали підставою для звернення до Господарського суду Миколаївської області з відповідним позовом щодо стягнення з Дитячого туберкульозного санаторію «Дубки» завданої шкоди у розмірі 51418, 88 грн.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 05.05.2015р. у справі №915/246/15 (суддя Смородінова О.Г.) в позові відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що дослідивши надані позивачем документальні докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 43 ГПК України, проаналізувавши норми діючого законодавства, які регулюють спірні відносини щодо фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем розміру шкоди для задоволення заявлених позовних вимог.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням Управління Пенсійного Фонду України в Жовтневому районі Миколаївської області звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 05.05.2015р. по справі №915/246/15 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги та стягнути з Дитячого туберкульозного санаторію «Дубки» заборгованість у розмірі 51418, 88 грн. на користь УПФУ в Жовтневому районі Миколаївської області.

Звертаючись з апеляційною скаргою апелянт посилається на те, що при прийнятті оскаржуваного рішення господарським судом першої інстанції в неповному обсязі були дослідженні всі фактичні обставини справи, які суттєве значення мали для вирішення спору.

Відповідно до ч.2 ст.101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм попередньою судовою інстанцією належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм матеріального та процесуального права, згідно з вимогами ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 отримувала в управлінні Пенсійного фонду України Жовтневого району Миколаївської області пенсію призначену на пільгових умовах відповідно до довідки від 01.09.2009р. №3 за період роботи в Дитячому туберкульозному санаторії «Дубки» з 06.10.1986р. по 31.12.1991р. (пільговий стаж складає 5 років 2 місяці) та довідки №25 від 01.12.2009р. про те, що ОСОБА_7 за період з жовтня 1986 року по грудень 1991року не перебувала у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років (а.с. 10-11).

Відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та п. 2 розділу XV Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" право на пенсійне забезпечення мають особи, які повний робочий день працювали на роботах з особливо шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, посад і показників, затверджених КМУ, жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Під повним робочим днем вважається виконання роботи в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу.

Відповідно до протоколу №820179 від 06.11.2009р. ОСОБА_7 була призначена пенсія згідно з її заявою від 03.09.2009р. на підставі вищевказаних довідок (а.с.9).

Управлінням Пенсійного фонду України в Жовтневому районі Миколаївської області 24.12.2013 р. була проведена зустрічна перевірка Миколаївського обласного дитячого туберкульозного санаторію "Дубки" пільгового характеру роботи на посаді молодшого медперсоналу, які безпосередньо обслуговують хворих. Актом перевірки не підтверджено зайнятість 80 % робочого часу по догляду за хворими у зв'язку з відсутністю підтверджуючих документів, також актом перевірки встановлено, що ОСОБА_7 знаходилась у відпустці по догляду за дитиною з 15.09.1988р. по 21.07.1991р. у зв'язку з цим, пільговий стаж роботи за вказаний період безпідставно зарахований в подвійному розмірі. (а.с. 12-14).

З матеріалів справи вбачається, що в подальшому Управлінням Пенсійного Фонду України в Жовтневому районі Миколаївської області було прийнято рішення від 15.05.2014 № 37 щодо відшкодування надмірно виплачених сум за призначеними пенсіями сум переплат пенсій та грошової допомоги, яким взято на облік переплату пенсії в розмірі 51418,88 грн. яка утворилася в зв'язку з наданням недостовірних даних Дитячим туберкульозним санаторієм "Дубки" про неперебування ОСОБА_7 у відпустці по догляду за дитиною (а.с. 15).

Судова колегія апеляційної інстанції погоджується із доводами наведеними в оскаржуваному рішенні, а відтак і не погоджується з доводами викладеними в апеляційній скарзі виходячи з наступного.

Так, приписами статті 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти; 5). цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства; 6) у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування; 7) у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду; 8) у випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Відповідно до приписів статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п. 3 статті 44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

За змістом положень статті 101 та статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її. Суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав. В усіх випадках звернення стягнень на пенсію за пенсіонером зберігається не менш як 50 процентів належної пенсії. У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров'я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку.

Згідно з приписами частини 1 та 2 статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Така шкода відшкодовується за умови, що вона завдана рішеннями, діями чи бездіяльністю, що мають ознаку неправомірності.

До зобов'язань відшкодування шкоди застосовуються положення ч. 3 ст. 22 Цивільного кодексу України.

Відповідно ж до приписів ст. ст. 623, 22 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 224 ГК України передбачено, що відшкодуванню підлягають збитки, причиною яких є порушення зобов'язання, якого припустився боржник.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що між цим порушенням та збитками має бути причинний зв'язок. За його відсутності такого зв'язку збитки не відшкодовуються. При вирішенні питання про наявність чи відсутність причинного зв'язку слід враховувати, що необхідно виявляти зв'язок саме між порушенням зобов'язання та шкідливими наслідками (збитками), а не між діями (бездіяльністю) боржника взагалі та збитками.

Відповідно до змісту пункту 1, підпункту 1 пункту 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Отже, згідно з приписами статті 22 ЦК України прямо пропонується відшкодувати тільки ті витрати, які особа зробила (або мусила зробити) для відновлення свого порушеного права.

Виходячи з наведених норм та обставин, правопорушення Дитячого туберкульозного санаторію «Дубки» у спірних відносинах полягає у скоєні його працівником дій у вигляді внесення неправдивої інформації до довідки № 25 від 01.12.2009 р.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 3 грудня 2014р. по справі № 2/489/3121/2014 відмовлено у задоволенні позову Управлінню Пенсійного фонду України в Жовтневому районі Миколаївської області про стягнення з Дитячого туберкульозного санаторію «Дубки», завданої шкоду в сумі 51418, 88 грн. з підстав недоведеності, що діями відповідача заподіяна шкода відповідачу (а.с.26).

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до правил ст. ст. 34, 36 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що копії виплатних відомостей ОСОБА_7 на 52 аркуші, які були надані позивачем УПФУ в Жовтневому районі Миколаївської області в обґрунтування розміру шкоди свідчать лише про нарахування сум на виплату, але не є належними доказами перерахування грошових коштів в розмірі 51418,88 грн. на ім'я ОСОБА_7 до банківської установи (а.с.78-129).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що такі відповідні та належні докази - як платіжні доручення та/або банківські виписки, які б свідчили про фактичне отримання пенсіонером наведеної суми УПФУ в Жовтневому районі Миколаївської області суду не надало як при розгляді справи у суді першої інстанції так і при розгляді справи в апеляційному порядку. В обґрунтування виплати пенсіонеру коштів управління посилається на довідку Приват Банку від 15.05.2015р. з якої вбачається, що банку „ в своїй роботі неухильно дотримається діючого в Україні законодавства"( а.с. 156).

Отже, твердження апелянта щодо того, що при прийнятті оскаржуваного рішення господарським судом першої інстанції в неповному обсязі були дослідженні всі фактичні обставини справи, які суттєве значення мали для вирішення спору, колегією суддів апеляційної інстанції до уваги не приймаються, оскільки з матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції в повному обсязі були дослідженні всі фактичні обставини справи та цілком обґрунтовано було прийнято рішення щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Що стосується доданого до апеляційної скарги листа ПАТ КБ «Приват Банк» від 15.05.2015р., №20.1.0.0.0/7-20150514/1924 суд апеляційної інстанції зазначає, що він не є підтвердженням обставин перерахування грошових коштів у сумі 51418, 88 грн. на ім'я ОСОБА_7 до банківської установи, оскільки в цьому листі не зазначено суму грошових коштів, зарахованих на поточний рахунок ОСОБА_7

При розгляді справи в апеляційному порядку апелянт не спростував викладені в рішенні суду обставин, а отже, відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Отже, з огляду на викладене, судова колегія апеляційної інстанції вважає, що рішення прийняте при повному з'ясуванні всіх обставин справи з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак підстави для його зміни або скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 85,99,101-105 ГПК України,

колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 05.05.2015р. у справі № 915/246/15- залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 16.07.2015р.

Головуючий суддя: Жеков В. І.

Судді: Сидоренко М.В.

Аленін О.Ю.