ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

20 липня 2015 року Справа № 916/623/15-г

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. - головуючий (доповідач), судді Васищак І.М. і Харченко В.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси, м. Одеса (далі - Управління),

на рішення господарського суду Одеської області від 27.04.2015 та

постанову Одеського апеляційного господарського суду від 04.06.2015

зі справи № 916/623/15-г

за позовом Управління

до публічного акціонерного товариства "Імексбанк", м. Одеса,

про стягнення 84 272,89 грн.,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Департамент комунальної власності Одеської міської ради, м. Одеса,

ВСТАНОВИВ:

Управління звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою від 10.06.2015 № 5603/08, в якій просить скасувати рішення господарського суду Одеської області від 27.04.2015 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 04.06.2015 зі справи № 916/623/15-г та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

За результатами розгляду матеріалів касаційної скарги Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність її повернення з огляду на таке.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 111 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) касаційна скарга повинна містити вимоги особи, що подала скаргу, із зазначенням суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права.

Між тим у даній касаційній скарзі хоча й вміщено посилання на окремі норми матеріального та процесуального права, проте не зазначено, порушення або неправильного застосування яких конкретно норм матеріального права припустилися, на думку скаржника, суди попередніх інстанцій у прийнятті оскаржуваних судових рішень, у чому саме полягало таке порушення або неправильне застосування і яким чином це вплинуло на прийняття зазначених судових актів.

Доводи скаржника стосуються встановлення фактичних обставин справи та оцінки доказів у ній, між тим як відповідно до частини другої статті 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо у скарзі не зазначено суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права.

Як вказано в пункті 62 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 № 11 "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України" (в редакції постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 3), якщо в касаційній скарзі не зазначено, порушення або неправильного застосування яких конкретно норм матеріального і/або процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій у прийнятті оскаржуваних судових рішень, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування і яким чином воно вплинуло на прийняття цих рішень, то касаційна скарга до розгляду не приймається і підлягає поверненню судом.

Керуючись пунктом 6 частини першої і частиною другою статті 1113 ГПК України, Вищий господарський суд України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу на рішення господарського суду Одеської області від 27.04.2015 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 04.06.2015 зі справи № 916/623/15-г повернути Управлінню Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Васищак

Суддя В. Харченко