ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

"21" липня 2015 р. Справа № 911/1331/15

Суддя господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Онур Конструкціон Інтернешнл»
про стягнення 78500,47 грн.
за участю представників:

позивача:Вук У.І. - дов. від 03.04.2015
відповідача:не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином
суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Онур Конструкціон Інтернешнл» (далі - відповідач) про стягнення 78500,47 грн., з яких 70823,40 грн. основний борг, 3753,64 грн. інфляційні втрати, 244,49 грн. 3% річних, 3271,46 грн. пеня та 407,48 грн. штраф.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором підряду від 10.12.2013 № 25 щодо здійснення розрахунку за виконані підрядні роботи у строк, передбачений договором.

Присутній в судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги та просить суд їх задовольнити з мотивів викладених в позові.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Проте, з поданого до суду відзиву вбачається, що відповідач заперечує проти позовних вимог, з підстав, які зводяться до того, що укладений між сторонами договір не виконувався, акти виконаних робіт не підписано, у зв'язку з чим відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, присутнього в судовому засіданні, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд -

встановив:

Між сторонами у справі було укладено договір підряду від 10.12.2013 № 25, відповідно до умов якого відповідач - замовник доручив, а позивач - підрядник зобов'язався на власний ризик виконати роботи по переносу існуючого газопроводу в с. Грушів, а саме: виконати монтажні роботи та виконати пусконалагоджувальні роботи (п. 1.1 договору).

Пунктом 1.2 договору замовник зобов'язався прийняти обсяг виконаних підрядником робіт на підставі актів виконаних робіт, актів КБ-2в та КБ-3 протягом 5-ти днів з моменту їх отримання, але не пізніше ніж до 25 числа поточного місяця та проводити оплату обсягу виконаних робіт.

Відповідно до п. 4.1 договору повна вартість робіт визначається динамічною ціною і складає 81887,22 грн., в т.ч. ПДВ 13647,87 грн.

Згідно п. 4.3 договору оплата підряднику за роботи передбачені п. 1.1 договору здійснюється замовником шляхом оплати грошовими коштами на рахунок підрядника в наступному порядку: протягом 5-ти днів з моменту підписання договору проводиться повна попередня оплата в розмірі 81887,22 грн., в т.ч. ПДВ 13647,87 грн.; поточні розрахунки за виконані роботи здійснюються щомісячно в термін до 5-ти днів з моменту надання підрядником актів виконаних робіт, актів форми КБ-2в і КБ-3; остаточний розрахунок здійснюється протягом 5-ти днів з моменту здачі-приймання робіт.

Пунктом 7.1 договору передбачено, що здача-приймання виконаних робіт здійснюється сторонами за актом встановленої форми.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до моменту повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань за даним договором (п. 8.1 договору).

На виконання умов договору позивачем були виконані, а відповідачем були прийняті роботи на загальну суму 70823,40 грн., що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року на суму 4797 грн., за грудень 2013р. на суму 66026,40 грн. та відповідною довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2013р. на суму 70823,40 грн., які підписані в двохсторонньому порядку повноважними представниками сторін без будь яких застережень і зауважень та скріплені печатками сторін, завірені копії яких залучені до матеріалів справи.

Проте відповідач в порушення своїх договірних зобов'язань розрахунок за виконані підрядні роботи не здійснив, у зв'язку з чим за ним рахується борг в розмірі 70823,40 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За змістом даної норми, договір підряду - це консенсуальний, двохсторонній та оплатний договір.

Стаття 854 Цивільного кодексу України до обов'язків замовника, зокрема, відносить оплату виконаної підрядником роботи після здачі всієї роботи, якщо інше не встановлено законом або договором.

Проте, всупереч згаданих приписів закону, положень укладеного між сторонами договору, відповідач не виконав своїх зобов'язань щодо здійснення розрахунку за виконані підрядні роботи, у зв'язку з чим за останнім на час розгляду справи рахується заборгованість в розмірі 70823,40 грн. Доказів сплати зазначеної заборгованості відповідач суду не надав.

Згідно вимог ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, суд вважає, що позивачем правомірно заявлено позов про стягнення 70823,40 грн. заборгованості за виконані підрядні роботи.

Враховуючи те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобов'язання щодо здійснення розрахунку за виконані підрядні роботи, позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних з простроченої суми грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача інфляційні втрати з простроченої суми за загальний період прострочення з 28.01.2015 по 10.03.2015 складають 3753,64 грн.

Згідно розрахунку позивача 3% річних з простроченої суми за загальний період прострочення з 28.01.2015 по 10.03.2015 складають 244,49 грн.

Здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимога позивача в цій частині підлягає задоволенню.

Також, позивач на підставі п. 10.2 договору просить суд за порушення строків оплати за виконані підрядні роботи стягнути з відповідача пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, розмір якої за розрахунком позивача за період прострочки з 28.01.2015 по 10.03.2015 складає 3271,46 грн.

Також, позивач на підставі п. 9.3 договору просить суд стягнути з відповідача за невиконання зобов'язання щодо розрахунку за виконані підрядні роботи штраф у розмірі 5 % від вартості робіт, який за розрахунком позивача за період прострочення з 28.01.2015 по 10.03.2015 складає 407,48 грн.

Відповідно до п. 9.3 договору у разі невиконання або відмови від виконання стороною обумовленого договором зобов'язання або за наявності документально підтверджених обставин, має право: зупинити виконання свого зобов'язання в частині, що відповідає ненаданому виконанню, або відмовитися від виконання цього зобов'язання; вимагати відшкодування збитків, передбачених даним договором, а також вимагати сплати 5% штрафу від вартості робіт зазначеної в п. 4.1 даного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, а згідно частини першої ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання, або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 4 ст. 231 ГК України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» визначає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Крім того, відповідно до частини 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як встановлено судом, прострочення із здійснення розрахунків за виконані підрядні роботи за актами приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року на суму 4797 грн. та за грудень 2013 на суму 66026,40 грн. починається з 06.01.2014р., скільки в зазначених актах за грудень 2013 року сторони не зазначили дату його складання та підписання, то суд приходить до висновку, що зазначені акти приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року складені та підписані сторонами в останній день місяця грудня 2013 року, тобто 31 грудня 2013 року, а відтак і нарахування пені з огляду на приписи ч. 6 ст. 232 ГК України на прострочену суму із здійснення розрахунків за виконані підрядні роботи повинно здійснюватись починаючи з дня виникнення прострочення плюс 6 місяців. В той же час, позивачем нараховується пеня в період з 28.01.2015 по 10.03.2015.

Оскільки нарахування пені на прострочений платіж за відповідний період згідно ч. 6 ст. 232 ГК України припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, а розрахунок пені, здійснений позивачем, на прострочений платіж, знаходиться поза межами такого шестимісячного періоду, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині заявленої до стягнення суми пені в розмірі 3271,46 грн. з огляду на їх безпідставність.

Враховуючи вищевказані норми законодавства, зокрема, вимоги ст. 549 Цивільного кодексу України та положення укладеного між сторонами договору, належна до стягнення сума штрафу повинна бути нарахована у відсотках від вартості робіт, а не у відсотках від суми заборгованості за кожен день прострочки.

Разом з тим, зазначене не вплинуло на обґрунтованість вимоги позивача в частині стягнення штрафу, а тому вимога про стягнення 407,48 грн. штрафу підлягає задоволенню.

З огляду на зазначене та враховуючи, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 70823,40 грн. основного боргу, 3753,64 грн. інфляційних втрат, 244,49 грн. 3% річних та 407,48 грн. штрафу є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню. В решті повних вимог суд відмовляє.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається судом пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 43, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Онур Конструкціон Інтернешнл» (07700, Київська обл., Яготинський район, м. Яготин, вул. Незалежності, 67-А, кімната 41, ідентифікаційний код 32851616) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» (79039, Львівська обл., м. Львів, вул. Золота, 42, ідентифікаційний код 03349039) 70823 (сімдесят тисяч вісімсот двадцять три) грн. 40 коп. основного боргу, 3753 (три тисячі сімсот п'ятдесят три) грн. 64 коп. інфляційних втрат, 244 (двісті сорок чотири) грн. 49 коп. 3% річних, 407 (чотириста сім) грн. 48 коп. штрафу, 1750 (одну тисячу сімсот п'ятдесят) грн. 86 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Суддя Ю.В. Подоляк

Дата підписання рішення 24.07.2015.