ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

21 липня 2015 року Справа № 5011-73/8024-2012
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Овечкіна В.Е., Чернова Є.В., Цвігун В.Л.,
розглянувши матеріали касаційної скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 28.05.2015
у справі№5011-73/8024-2012
за позовомКиївського прокурора захисту прав громадян та інтересів держави в екологічній сфері в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у м.Києві
до (третя особафізичної особи-підприємця ОСОБА_4 -КП "Дарницьке лісопаркове господарство")
про відшкодування шкоди
В С Т А Н О В И В :

Подана касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХП1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.111 ГПК України касаційна скарга повинна містити вимоги особи, що подала скаргу із зазначенням суті порушення або неправильного застосування судом норм матеріального чи процесуального права.

Як роз'яснено в п.62 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 №11 "Про деякі питання практики застосування розділу XII1 Господарського процесуального кодексу України", за приписом пункту 4 частини першої статті 1113 ГПК у касаційній скарзі має бути зазначена суть порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права. Недодержання цієї вимоги тягне за собою повернення скарги на підставі пункту 6 частини першої статті 111 названого Кодексу. Отже, якщо в касаційній скарзі не зазначено, порушення або неправильного застосування яких конкретно норм матеріального і/або процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій у прийнятті оскаржуваних судових рішень, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування і яким чином воно вплинуло на прийняття цих рішень, то касаційна скарга до розгляду не приймається і підлягає поверненню судом.

Таким чином, в касаційній скарзі має бути чітко викладено зміст порушення з обґрунтуванням порушених норм законодавчими актами та вказуватися конкретні їх пункти та статті з урахуванням встановлених судами фактичних обставин справи.

Відповідно до положень ч.2 ст.1115 та ч.ч.1,2 ст.1117 ГПК України касаційна інстанція на підставі вже встановлених судом фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у судовому рішенні чи відхилені судом, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази чи додатково перевіряти докази.

Тому касаційна скарга повинна містити дані, які б свідчили, що судом при розгляді спору не застосований закон, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин, або застосований закон, який не підлягає застосуванню, або судами неправильно витлумачена норма закону.

При цьому, згідно імперативних вимог ч.2 ст.111 ГПК України у касаційній скарзі не допускаються посилання на недоведеність обставин справи.

Проте, всупереч вимог п.4 ч.1 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга містить лише загальні посилання на норми матеріального та процесуального права без зазначення того, в чому саме полягає їх порушення або неправильне застосування судами попередніх інстанцій. При цьому, в поданій касаційній скарзі не зазначено, в чому саме полягає порушення норм ст.211 Земельного кодексу України, ст.ст.35,37 Закону України "Про охорону земель", ст.ст.17,32,33 Закону України "Про відходи", ст.55 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", п.п.3.2,3.3 Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 27.10.1997 №171 (в редакції наказу від 04.04.2007 №149), які безпосередньо застосовані апеляційним судом при вирішенні даного спору, і яким чином таке порушення вплинуло на прийняття постанови.

Натомість зміст касаційної скарги заявника зводиться передусім до викладення обставин справи, аналізу наявних у справі доказів (акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 17.05.0212 №09/589, акти обстеження засмічення земельної ділянки, фотофіксація засміченої ділянки) та до посилань на недоведеність обставин засмічення використовуваної земельної ділянки, тобто, скарга стосується заперечень щодо оцінки судом доказів по справі.

Отже, у скарзі не зазначено суті порушення або неправильного застосування апеляційним судом норм матеріального чи процесуального права, що згідно з п.6 ч.1 ст.1113 ГПК є достатньою підставою для повернення касаційної скарги.

Враховуючи наведене та керуючись п.6 ч.1 ст.1113 ГПК України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.05.2015 у справі №5011-73/8024-2012 повернути скаржнику, а згадану справу - до господарського суду м.Києва.

Судді:В.Овечкін
Є.Чернов
В.Цвігун