ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2015 р.Справа № 922/3817/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання Бабиніну Д.О.

розглянувши справу

за позовом Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Приватбанк", м. Дніпропетровськ
до Фізична особа-підприємець ОСОБА_2, м. Харків
про стягнення коштів у розмірі 75 934,85 грн.
за участю представників:

позивача - Таранова Т.І. за дов. № 8616-К-О від 26.11.2014 року

відповідача - не з'явився

за відсутності клопотання фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалась

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічна акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, про стягнення заборгованості у розмірі 75 934,85 грн. з яких: 35 000,00 грн. заборгованість за кредитом; 20 186,29 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 16 653,56 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 4 095,00 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом. Також позивачем заявлено до стягнення судовий збір у розмірі 1 827,00 грн.

Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов'язань за договором банківського обслуговування № Б/Н від 07 лютого 2014 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06 липня 2015 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 922/3817/15 та призначено її до слухання у судовому засіданні на 20 липня 2015 року.

В призначене судове засідання з'явився представник позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд долучити до матеріалів справи супровідним листом документи; дані документи судом долучено до матеріалів справи з подальшою реєстрацією в канцелярії суду за вх. № 28898 від 20 липня 2015 року.

Відповідач свого уповноваженого представника в судове засідання не направив, витребуваних судом документів не надав, про причини неявки суд не повідомляв, свою правову позицію з приводу позовних вимог до суду також не надав.

Як визначено у п. п. 3.9. та 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року, розпочинаючи судовий розгляд суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Необхідно мати на увазі, що розгляд справи за відсутності будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про час і місце засідання суду, є безумовною підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомлення суду стороною, а у разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважаються, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Так, процесуальні документи у даній справі (ухвала суду про порушення провадження) направлялися всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідних документів.

Окрім того про обізнаність відповідача про час, дату та місце розгляду справи свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення з відміткою поштової установи "за закінченим терміном зберігання" (арк. спр. 56-59).

Таким чином, суд вважає, що сторони повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, але відповідач не з'явився у засідання суду, водночас судом вжито всі заходи для належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

Згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК та статтею 33 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали ( пункт 3, 4, 6, 8 і 11 статті 65 ГПК України), притому не лише від учасників судового процесу, а й від інших підприємств, установ, організацій, державних органів.

При цьому, суд має створити належні умови всім учасникам судового процесу для виконання ними вказаного обов'язку по доведенню своєї правової позиції.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Так, наявна в матеріалах справи ухвала суду про порушення провадження у справі свідчить, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, витребувано в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього докази.

В судовому засіданні 20 липня 2015 року представник позивача не вияв наміру подавати додаткові докази чи пояснення по справі в обґрунтування своїх позовних вимог, а матеріали справи свідчать про достатність наявних в ній доказів для встановлення в повному обсязі фактичних обставин справи.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

07 лютого 2014 року відповідач звернувся до позивача із заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг.

Вказаною заявою відповідач висловлював свою згоду з умовами та правилами надання банківських послуг (які розміщені в мережі Інтернет на сайті www.pb.ua). тарифами банку, які разом з даною анкетою (заявою) складають договір банківського обслуговування.

Вказаною заявою відповідач приєднався та зобов'язався виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, тарифах ПриватБанку (далі - "Умови та Правила банку").

Згідно Розділу 1 Правил, розміщених на сайті банку www.privatbank.ua, ці правила є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Приватбанку.

Відповідно до п. 3.1.1.1. Умов та Правил банку банк здійснює розрахунково-касове обслуговування клієнта на підставі чинного законодавства, цих Умов та Правил, Договору банківського обслуговування, внутрішніх правил здійснення безготівкових розрахунків.

Пунктом 3.2.1.1. Умов та Правил банку визначено, що вид кредиту - «кредитний ліміт на поточний рахунок» корпоративного клієнта, тобто відповідача.

Відповідно п. 3.2.1.1.1 Умов та правил банку визначено, що кредитний ліміт на поточний рахунок (далі - Кредит) надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту (далі - Ліміт). Техніко-економічне обґрунтування кредиту - фінансування поточної діяльності. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (система клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших). Банк здійснює обслуговування ліміту клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо.

Згідно п. 3.2.1.1.3 Умов та Правил банку, Кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта з поверненням кредиту, сплаті відсотків та винагороди.

Кредитний ліміт стосовно даного розділу «Умов та правил надання банківських послуг» являє собою суму грошових коштів, в межах якої Банк проводить оплату розрахункових документів Клієнта понад залишок коштів на його поточному рахунку. Ліміт розраховується згідно затвердженої внутрішньобанківської методики на підставі даних про рух грошових коштів по поточному рахунку, платоспроможності, кредитної історії та інших показників відповідно до внутрішньобанківських нормативів і нормативних актів Національного банку України (п. 3.2.1.1.5 Умов та Правил банку).

Відповідно п. 3.2.1.1.6 Умов та Правил банку, ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами банку. Підписавши угоду. клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (система клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших).

Згідно п. 3.2.1.1.8 Умов та Правил банку, проведення платежів клієнта у порядок обслуговування кредитного ліміту, проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до "Умов та правил надання банківських послуг (або у формі "Заява про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки) або у формі авторизації кредитної угоди в системі клієнт-банк/ Інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі-далі угода).

Відповідно до п. п. 3.2.1.2.2., 3.2.1.2.2.2, 3.2.1.2.2.3 та 3.2.1.2.2.5 Клієнт зобов'язується сплатити відсотки за весь час фактичного користування кредитом згідно п. п. 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2., 3.2.1.4.3, виробляти погашення кредиту, отриманого в межах встановленого Ліміту, не пізніше терміну закінчення періоду безперервного користування кредитом, встановленого п. 3.2.1.1.11. Повернути кредит у строки, встановлені п. п. 3.2.1.1.10, 3.2.1.2.3.4., 3.2.1.2.2.17.

Свої зобов'язання за договором Банк виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитний ліміт в розмірі 35 000,00 грн. (довідка про розміри встановлених кредитних лімітів арк. спр. 49 та виписка по рахунку, арк. спр. 51-52).

Як стверджує позивач в позовній заяві, відповідач прострочив виконання своїх зобов'язань за даним договором, і у нього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 35 000,00 грн., яка станом на момент розгляду справи не сплачена.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог суд виходить з наступного.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України та ст. 193 ГК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

В порушення зазначених норм закону Відповідач зобов'язання за Договором належним чином не виконав, а саме не сплатив необхідні кошти для погашення заборгованості.

Відповідно до п. 3.2.1.4.1 Умов та правил банку, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт сплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом (диференційована процентна ставка). Порядок розрахунку відсотків:

Згідно п. 3.2.1.4.1.1. правил, за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат до 25 -го числа поточного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 1 -го до 20 -го (включно) числа поточного місяця або до 25 -го числа наступного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 21- го до кінцевого числа поточного місяця (далі - « період , в який дебетове сальдо підлягає обнулення » ), розрахунок відсотків проводиться за процентною ставкою у розмірі, 0 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Відповідно до п. 3.2.1.4.1.2 Умов та правил банку, у випадку необнулювання дебетового сальдо в одну з дат періоду , в якому дебетове сальдо підлягає обнулюванню, на протязі 90 днів з кінцевої дати періоду , в якому дебетове сальдо підлягало обнулюванню, Клієнт сплачує Банку за користування кредитом відсотки в розмірі 36 (тридцять шість) % річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулюванню.

Згідно п. 3.2.1.4.1.3 правил, у разі непогашення кредиту впродовж 90 днів * з дати закінчення періоду , в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91 -го * дня після дати закінчення періоду , в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні Клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань Клієнт сплачує Банку відсотки за користуванням кредитом у розмірі 56 ( п'ятдесят шість) % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення Клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права Банку на встановлення іншого терміну повернення кредиту, передбаченого Умовами та правилами надання Банківських послуг, Клієнт сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, виходячи з 360 днів у році. Сплата пені здійснюється з дня , наступного за датою порушення зобов'язань.

За розрахунком позивача загальна заборгованість відповідача за Договором станом на 28 травня 2015 року становить 75 934,85 грн. та складається з наступного:

- 35 000,00 грн. - заборгованість за кредитом;

- 20 186,29 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 16 653,56 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

- 4 095,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Виписка, що підтверджує відповідний рух коштів по рахунку відповідача та розрахунок заборгованості надані позивачем (51-52, 50).

Відповідно до 3.2.1.5.1. Умов - при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п. п. 3.2.1.2.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п. п. 3.2.1.1.8, 3.2.1.2.2.3, 3.2.1.2.3.4, винагороди, передбаченого п. п. 3.2.1.2.2., 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6 Клієнт виплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації Банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі, зазначеному у п. 3.2.1.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Відповідно до п.6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Водночас, відповідно до 3.2.1.5.4 Умов - нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбаченої п. п. 3.2.1.5.1., 3.2.1.5.2., 3.2.1.5.3, здійснюється протягом з (Трьох) років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бити виконано Клієнтом.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому ст.ст. 32, 33 ГПК України порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, відзив на позов не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 827,00грн., покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 526, 530, 549-552, 610, 611, 625, 629, 1050, 1054 Цивільного кодексу України , ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ) 35 000,00 грн. заборгованості за кредитом, 20 186,29 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 16 653,56 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 4 095,00 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом та 1 827,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 22.07.2015 р.

Суддя Н.В. Калініченко

справа № 922/3817/15