КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2015 р. Справа№ 910/3914/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Скрипки І.М.

Гончарова С.А.

при секретарі судового засідання Д'якова Ю.Ю.

за участю представників:

від апелянта: не з'явився.

від відповідача: Шагин А.В. за дов. № б/н від 13.01.2015.

від третьої особи: не з'явився.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтком-Мост"

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2015

у справі № 910/3914/15-г (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком-Мост"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О.

про визнання виконавчого напису нотаріусу № 529 від 30.01.2015 таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.05.2015р. у справі № 910/3914/15-г в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком-Мост" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О. про визнання виконавчого напису нотаріусу № 529 від 30.01.2015 таким, що не підлягає виконанню, відмовлено в повному обсязі, а також скасовано заходи до забезпечення позову, вжиті ухвалою господарського суду міста Києва від 24.02.2015 у справі №910/3914/15-г, а саме скасовано зупинення виконавчого провадження ВП №46354886, яке знаходиться на виконанні відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції м. Києва, з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О. про повернення об'єкту фінансового лізингу за укладеним сторонами договором фінансового лізингу від 16.05.2012 №414-L, вчиненого 30.01.2015 та зареєстрованого в реєстрі за №529.

Не погодившись із вказаним рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю "Альтком-Мост" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом відмовлено в задоволенні позовних вимог, через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга має бути задоволена, а рішення місцевого господарського суду має бути скасоване та прийняте нове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.06.2015 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтком-Мост" передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Шаптали Є.Ю., суддів Скрипки І.М., Самсіна Р.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2015 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтком-Мост" до розгляду та порушено апеляційне провадження. Розгляд справи призначено на 15.07.2015.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 15.07.2015, у зв'язку з перебування суддів Самсіна Р.І. у відпустці сформовано судову колегію у складі: головуючий суддя Шаптала Є.Ю., судді Скрипка І.М., Гончаров С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.07.2015 колегією суддів в зазначеному складі прийнято справу № 910/3914/15-г до провадження у визначеному складі суддів.

В судовому засіданні 15.07.2015 представник відповідача заперечив проти доводів викладених в апеляційній скарзі з урахуванням відзиву на апеляційну скаргу поданого під час апеляційного провадження та просив рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2015 у справі № 910/3914/15-г залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання 15.07.2015 апелянт та третя особа своїх представників не направили, про день, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.

Згідно із п.3.9.2 Постанови № 18 від 26.12.2011 Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Дослідивши матеріали справи, які містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, судова колегія вважає можливим розглянути справу за відсутності представників апелянта та третьої особи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишене без змін, виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (лізингодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком-Мост" (лізингоодержувач) 16.05.2012 було укладено договір фінансового лізингу № 414-L (надалі - договір).

Згідно з п. 1.1. договору лізингодавець на підставі договору купівлі - продажу (поставки) зобов'язується набути у власність лізингодавця і передати на умовах фінансового лізингу у тимчасове володіння та користування майно (предмет лізингу), наведене в специфікації (додаток 1 до договору), а лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до специфікацією (додаток 1 договору) предметом лізингу є: автомобіль Toyota RAV 4 2.0 CTV Prestige (3I),, 2012 року випуску.

Відповідач відповідно до договору передав, а позивач прийняв предмет лізингу, а саме автомобіль Toyota RAV 4 2.0 CTV Prestige (3I), 2012 року випуску, вартістю 301 705,64 грн.

Пунктами 5.1., 5.3. договору встановлено. що лізингоодержувач сплачує лізингодавцю лізингові платежі відповідно до договору: складові лізингових платежів, їх суми та дати платежів визначені в Графіку згідно з додатком 2 до договору, який є його невід'ємною частиною.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.01.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О. було вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за №529, яким запропоновано вилучити та повернути від лізингоодержувача - товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком-Мост" на користь лізингодавця - Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" об'єкт фінансового лізингу - Toyota RAV 4 2.0 CTV Prestige (3I),кузов:JTMBE31V20D079069, 2012 року випуску, державний номерний знак АА0647МС вартістю 301 705,64 грн., що був переданий в користування на підставі договору фінансового лізингу № 414-L від 16.05.2012 та підлягає поверненню за невиплачену до 25.10.2014 заборгованість за користування об'єктом лізингу в сумі 107 156,97 грн.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 03.02.2015 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції м. Києва було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 46354886 з виконання виконавчого напису № 529 від 30.01.2015.

Місцевим господарським судом вірно встановлено, що спір у даній справі виник у зв'язку із невідповідністю, на думку позивача, вчиненого третьою особою виконавчого напису чинному законодавству України, а тому є підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Як встановлено положеннями ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов'язання боржника.

Частини другої статті 50 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 15 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню відповідача або за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса за вибором позивача.

Таким чином, з аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається, що суд може захистити порушене право, зокрема, шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Предметом доказування у спорах зазначеної категорії є наявність обставин, які свідчать про порушення нотаріусом при вчиненні спірного виконавчого напису встановлених чинним законодавством правил вчинення нотаріальної дії.

Згідно з ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено ч. 2 ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Аналогічне положення закріплене в ч. 1 ст. 806 Цивільного кодексу України.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що на виконання умов договору лізингодавцем було передано лізингоодержувачу об'єкт лізингу, що не заперечується сторонами.

З умов договору вбачається, що сторони визначили розміри, порядок та терміни сплати лізингоодержувачем лізингових платежів у додатку 2 "Графік сплати лізингових платежів", відповідно до якого позивача зобов'язувався вносити лізингові платежі щомісяця.

З наявних в матеріалах справи рахунків вбачається, що у позивача виникла заборгованість по лізинговим платежам за період з березня по жовтень 2014

Отже, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що відповідач є таким, що прострочив сплату своїх зобов'язань за договором понад 30 днів.

Згідно з п. 6.1. договору визначено події, які вважаються істотним порушення умов договору лізингоодержувачем (подія невиконання зобов'язання), зокрема якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж або інші платежі (частково або в повному обсязі) за договором та прострочення сплати становить більше 30 (тридцяти) календарних днів з дня настання строку платежу згідно з договором (п. 6.1.1.).

Як передбачено п. п. 6.2. договору, у випадку виникнення зазначеної вище події невиконання зобов'язань, лізингодавець має право розірвати договір та вимагати погашення всієї заборгованості по будь-яким платежам за договором та повернення предмету лізингу.

Відповідно до п. 11.1. договору цей договір може бути розірваний за письмовою згодою сторін та в односторонньому порядку, передбаченому договором. При цьому, лізингоодержувач зобов'язаний повернути предмет лізингу протягом 10 (десяти) робочих днів з дня припинення (розірвання) цього договору будь-яким чином та сплатити належні за договором платежі на дату припинення чи розірвання договору та на дату повернення предмету лізингу.

Як визначено п. 11.2. договору цей договір може бути достроково розірваний лізингодавцем в односторонньому порядку шляхом направлення відповідного письмового повідомлення лізингоодержувачу у випадках, коли лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж (частково або в повному обсязі) та прострочення сплати становить більше 30 (тридцяти) календарних днів з дня настання строку платежу, встановленого в договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про фінансовий лізинг" встановлено, що лізингоодержувач має право відмовитися від договору лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингодавця, у разі якщо прострочення передачі предмета лізингу становить більше 30 днів, за умови, що договором лізингу не передбачено іншого строку.

Листом № 3275/12 від 18.12.2014, відповідач повідомив позивача про наявну прострочену заборгованість строком понад 30 днів по лізинговим платежам (за період з березня по жовтень 2014) в розмірі 107 156,97 грн., у зв'язку з чим на підставі п.п. 11.2.2., 11.4. повідомив про розірвання договору з 31.12.2014 та вимагав протягом 10 робочих днів з дня отримання цього повідомлення повернути предмет лізингу.

Вказане повідомлення було надіслано відповідачем засобами кур'єрської служби "GlobalPost" та вручено позивачу 24.12.2014 разом з рахунками про сплату лізингових платежів за період з березня по жовтень 2014, що підтверджується накладною № 70012718, яка наявна в матеріалах справи.

Таким чином, не відповідають дійсності твердження апелянта, що він не отримував повідомлень від відповідача про розірвання договору та рахунків на оплату лізингових платежів.

Згідно з п. 6.3. договору примусове вилучення предмета лізингу здійснюється відповідно до законодавства України.

Як передбачено п. п. 6.2. договору у випадку виникнення зазначеної вище події невиконання зобов'язань, лізингодавець має право на свій власний розсуд, зокрема вилучити предмет лізингу, у порядку, передбаченому договором та/або законодавством України.

У відповідності до ч. 2 ст. 7 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів.

Беручи до уваги викладене, місцевий господарський суд вірно не взяв до уваги посилання позивача на те, що умовами договору не передбачено можливості повернення предмету лізингу за виконавчим написом нотаріуса.

Порядок вчинення нотаріусом виконавчого напису визначається Законом України "Про нотаріат" відповідно до п. 19 ст. 34 якого нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як вчинення виконавчого напису.

Як встановлено ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

У відповідності до п. 3.1. глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999.

Згідно з п. 8 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999, для одержання виконавчого напису про повернення об'єкту лізингу за договорами лізингу, що передбачають у безспірному порядку повернення об'єкта лізингу, необхідно подати:

1) оригінал договору лізингу;

2) засвідчену лізингодавцем копію рахунку, направленого лізингоодержувачу, з відміткою про несплату платежів після вручення письмового повідомлення.

Як вбачається з письмових пояснень третьої особи, які наявні в матеріалах справи, що лізингодавцем було надано нотаріусу всі передбачені постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 документи. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Відповідно до п. 3. глави 8 розділу загальні положення Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 не приймаються порвані документи та документи, викладені на двох і більше окремих аркушах, якщо аркуші не з'єднані у спосіб, що унеможливлює їх роз'єднання без порушення цілісності, не пронумеровані і не скріплені підписом відповідної посадової особи та печаткою юридичної особи (у разі наявності), яка видала документ.

Щодо посилань апелянта на те, що 16.06.2014 будівлі та споруди позивача за юридичною адресою були захоплені невідомими озброєними особами і тому позивач жодним чином не міг довідатись про надіслані з боку відповідача повідомлення та вимоги, що підтверджується повідомленням про початок досудового розслідування старшого слідчого СВ Красноармійского МВ ГУ МУСС України в Донецькій області Реукова С.І., апеляційний господарський суд вважає їх безпідставними, оскільки незважаючи на те, що як стверджує апелянт ця подія мала місце в червні 2014, в матеріалах справи відсутні докази на підтверження того, що апелянт вчиняв якісь дії з приводу вжиття заходів для збереження майна чи відтворення звичайної господарської діяльності, а саме юридичну адресу в звязку з неможливістю використання попередньої, він не змінив, вимоги договору (п.7.3), які передбачають, що лізингоодержувач зобов'язаний надати лізингодавцю в письмовій формі протягом 3 робочих днів інформацію про наступні події, зокрема якщо лізингоодержувачу стали відомі дані, що містять небезпеку знищення, втрати чи пошкодження предмета лізингу, не виконав. Посилання позивача на підтвердження своїх вимог щодо відсутності безспірності вимог на те, що частина лізингових платежів, які становлять відшкодовану вартість предмета лізингу, в разі дострокового розірвання договору та вилучення предмета лізингу підлягатимуть поверненню, також не заслуговують на увагу, оскільки при вчиненні виконавчого напису нотаріус не зобов'язаний досліджувати умови договору в цій частині.

Беручи до уваги вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що твердження позивача про вчинення спірного виконавчого напису з порушенням є необґрунтованим та не доведеним, а тому вказана нотаріальна дія вчинена третьою особою правомірно, відповідно до вказаних вище норм чинного законодавства України та договору.

Тому, місцевим господарським судом вірно відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком-Мост" в задоволенні позовних вимог.

Згідно з ст. 68 Господарського процесуального кодексу України питання про скасування забезпечення позову вирішується господарським судом, що розглядає справу, із зазначенням про це в рішенні чи ухвалі.

Таким чином, беручи до уваги те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, місцевим господарським судом вірно скасовано заходи до забезпечення позову у справі №910/3914/15-г, вжиті ухвалою господарського суду міста Києва від 24.02.2015.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно частини 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтком-Мост", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а тому господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2015 у справі № 910/3914/15-г підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтком-Мост" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2015 у справі № 910/3914/15-г - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2015 у справі № 910/3914/15-г залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/3914/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді І.М. Скрипка

С.А. Гончаров