РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2015Справа №910/15960/15

за позовом: Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес страхування», м.Київ,

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», м.Київ,

про стягнення 5 322,83 грн.

Суддя Любченко М.О.

Представники сторін:

від позивача: Бєляєв Ю.Л. - по дов.

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес страхування», м.Київ звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до відповідача, Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», м.Київ про стягнення страхового відшкодування в сумі 5 322,83 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на виплату Беркун Наталії Петрівні страхового відшкодування на підставі договору №202.14.2222054 від 26.03.2014р. добровільного страхування наземних транспортних засобів, які є предметом застави, внаслідок чого до Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес страхування» перейшло право вимоги до відповідача.

Відповідач у судове засідання 22.07.2015р. не з'явився, представника не направив, відзиву на позов не надав, правами, що передбачені Господарським процесуальним кодексом України, не скористався, правової позиції по суті спору не висловив.

Проте, за висновками суду, Приватне акціонерне товариство «Українська охоронно-страхова компанія» було належним чином повідомлене про час та місце розгляду справи. При цьому, господарський суд виходить з наступного.

За приписами ст.65 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається учасникам судового процесу за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Відповідно до п.11 листа №01-8/123 від 15.03.2007р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році» до повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Статтею 93 Цивільного кодексу України встановлено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Згідно із ч.4 ст.89 вказаного Кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

За змістом наявного у матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням відповідача на теперішній час є: 03056, м.Київ, Солом'янський район, вул.Борщагівська, буд.145.

На вказану адресу судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України було скеровано ухвалу від 24.06.2015р. з метою повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

Про отримання відповідачем наведеної судової кореспонденції свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення №518.

За таких обставин, приймаючи до уваги направлення господарським судом поштової кореспонденції за адресою Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи.

Наразі, суд зазначає, що інформація стосовно слухання судом справ є публічною та розміщується на офіційному сайті господарського суду м.Києва в мережі Інтернет, що також свідчить про наявність у відповідача можливості дізнатись про слухання справи за його участю.

З приводу неявки відповідача в судове засідання 22.07.2015р. господарський суд зазначає наступне.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Аналогічними правами наділено третю особу у ст.27 Господарського процесуального кодексу України

Статтею 77 вказаного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

У ст.69 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

У п.3 Постанови №11 від 17.10.2014р. Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010р., «Смірнова проти України» від 08.11.2005р., «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006р., «Літоселітіс Проти Греції» від 05.02.2004р.)

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Судом також враховано, що ухвалою від 24.06.2015р. явка учасників судового процесу у судове засідання обов'язковою не визнавалась.

До того ж, за висновками суду, з 27.06.2015р. (дата отримання ухвали про порушення провадження) у відповідача було більш ніж достатньо часу для висловлення своєї правової позиції по суті спору.

За висновками суду, незважаючи на те, що відповідач не з'явився у судове засідання 22.07.2015р., справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка вказаного учасника судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши представлені до матеріалів справи документи, господарський суд встановив:

Згідно із ст.16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Як свідчать матеріали справи, 26.03.2014р. між Товариством з додатковою відповідальністю «Експрес страхування» (страховик) та Беркун Наталією Петрівною (страхувальник) було укладено договір №202.14.2222054 добровільного страхування наземних транспортних засобів, які предметом застави, предметом якого відповідно до п.5 частини «А» та п.3.1 частини «Б» є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом з наступними характеристиками:

марка/модель: Chevrolet Aveo,

реєстраційний номер: АА 8390 МО,

номер шасі: KL1TA48EJCB146986,

рік випуску: 2012р.

За змістом п.3.3 частини «Б» договору №202.14.2222054 від 26.03.2014р. страховим випадком є подія, що відбулась під час дії періоду страхування та у місці дії договору страхування, з настанням якої, за умови виконання страхувальником всіх умов правочину, виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику (вигодонабувачу) в межах страхової суми, а саме пошкодження, знищення або втрата транспортного засобу, в тому числі, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

У п.8 частини «А» вказаного правочину встановлено франшизу у розмірі 1% від страхової суми у разі пошкодження транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Пунктом 3 частини «А» договору №202.14.2222054 від 26.03.2014р. передбачено, що вигодонабувачем є Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк».

Договір діє з 29.03.2014р. по 28.03.2015р. Місцем страхування є Україна (п.п.9, 10 частини «А» договору №202.14.2222054 від 26.03.2014р.).

Виходячи зі змісту довідки №9419207 про дорожньо-транспортну пригоду, 01.08.2014р. у Солом'янському районі міста Києва на просп.Червонозоряний, 35 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів 1. Chevrolet Aveo, державний номер АА 8390 МО, що належав Беркун Наталії Петрівні, керування яким здійснював Беркун Арсен Мустафаєвич, 2. Hyundai Accent, державний номер АХ 2170 ЕА, що належав Печенику Володимиру Івановичу., який і здійснював керування транспортним засобом.

Частиною 2 ст.1192 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 990 вказаного нормативно-правового акту встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

За умовами п.9.1 частини «Б» договору №202.14.2222054 від 26.03.2014р. при настанні страхового випадку страховик визначає розмір страхового відшкодування згідно умов договору.

У п.13 частини «А» договору №202.14.2222054 від 26.03.2014р. сторонами погоджено пріоритет виплати на станції технічного обслуговування.

У разі обрання страхувальником опції «пріоритет станції технічного обслуговування», розмір завданих збитків визначається та страхове відшкодування сплачується страховиком на підставі кошторису ремонтних робіт, рахунків-фактур, нарядів-замовлень, актів виконаних робіт та інших документів, які підтверджують вартість та факт виконання відновлювального ремонту на станції технічного обслуговування, що підтримує гарантійні зобов'язання виробника застрахованого транспортного засобу. При цьому, перерахування страхового відшкодування здійснюється на рахунок станції технічного обслуговування, що надала рахунок (п.9.7 частини «Б» договору №202.14.2222054 від 26.03.2014р.).

Як свідчать матеріали справи, 05.08.2014р. Беркун Наталія Петрівна звернулась до Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 01.08.2014р. У вказаній заяві страхувальник просив перерахувати страхове відшкодування на рахунок станції технічного обслуговування.

На замовлення Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес страхування» було проведено огляд транспортного засобу Chevrolet Aveo, державний номер АА 8390 МО та встановлено, що під час дорожньо-транспортної пригоди 01.08.2014р., йому було завдано наступні пошкодження: бампер задній, підтримувач заднього бамперу, панель, лівий та правий кронштейни бампера. За наслідками проведення огляду транспортного засобу було складено протокол №875 від 13.08.2014р.

27.08.2014р. на замовлення страхувальника суб'єктом оціночної діяльності Олійник Ю.В. також було проведено оцінку збитку, завданого власнику транспортного засобу Chevrolet Aveo, державний номер АА 8390 МО внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 01.08.2014р., про що складено звіт №875. У звіті №875 від 27.08.2014р. зазначено, що збиток внаслідок означеної дорожньо-транспортної пригоди становить 10879,98 грн.

03.09.2014р. Публічним акціонерним товариством «Українська автомобільна корпорація» (станція технічного обслуговування) було складено калькуляцію №КА-0001620, згідно змісту якої вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Chevrolet Aveo, державний номер АА 8390 МО становила 7 731,83 грн.

У листі №12-22/30457 від 09.09.2014р. вигодонабувач, Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», зазначив про відсутність в останнього заперечень щодо самостійного визначення страховиком порядку виплати страхового відшкодування Беркун Наталії Петрівні на підставі договору №202.14.2222054 від 26.03.2014р.

18.09.2014р. представниками Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес страхування» було здійснено розрахунок суми страхового відшкодування та складено страховий акт №3.14.1977-1, згідно якого страховиком прийнято рішення про виплату Беркун Наталії Петрівні страхового відшкодування за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 01.08.2014р., в розмірі 6 322,83 грн. шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Публічного акціонерного товариством «Українська автомобільна корпорація».

З наявного в матеріалах справи платіжного доручення №13956 від 19.09.2014р. на суму 6322,83 грн. вбачається, що Товариством з додатковою відповідальністю «Експрес страхування» було виплачено страхове відшкодування Беркун Наталії Петрівні шляхом перерахування грошових коштів на рахунок станції технічного обслуговування.

За таких обставин, господарським судом встановлено, що Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» було належним чином виконано свій обов'язок з виплати страхового відшкодування за договором №202.14.2222054 від 26.03.2014р. добровільного страхування наземних транспортних засобів, які є предметом застави.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст.993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частинами 1, 2 ст.1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п.1, 3 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

За цими нормами страхувальник, який отримав майнову шкоду в деліктному правовідношенні, набуває право вимоги відшкодування до заподіювача, але у зв'язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги.

Таким чином, на підставі наведених норм цивільного законодавства та встановлених судом обставин, господарський суд дійшов висновку, що у Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес страхування» виникло право вимагати суму страхового відшкодування в особи, винної у настанні дорожньо-транспортної пригоди.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи постанови від 20.08.2014р. Солом'янського районного суду м.Києва по справі №760/16691/14-п, винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 01.08.2014р. у Солом'янському районі міста Києва на просп.Червонозоряний, 35 за участю транспортних засобів 1. Chevrolet Aveo, державний номер АА 8390 МО, 2. Hyundai Accent, державний номер АХ 2170 ЕА, визнано Печеника Володимира Івановича.

Доказів оскарження та скасування у передбаченому чинним законодавством України порядку наведеного судового акту матеріали справи не містять.

За приписами ст.21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідним підрозділом Міністерства внутрішніх справ України при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

З довідки №9419207 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що цивільно-правову відповідальність власника/водія транспортного засобу Hyundai Accent, державний номер АХ 2170 ЕА застраховано Приватним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія» за полісом №АС6706547.

Статтею ст.11 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик подає інформацію про укладені та достроково припинені договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності до централізованої бази даних у порядку, встановленому у положенні про централізовану базу даних щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яке затверджується Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.

Відповідно до п.1.3 Положення про єдину централізовану базу даних щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого Розпорядженням №566 від 09.07.2010р. Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України, база даних Моторного транспортного страхового бюро України - це єдина централізована база даних Моторного транспортного страхового бюро України щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з п.5.3 Положення про єдину централізовану базу даних щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого Розпорядженням №566 від 09.07.2010р. Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України, інформація, отримана з бази даних Моторного транспортного страхового бюро України, використовується з метою отримання відомостей про наявність чи відсутність договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди та отримання відомостей про страховика, який застрахував цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу на дату ДТП або на дату укладення договору обов'язкового страхування.

Отже, з наведеного вище вбачається, що відомості бази даних Моторного транспортного страхового бюро України є публічними та можуть бути використані судом з метою визначення наявності полісу обов'язкового страхування у особи, яку визнано винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, в межах провадження по справі №910/15960/15. Аналогічну позицію наведено у постанові від 05.08.2013р. Вищого господарського суду України по справі №5011-4/5903-2012-10/519-2012.

Наразі, відповідно до довідки №7/2-28/18691 від 03.07.2015р. Моторного транспортного страхового бюро України цивільно-правову відповідальність власника/водія транспортного засобу Hyundai Accent, державний номер АХ 2170 ЕА застраховано Приватним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія» за полісом №АС6706547. Наведеним полісом встановлено франшизу в розмірі 1000 грн. та ліміт відповідальності в розмірі 50 000 грн.

За таких обставин, враховуючи наведене вище, господарський суд дійшов висновку, що наявна в матеріалах справи довідка №7/2-28/18691 від 03.07.2015р. Моторного транспортного страхового бюро України та відомості №9419207 про дорожньо-транспортну пригоду в сукупності є належними доказами страхування цивільно-правової відповідальності власника/водія транспортного засобу Hyundai Accent, державний номер АХ 2170 ЕА саме відповідачем.

Таким чином, за висновками суду, звернення Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес страхування» до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» з розглядуваним позовом є обґрунтованим.

Як свідчать матеріали справи, Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес страхування» зверталось до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» із заявою №5581/1977 від 01.12.2014р. про виплату страхового відшкодування. Факт направлення означеної претензії підтверджується поштовим повідомленням №776.

Проте, за твердженнями позивача, які з боку відповідача не спростовані, Приватним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія» вимогу заявника задоволено не було, страхове відшкодування не виплачено.

З метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи, судом ухвалою від 24.06.2015р. було зобов'язано відповідача надати докази (у разі наявності) щодо виплати заявнику страхового відшкодування в сумі 5322,83 грн. за наслідками дорожньо-транспортної, яка сталась 01.08.2014р.

Однак, як зазначалось, відповідачем вимог суду виконано не було, свою правову позицію по суті спору не висловлено.

При цьому, судом враховано, що з 27.06.2015р. (дата отримання відповідачем ухвали про порушення провадження) у наведеного учасника судового процесу було більш ніж достатньо часу для надання витребуваних судом доказів та висловлення своєї правової позиції по суті спору.

При цьому, суд зазначає, що відповідно п.2.3 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (ч.1 ст.38 Господарського процесуального кодексу України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Таким чином, приймаючи до уваги наведене вище, з огляду на те, що позов повністю доведений заявником та обґрунтований наявними в матеріалах справи документами, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес страхування» до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування в сумі 5 322,83 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір згідно із ст.49 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес страхування», м.Київ до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», м.Київ про стягнення страхового відшкодування в сумі 5 322,83 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (03056, м.Київ, Солом'янський район, вул.Борщагівська, буд.145, ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес страхування» (01004, м.Київ, Печерський район, вул.Червоноармійська, буд.15/2, ) страхове відшкодування в сумі 5322,83 грн. та судовий збір в розмірі 1827 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

У судовому засіданні 22.07.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 23.07.2015р.

Суддя М.О. Любченко