КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2015 р. Справа№ Б13/016-10

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Копитової О.С.

Разіної Т.І.

за участю секретаря Карпюк О.С.,

від ПАТ "БМ Банк" - Порало Т.І. (дов. від 26.12.2014),

від боржника - арбітражний керуючий Куделя М.О. (ліквідатор),

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "БМ Банк"

на ухвалу Господарського суду Київської області від 13.05.2015

у справі № Б13/016-10 (суддя Наріжний С.Ю.)

за заявою Шведа Романа Петровича

до Відкритого акціонерного товариства "Білицька меблева фабрика"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.05.2014 у справі № Б13/016-10 скаргу Публічного акціонерного товариства "БМ БАНК" на дії ліквідатора Куделі М.О. відхилено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, Публічне акціонерне товариство "БМ Банк" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 13.05.2015 повністю та прийняти нове рішення, яким скаргу Публічного акціонерного товариства "БМ Банк" на дії ліквідатора арбітражного керуючого Куделі М.О. задовольнити повністю; визнати незаконною бездіяльність арбітражного керуючого Куделі М.О. як ліквідатора у справі № Б13/016-10 щодо не формування ліквідаційної маси та не проведення продажу майна банкрута та зобов'язати ліквідатора виконати певні дії.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.07.2015 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "БМ Банк" прийнято до провадження, призначено розгляд справи на 14.07.2015.

14.07.2015 в судовому засіданні було оголошено перерву до 16.07.2015 відповідно до ст. 77 ГПК України.

Ліквідатор надав відзив, в якому заперечив доводи та вимоги апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, оскаржувану ухвалу - без змін.

Представник Публічного акціонерного товариства "БМ Банк" в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Провадження у справах про банкрутство регулюється Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14 травня 1992 року № 2343-XII (далі - Закон про банкрутство), Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законодавчими актами України.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Київської області від 15.04.2010 порушено провадження у справі про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Білицька меблева фабрика".

Постановою Господарського суду Київської області від 22.08.2011 визнано боржника банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Бичківського К.К.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.09.2012 припинено повноваження ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Бичківського К.К., призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Стецину І.В.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.06.2014 припинено повноваження ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Стецини І.В., призначено ліквідатором Відкритого акціонерного товариства "Білицька меблева фабрика" арбітражного керуючого Куделю Марію Олександрівну.

Ухвалою Господарського суду Київської області 12.01.2015 продовжено строк ліквідаційної процедури банкрута та повноваження ліквідатора на 6 місяців.

Відповідно до частин 6, 9 статті 3-1 Закону про банкрутство при реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов'язаний діяти сумлінно та розумно, з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів. Невиконання або неналежне виконання обов'язків, покладених на арбітражного керуючого згідно з цим законом, може бути підставою для усунення арбітражного керуючого від виконання ним своїх обов'язків, про що господарський суд виносить ухвалу.

Згідно з ч. 4 ст. 25 Закону дії ліквідатора (ліквідаційної комісії) можуть бути оскаржені до господарського суду власником майна (органом, уповноваженим управляти майном) банкрута; особою, яка відповідає за зобов'язаннями банкрута; кожним кредитором окремо або комітетом кредиторів; особою, яка, посилаючись на свої права власника або іншу підставу, передбачену законом чи договором, оспорює правомірність віднесення майнових активів або коштів до ліквідаційної маси.

09.04.2015 до Господарського суду Київської області звернулось Публічного акціонерного товариства "БМ Банк" (далі - Банк) зі скаргою на дії ліквідатора, в якій просив визнати дії арбітражного керуючого Куделі М.О. як ліквідатора банкрута незадовільними; зобов'язати ліквідатора активізувати дії по продажу майна банкрута; зобов'язати ліквідатора вжити заходи по організації продажу майна боржника цілісним майновим комплексом за початковою ціною, визначеною як сукупність визнаних вимог кредиторів; у разі непродажу майна у вигляді цілісного майнового комплексу зобов'язати ліквідатора реалізувати майно банкрута окремими чистинами, а саме реалізувати майно, що знаходиться в забезпеченні Банку окремо від іншого майна; зобов'язати ліквідатора закінчити ліквідаційну процедуру у строк до 16.06.2015 та надати суду звіт, ліквідаційний баланс та пояснювальну записку до нього.

В доповненнях до скарги Банк просив визнати бездіяльність ліквідатора щодо не формування ліквідаційної маси та не проведення продажу майна банкрута, незаконною; зобов'язати ліквідатора провести оцінку майна банкрута та окремо оцінку майна, що знаходиться в забезпеченні Банку до 16.06.2015; зобов'язати ліквідатора активізувати дії по продажу майна Банкрута, зокрема у строк до 16.06.2015 завершити формування ліквідаційної маси, підписати договір з організатором аукціону та виставити майно банкрута на продаж; зобов'язати ліквідатора вжити заходи по організації продажу майна боржника цілісним майновим комплексом за початковою ціною, визначеною як сукупність визнаних вимог кредиторів; у разі непродажу майна у вигляді цілісного майнового комплексу зобов'язати ліквідатора реалізувати майно банкрута окремими чистинами, а саме реалізувати майно, що знаходиться в забезпеченні Банку окремо від іншого майна; зобов'язати ліквідатора закінчити ліквідаційну процедуру у строк до 16.06.2015 та надати суду звіт, ліквідаційний баланс та пояснювальну записку до нього; продовжити строк ліквідаційної процедури та повноваження арбітражного керуючого Куделі М.О. як ліквідатора на 3 місяці.

Скарга мотивована тим, що ліквідатор не виконує в повному обсязі рішення комітету кредиторів; ліквідатором не сформовано ліквідаційну масу та не укладено договору з організатором аукціону з продажу майна банкрута; ліквідатором вчиняються дії щодо стягнення дебіторської заборгованості боржника, строк позовної давності за якою сплив, що на думку Банку також свідчить про затягування ліквідаційної процедури; ліквідатором не звільнено працівників, оскільки ліквідатор звітує про виплату заробітної плати; не здійснено оцінку та продаж майна банкрута; не досліджено процедуру реєстрації права власності на незавершене будівництво самовільно збудованих об'єктів; затягуються дії щодо встановлення переліку транспортних засобів, зареєстрованих за банкрутом; повторно здійснюється інвентаризація майна банкрута, яка вже була проведена попереднім ліквідатором у справі; ліквідатором передано в оренду майно боржника за заниженими цінами та затягується ліквідаційна процедура в інтересах колишнього власника банкрута Шведа Р.П.

На думку колегії суддів, обов'язком ліквідатора є належне виконанням ним усіх повноважень визначених статтею 25 Закону про банкрутство в процесі ліквідаційної процедури, зокрема, приймання до свого відання майна боржника, вжиття заходів по забезпеченню його збереження; виконання функцій з управління та розпорядження майном банкрута; подання до господарського суду заяви про визнання недійсними угод боржника; вжиття заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; реалізація майна банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом; здійснення інших повноважень, передбачені Законом про банкрутство.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.11.2014 комітет кредиторів банкрута прийняв рішення про здійснення продажу майнового комплексу банкрута за ціною кредиторської заборгованості без проведення оцінки.

За правилами ст.ст. 43, 44 Закону про банкрутство, ліквідатор здійснює продаж майна у вигляді цілісного майнового комплексу, при цьому початковою вартістю є сукупність визнаних у встановленому порядку вимог кредиторів. У разі, якщо продати майно боржника у вигляді цілісного майнового комплексу не вдалось, ліквідатор здійснює продаж майна боржника частинами.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про передчасність та необґрунтованість вимог Банку про зобов'язання ліквідатора здійснити оцінку майна банкрута, з огляду на те, що першого аукціону з продажу майна банкрута ще не було проведено.

Як вбачається з даних обліку підприємства, за банкрутом зареєстровано 16 транспортних засобів, в той час як згідно інформації УДАІ ГУ МВС України в Київській області (лист № 18/9107 від 20.08.2014) та Центру безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем МВС України (лист № 45/3749 від 20.08.2014) наявні лише 7 транспортних засобів.

В подальшому Центром безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем МВС України (лист № 10 від 04.02.2015) уточнено інформацію про 15 транспортних засобів, зареєстрованих за банкрутом. В зв'язку з наявністю вказаних розбіжностей у обліку та отриманої інформації від державних органів ліквідатор продовжує вчинятися дії щодо встановлення актуальної інформації про транспортні засоби, належні банкруту, та зняття з них арешту.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 25 здійснення інвентаризації майна банкрута є одним із основних обов'язків ліквідатора з метою формування ліквідаційної маси банкрута.

При цьому, як вірно зазначив суд першої інстанції, вчинення дій з інвентаризації майна вимагають тривалого часу у зв'язку з наявністю низки об'єктивних факторів, таких як значна кількість майна банкрута, встановлення актуальної інформації про транспортні засоби банкрута, наявність зруйнованого об'єкту незавершеного будівництва та дослідження ліквідатором можливості вилучення з нього будівельних матеріалів, вчинення дій щодо зняття арештів з майна боржника тощо.

Також, ліквідатор повідомив про вчинення дій з введення в експлуатацію самовільно збудованих будівель, які знаходяться на балансі банкрута, на підставі рішення комітету кредиторів від 20.11.2014.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами ліквідатора, що оформлення права власності надасть можливість реалізувати об'єкти нерухомості за найвищими цінами, а дії з оформлення права власності на об'єкти самочинного будівництва здійснюються ліквідатором на підставі рішення комітету кредиторів з метою забезпечення інтересів як боржника так і його кредиторів.

Щодо доводів Банку про не вчинення ліквідатором дій по укладенню договору з організатором аукціону щодо продажу майна банкрута слід зазначити, що під час засідання комітету кредиторів 22.01.2015 Банк вимагав погоджувати з ним умови відповідного договору.

18.03.2015 ліквідатор направив Банку типовий договір про надання відповідних послуг. Проте, Банк, зволікаючи із наданням власних зауважень, подав свої пропозиції щодо умов договору лише під час проведення засідання комітету кредиторів від 28.04.2015.

Вказані обставини спростовують доводи Банку про зволікання укласти договір з організатором аукціону саме зі сторони ліквідатора.

Щодо вчинення ліквідатором дій щодо стягнення дебіторської заборгованості боржника, строк позовної давності за якою сплив, колегія суддів погоджується з висновком як суду першої інстанції так і доводами ліквідатора, що відповідно ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення та якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Щодо доводів Банку про укладення договорів оренди за заниженими цінами, слід зазначити, що всі договори оренди були укладені за погодженням з комітетом кредиторів. При цьому, доцільність укладання договорів оренди обумовлена його збереженням та зменшенням додаткових витрат на його утримання.

Також, ліквідатор повідомив про вчинення заходів по збільшенню надходжень орендної плати шляхом направлення відповідних листів орендарям про внесення змін до договорів оренди в частині збільшення орендної плати.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ліквідатор вживає належних та необхідних заходів щодо формування ліквідаційної маси банкрута шляхом його інвентаризації, оформлення права власності, розшуку рухомого майна, підготовки до реалізації майнових активів шляхом погодження умов договору з організатором аукціону, виконує інші обов'язки, покладені Законом про банкрутство на ліквідатора в межах строків встановлених господарським судом.

За таких обставин, колегія суддів вважає доводи Банку, викладені в апеляційній скарзі щодо неналежного виконання повноважень ліквідатором, такими, що спростовуються належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи.

На підставі викладених вище обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що у задоволенні скарги на дії ліквідатора арбітражного керуючого Куделі М.О. належить відмовити.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Скаржником не надано беззаперечних доказів на підтвердження тих доводів, на які він посилається в апеляційній скарзі.

З врахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала Господарського суду Київської області від 13.05.2015 у даній справі відповідає фактичним обставинам та матеріалам справи, прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101 - 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "БМ Банк" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 13.05.2015 у справі № Б13/016-10 залишити без змін.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді О.С. Копитова

Т.І. Разіна