КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2015 р. Справа№ 910/866/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

За участю представників:

Від позивача:Цілик А.В.- представник;

Від відповідача: Гріщенко В.І. - представник;

Буйвол Д.І.- представник;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ ІМЕКС"

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.03.2015

по справі № 910/866/15-г (суддя Якименко М.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ ІМЕКС"

про стягнення 75 925,35 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Українська транспортна страхова компанія" звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ ІМЕКС" про стягнення 75 925,35 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо сплати страхових премій на розрахунковий рахунок позивача згідно умов Генерального договору №177/Ю обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 02.09.2013 року та Генерального договору №22/Ю обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 27.08.2012 року.

З цих підстав, позивач просив суд задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь 59 891,75 грн. - заборгованості, 15 265,89 грн. - інфляційних втрат, 407,96 грн. - 3% річних, 359,75 грн. - суму боргу з врахуванням подвійної облікової ставки НБУ, 1 827,00 грн. - судового збору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.03.2015 по справі № 910/866/15-г позов задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ ІМЕКС" на користь Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" 59 891,75 грн. заборгованості, 15 265,89 грн. інфляційних втрат, 407,96 грн. 3% річних, 359,75 грн. суму боргу з врахуванням подвійної облікової ставки НБУ, 1827,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись із винесеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ВВ ІМЕКС" звернулося до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 18.03.2015 у справі №910/866/15-г та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

Відповідно до протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ ІМЕКС" у справі № 910/866/15-г передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Корсакової Г.В., суддів Станіка С.Р., Хрипуна О.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.04.2015 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ ІМЕКС" прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 26.05.2015.

В судових засіданнях 26.05.2015 та 09.06.2015 оголошувалась перерва.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2015 № 09-52/868/15 у зв'язку з перебуванням судді Корсакової Г.В. на лікарняному, відповідно до абзацу 1 підпункту 2.3.50 пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/866/15-г.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ ІМЕКС" у справі № 910/866/15-г передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В, суддів Михальської Ю.Б. та Тищенко А.І.

Ухвалою Київскього апеляційного господарського суду від 24.06.2015 вказану апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 07.07.2015.

02.07.2015 через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача надійшли доповнення до апеляційної скарги.

В судовому засіданні 07.07.2015 сторони надали свої пояснення по справі.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 27.08.2012 між Приватним акціонерним товариством "Українська транспортна страхова компанія" (далі по тексту - позивач, страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВВ ІМЕКС" (далі по тексту - страхувальник, відповідач) укладено Генеральний договір №22/Ю обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі по тексту - Генеральний договір №22/Ю).

02.09.2013 між позивачем та відповідачем укладено Генеральний договір №177/Ю на обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі по тексту - Генеральний договір №177/Ю).

Генеральний договір №22/Ю та Генеральний договір №177/Ю (далі разом по тексту - генеральні договори та/або генеральні договори №22/Ю та №177/Ю).

Згідно з п. 1.1. Генеральних договорів №22/Ю та №177/Ю, предметом договору є обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за договором міжнародного страхування (зелена карта) відповідно до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" (далі - Закон).

Відповідно до п. 2.3. Генеральних договорів №22/Ю та №177/Ю, загальна страхова премія зазначена у додатках до цього Договору.

Згідно з п. 2.5. Генеральних договорів №22/Ю та №177/Ю, у разі несплати страхувальником чергових страхових платежів згідно умов, визначених у додатках до даного договорі, поліси автомобільного міжнародного страхування "Зелена карта", згідно цього додатку підлягають поверненню страховику у водневий термін..

Відповідно до п. 3.1.1. Генеральних договорів №22/Ю та №177/Ю, страхувальник зобов'язується сплатити страхову премію на розрахунковий рахунок страховика згідно умов, визначених у Додатках до даного Договору.

Спір у справі виник в зв'язку з тим, що на думку позивача відповідач в порушення умов п. 3.1.1. Генеральних договорів №22/Ю та №177/Ю не сплатив на користь позивача страхову премію в повному обсязі (59 891,75 грн.).

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з п.4 статті 354 Господарського кодексу України укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полюсом, сертифікатом), що є формою договору страхування.

Згідно з п.4.4. Генеральних договорів №22/Ю та №177/Ю дія договору припиняється за згодою сторін, а також відповідно до чинного законодавства України.

Згідно з п.4 статті 28 Закону України «Про страхування» дія договору страхування припиняється та втрачає чинність за згодою сторін, а також у разі несплати страхувальником чергових платежів у встановлені договором строки. При цьому договір вважається частково припиненим у випадку, якщо перший (або черговий) страховий платіж не був сплачений за письмовою вимогою страховика протягом десяти робочих днів з дня пред'явлення такої вимоги страхувальнику, якщо інше не передбачено умовами договору. Аналогічний порядок припинення договору страхування передбачено статтею 997 ЦК України, тобто разом з достроковим припиненням договору, припиняються обов'язки страхувальника.

Частиною 4 ст. 997 Цивільного кодексу України встановлено, що страхувальник (Відповідач) відмовився від договору страхування (крім договору страхування життя), страховик (Позивач) повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення строку договору, з (врахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, та фактично здійснених страховиком страхових виплат, тобто після припинення законодавством передбачено обов'язки тільки для страхувальника (Відповідача).

Згідно з п.4.1. договорів №22/Ю та N2177/10 ці договори набувають чинності не раніше 00 годин наступної доби після надходження страхового платежу або його частини, що зазначений у додатку, на розрахунковий рахунок Страховика і закінчує свою дію відносно кожного конкретного транспортного засобу та додатку в дату, що вказана у відповідному додатку.

У п.2 в додатках до договорів №22/Ю та 177/Ю зазначено загальний страховий платіж та встановлено графік платежів, в якому чітко зазначено черговість платежів, розмір чергового платежу та термін до якого необхідно здійснити оплату.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що дія договорів страхування припиняється у той день, до якого повинні були зробити черговий страховий платіж, але не зробили.

Відповідно до п.2.6 договорів у випадку якщо до страховика буде заявлено вимоги щодо відшкодування збитків по страхових випадках, які мали місце після закінчення терміну сплати частини страхового платежу (у межах строків, передбачених у додаткоах до даного договору по виданим страхувальнику полісам автомобільного міжнародного страхування "Зелена картка"), страхувальник зобов"язаний відшкодувати страховику заявлені та сплачені ним збитки за страховим полісом.

Крім того, з листів позивача №01-07/2013 від 01.07.2013 та №22 від 21.01.2014, що містяться в матеріалах справи, вбачається, що останній наголошував на тому, що будь-які страхові випадки, що сталися після сплину граничної дати оплати чергового платежу, будуть відшкодовуватися потерпілим за рахунок відповідача, оскільки ПАТ «УТСК» не несе відповідальності по недійсним/анульованим договорам страхування».

Таким чином, позивач підтвердив недійсність договорів страхування, оплата по яких не надійшла (тобто з цих підстав договір достроково припинений), а тому відсутні підстави для оплати страхових платежів після припинення договірів страхування.

Представник відповідача пояснив для чого сторони встановили в договорі графік можливих платежів.Зроблено це було з урахуванням специфіки господарської діяльності відповідача, який не може на тривалий термін спланувати обсяги і дати міжнародних перевезень.

Доводи позивача стосовно того, що саме до обов'язків відповідача входить повернення полісів у разі не сплати страхувальником чергових страхових платежів не беруться колегією суддів до уваги, оскільки ані генеральними договорами, ані чинним законодавством не передбачено відповідальності страхувальника (відповідача) перед страховиком за неповернення полісів.Несплачені послуги страхування (неоплачені поліси) не створюють жодних юридичних обов'язків для сторін.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність вимог позивача щодо стягнення коштів з відповідача за договорами, які були припинені у відповідності до ст.28 ЗУ « Про страхування», а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ ІМЕКС" та про скасування рішення Господарського суду міста Києва від 18.03.2015.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ ІМЕКС" задовольнити.

Рішення Господарського суду міста Києва від 18.03.2015 у справі № 910/866/15-г скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" (01033, м. Київ, вул.Саксаганського, буд. 77, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ ІМЕКС" (02093, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 11, ) 913 (дев'ятсот тринадцять) грн. 50 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

Матеріали справи № 910/866/15-г повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська