ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2015 р. Справа № 925/1010/15

За позовом фізичної особи-підприємця Ларіонової Ірини Миколаївни

до комунального підприємства "Черкаське експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів"

про стягнення 461881 грн. 40 коп.

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Биченко М.О.

Представники сторін:

від позивача: у судовому засіданні, яке відбулося 02.07.2015, - Борзяк В.А. за довіреністю від 26.06.2015; у судовому засіданні, яке відбулося 14.07.2015, - Балковська І.Ю. за довіреністю від 26.06.2015;

від відповідача: Водяник В.В. за довіреністю від 15.02.2015 № 02;

Фізична особа - підприємець Ларіонова Ірина Миколаївна звернулася до господарського суду Черкаської області з позовною заявою до комунального підприємства "Черкаське експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів" про стягнення 450 721 грн. 77 коп., у тому числі: 254408 грн. 94 коп. боргу у вигляді неповернутої суми безпроцентної зворотної фінансової допомоги, 182512 грн. 02 коп. інфляційних нарахувань та 13800 грн. 81 коп. три проценти річних.

Також позивач просить відшкодувати йому за рахунок відповідача витрати на сплату судового збору.

В обґрунтування позову позивач вказав на неналежне виконання відповідачем грошових зобов'язань за договором безпроцентної зворотної фінансової допомоги від 10.04.2013 щодо повернення наданої йому позивачем безпроцентної зворотної фінансової допомоги.

Ухвалою від 15.06.2015 господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву фізичної особи-підприємця Ларіонової Ірини Миколаївни до розгляду, порушив провадження у цій справі і призначив її до розгляду в судовому засіданні на 09 годину 30 хвилин 02.07.2015 у приміщенні господарського суду Черкаської області.

У судовому засіданні, яке відбулося 02.07.2015 за участю представників обох сторін, господарський суд оголосив перерву до 10 години 30 хвилин 14.07.2015.

Заявою від 10.07.2015 позивач збільшив розмір позовних вимог з 450721 грн. 77 коп. до 461881 грн. 40 коп. і просив стягнути з відповідача на свою користь: 254408 грн. 94 коп. боргу у вигляді неповернутої суми безпроцентної зворотної фінансової допомоги, 192124 грн. 28 коп. інфляційних нарахувань та 15348 грн. 18 коп. три проценти річних.

Збільшення позивачем за заявою від 10.07.2015 розміру позовних вимог відповідає наданому йому ст. 22 Господарського процесуального кодексу України праву, тому було прийняте господарським судом.

Відповідач відзивом проти позову заперечив, вказавши при цьому на невизначеність у чинному законодавстві України укладеного між сторонами договору безпроцентної зворотної фінансової допомоги від 10.04.2013. Надання позивачем такої фінансової допомоги за твердженням відповідача є фінансовою послугою у розумінні Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", яку мають надавати лише фінансові установи, а також, якщо це прямо передбачено законом фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності. Крім того, відповідач вказав на перевищення колишнім директором комунального підприємства "Черкаське експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів" Крощенком О.В. при укладенні договору від 10.04.2013 свої повноважень, передбачених статутом названого підприємства. У таких діях Крощенка О.В. відповідач вбачає ознаки кримінального правопорушення і просить господарський суд з цього приводу винести окрему ухвалу і направити її для вжиття відповідних заходів реагування до Черкаської міської ради та до прокуратури Черкаської області.

У засіданні суду, яке відбулося 14.07.2015 за участі представників обох сторін, представник позивача позов підтримав з викладених у ньому підстав, а представник відповідача підтримав викладені вище заперечення проти позову.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд Черкаської області

ВСТАНОВИВ:

10 квітня 2013 року між фізичною особою - підприємцем Ларіоновою Іриною Миколаївною (позивачем) та комунальним підприємством "Черкаське експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів" (відповідачем) в особі директора Крощенка О.В. був укладений договір безпроцентної зворотної фінансової допомоги (далі - договір від 10.04.2013), за умовами якого позивач зобов'язався надати відповідачу з метою забезпечення господарської діяльності безпроцентну зворотну фінансову допомогу у сумі 400000 грн.

У п. 3 договору від 10.04.2013 його сторони передбачили, зокрема, що фінансова допомога надається поступово згідно із заявками комунального підприємства "Черкаське експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів", які подаються письмово або усно з зазначенням термінів та сум допомоги. Фінансова допомога може надаватися та повертатися протягом усього терміну дії договору.

Пунктом п. 4 договору від 10.04.2013 його сторони визначили, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 09 липня 2013 року. Безпроцентна зворотна фінансова допомога надається терміном на 3 місяці. Останнім терміном повернення фінансової допомоги вважається 09 липня 2013 року.

На виконання договору від 10.04.2013 позивач за платіжними дорученнями: від 10.04.2013 №670 на суму 45000 грн.; від 11.04.2013 №679 на суму 5000 грн.; від 12.04.2013 №682 на суму 40000 грн.; від 15.04.2013 №684 на суму 40000грн.; від 17.04.2013 №686 на суму 4000 грн.; від 19.04.2013 №689 на суму 2000 грн.; від 23.04.2013 № 694 на суму 150000 грн. і від 24.04.2013 № 698 на суму 20000грн. перерахував відповідачу на його рахунок в установі банку фінансову допомогу у загальній сумі 306000 грн.

Відповідач свої зобов'язання за договором від 10.04.2013 належним чином не виконав, надану йому суму фінансової допомоги повернув позивачу частково в сумі 51591 грн. 06 коп., у тому числі: 15311 грн. 06 коп. за платіжним дорученням від 11.11.2013 №59, 15150 грн. за платіжним дорученням від 11.11.2013 №60 і 21130 грн. за платіжним дорученням від 12.11.2013 №61.

Решту суми фінансової допомоги у розмірі 254408 грн. 94 коп. (306000 грн. - 51591 грн. 06 коп.) відповідач позивачу не повернув.

За прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання щодо повернення наданої йому позивачем безпроцентної поворотної фінансової допомоги, позивач нарахував відповідачу на суму основної заборгованості до сплати 192124 грн. 28 коп. інфляційних нарахувань за період прострочення з 10.07.2013 по 30.06.2015 та 15348 грн. 18 коп. три проценти річних за період прострочення з 10.07.2013 по 13.07.2015.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 ст. 1048 передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Укладений між сторонами договір від 10.04.2013 за своєю правовою природою є передбаченим ст. 1046 Цивільного кодексу України договором безпроцентної позики.

У п. 7 ст. 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" наведено вичерпний перелік суб'єктів, на яких поширюється дія цього Закону. Це учасники ринків фінансових послуг, до яких відносяться юридичні особи та фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які відповідно до закону мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України та споживачі таких послуг. Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" убачається, що сфера його дії за суб'єктним складом учасників обмежується учасниками ринку з надання фінансових послуг.

Зі змісту пунктів 6, 7 ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", ст. 1046 Цивільного кодексу України випливає, що така послуга як надання коштів у позику, яка відносяться до фінансових послуг, може надаватися не тільки фінансовими установами, які є учасниками ринку з надання фінансових послуг, або юридичними особами, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, але й фізичними особами, які не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Якщо Закон України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" регулює відносини лише за участі учасників ринків фінансових послуг, то відносини між фізичними особами, зокрема, щодо договорів позики, поруки регулюються нормами Цивільного кодексу України, зокрема його статтями 1046 - 1053.

Договір позики є підставою для виникнення правовідносин, учасниками яких є будь-які фізичні або юридичні особи, оскільки Цивільний кодекс України не містить жодного виключення як щодо суб'єктного складу, так і щодо права на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір яких і порядок їх одержання встановлюється договором.

Таким чином, Закон України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" є спеціальним нормативним актом, який регулює відносини спеціальних суб'єктів - учасників ринку фінансових послуг, і не поширюється на всіх інших юридичних і фізичних осіб - суб'єктів договору позики, правовідносини яких регулюються нормами статей 1046 - 1048 Цивільного кодексу України.

Відтак Закон України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" на договір від 10.04.2013 і на правовідносини, що виникли з цього договору між сторонами, не поширюється.

Аналогічного висновку щодо застосування Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у своїй постанові від 05 листопада 2014 року у справі №6-132цс14.

Статут комунального підприємства "Черкаське експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів" не передбачає обмежень у правах директора цього підприємства на укладення від імені останнього договорів безпроцентної позики, тому твердження відповідача про перевищення Крощенком О.В. при укладанні договору від 10.04.2013 свої повноважень, передбачених статутом названого підприємства, є безпідставним.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов'язковим для виконання.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу.

Частина 2 ст. 16 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України передбачають такий спосіб захисту порушеного права особи як присудження до виконання обов'язку в натурі.

З огляду на викладені вище обставини та норми чинного законодавства господарський суд Черкаської області дійшов таких висновків.

Після перерахування позивачем відповідачу на виконання договору від 10.04.2013 грошей у відповідача виникло зобов'язання щодо повернення цих грошей позивачу в установлений цим договором строк.

Відповідач в порушення договору від 10.04.2013 не виконав зобов'язання, строк виконання якого настав, щодо повернення позивачу частини отриманої ним за цим договором безпроцентної позики у сумі 254408 грн. 94 коп. Тим самим відповідач порушив право позивача на своєчасне одержання ним вказаної суми коштів.

Відтак позивач в порядку захисту свого порушеного права вправі вимагати примусового виконання відповідачем вказаного зобов'язання шляхом стягнення з нього на свою користь 254408 грн. 94 коп. боргу та передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційних нарахувань та трьох процентів річних.

Стягувані суми інфляційних нарахувань та трьох процентів річних нараховані позивачем у відповідності з фактичними обставинами виконання відповідачем грошового зобов'язання щодо повернення позивачу позики, умовами договору від 10.04.2013 та вимогами законодавства.

За таких обставин позов підлягає задоволенню повністю.

Підстав для винесення у цій справі окремої ухвали господарський суд не вбачає.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України позивачу за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню 9237 грн. 62 коп. витрат на сплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з комунального підприємства "Черкаське експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів" (вул. Бидгощська, 13, м. Черкаси, 18003, ) на користь фізичної особи-підприємця Ларіонової Ірини Миколаївни (вул. Руставі, 11, кв. 25, м. Черкаси, 18000, реєстраційний номер облікової картки платника податків ) - 254408 грн. 94 коп. боргу, 192124 грн. 28 коп. інфляційних нарахувань, 15348 грн. 18 коп. три проценти річних та 9237 грн. 62 коп. витрат на сплату судового збору.

Це рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено і підписано 17.07.2015.

СУДДЯ М.В. Дорошенко