ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2015 року Справа № 904/3519/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач)

суддів: Кузнецова В.О., Пархоменко Н.В.

при секретарі судового засідання: Сусла Я.Б.,

за участю представників сторін:

від позивача: директор Метка Л.І., наказ №3-к від 01.04.2005 року,

від відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі відокремленого підрозділу Криворізької філії Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2015 року у справі № 904/3519/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайт Інвест Сервіс", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (м. Київ) в особі відокремленого підрозділу Криворізька філія Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лайт Інвест Сервіс" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі відокремленого підрозділу Криворізька філія Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" про зобов'язання останнього перерахувати з рахунку № 1980 Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайт Інвест Сервіс" грошові кошти згідно з платіжними дорученнями за наведеним у позові переліком.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2015 року у справі № 904/3519/15 (суддя Золотарьова Я.С.):

позов задоволено у повному обсязі;

зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" в особі відокремленого підрозділу Криворізька філія Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" перерахувати з рахунку № 1980 Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайт Інвест Сервіс" на рахунки отримувачів грошові кошти у сумі 23 231, 74 грн. згідно платіжних доручень: № 52 від 13.02.2015 на суму 3 000, 00 грн.; № 59 від 02.03.2015 на суму 4 889, 00 грн.; № 60 від 02.03.2015 на суму 472, 38 грн.; № 64 від 16.03.2015 на суму 7 245, 53 грн.; № 5 від 16.03.2015 на суму 709, 38 грн.; № 66 від 16.03.2015 на суму 295, 58 грн.; № 67 від 16.03.2015 на суму 2 336, 87 грн.; № 74 від 20.03.2015 на суму 4 283, 00 грн.;

встановлено строк виконання Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" в особі відокремленого підрозділу Криворізька філія Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" зобов'язання щодо перерахування грошових коштів у сумі 23 231, 74 грн. згідно вищезазначених платіжних доручень - 1 день;

стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі відокремленого підрозділу Криворізька філія Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайт Інвест Сервіс" судовий збір у розмірі 1 218, 00 грн.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з тих обставин, що між позивачем та відповідачем укладено договір на розрахунково-касове обслуговування № 20281 від 28.09.2005 року, за умовами якого відповідач зобов'язався здійснювати розрахунково-касове обслуговування відкритого позивачу поточного рахунку у національній валюті, доручення позивача перерахувати в межах коштів на рахунку за наданими відповідачу спірними платіжними дорученнями відповідач не виконав, незважаючи на те, що на день надання відповідачу цих платіжних доручень на рахунку позивача було достатньо коштів для їх виконання, а також не надав жодного документу, який би підтверджував повноваження відповідача не виконувати доручення позивача на перерахування коштів в межах рахунку, чим допустив порушення своїх договірних зобов'язань та положень законодавства.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" в особі відокремленого підрозділу Криворізької філії Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" подало апеляційну скаргу. Посилаючись на неповне з'ясування місцевим господарським судом при прийнятті рішення у справі обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, відповідач просить скасувати зазначене рішення суду та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на ті обставини, що його представник не був присутній при розгляді справи місцевим господарським судом через зайнятість у інших судових процесах, подав відзив на позов, проте наведені у ньому доводи судом при прийнятті рішення не були взяті до уваги. Згідно пояснень відповідача по суті спірних відносин банк приймає платіжне доручення до виконання протягом 30 календарних днів з дати його виписки, відтак, позовні вимоги, які полягають у зобов'язанні банку списати грошові кошти за платіжними дорученнями, строк виконання яких закінчився, суперечать вимогам чинного законодавства. Також відповідач вважає, що позивачем не доведено, чи виконані спірні платіжні доручення та чи були наявні у достатній кількості для їх виконання грошові кошти на рахунку позивача станом на дату виписки спірних платіжних доручень, чи відповідає залишок грошових коштів на рахунку позивача сумі, що заявлена у позові, станом на дату розгляду справи та винесення рішення по справі. За доводами відповідача, позивач не мав законних підстав звертатися з позовом до суду, оскільки ним не були дотримані умови застосування заходів досудового врегулювання спору. Окрім того, відповідач вважає, що при винесенні рішення у справі місцевий господарський суд не врахував, що в умовах несприятливої для економіки банків тенденції строкового та дострокового повернення депозитних коштів клієнтів суттєве значення має добросовісне та повне виконання позичальниками банку зобов'язань щодо часткового або повного повернення вартості отриманих кредитів та здійснення плати за користування грошовими коштами, а також те, що відповідач знаходиться під впливом об'єктивно обумовлених негативних макроекономічних факторів, які необхідно враховувати з метою всебічного повного дослідження обставин справи.

Відповідач явку свого повноважного представника у судове засідання, призначене для розгляду апеляційної скарги, не забезпечив. Про дату, час та місце проведення судового засідання з розгляду апеляційної скарги відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, якими відповідачу направлена копія ухвали Дніпропетровського апеляційного господарського суду про прийняття апеляційної скарги до провадження та призначення її розгляду у судовому засіданні на 14.07.2015 року (а.с. 149-151, т. 1).

До початку судового засідання, призначеного для розгляду апеляційної скарги на 14.07.2015 року, від відповідача факсом надійшло клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги у справі, мотивоване зайнятістю його представника в іншому судовому засіданні.

Відповідно до наданого відзиву на апеляційну скаргу та пояснень представника позивача у судовому засіданні позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, не погоджується з доводами відповідача щодо неможливості списання грошових коштів за платіжними дорученнями, строк яких закінчився, вважає зазначені доводи відповідача такими, що суперечать вимогам чинного законодавства. За доводами позивача, рішення суду зобов'язує банк перерахувати грошові кошти з рахунку підприємства згідно платіжних доручень, які були прийняті банком і належним чином зареєстровані. Тобто, банк, прийнявши до виконання платіжний документ, в порушення умов договору та законодавства свої обов'язки не виконав. На думку позивача, невиконання банком своїх зобов'язань, а саме прострочення виконання платіжного доручення з його вини, не є підставою стверджувати, що рішення суду є незаконним та не може бути виконане з посиланням на п. 3.5. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року № 22. Позивач не погоджується з доводами відповідача щодо не доведеності позивачем наявності грошових коштів на його рахунку для виконання платіжних доручень, оскільки такі доводи спростовуються наявними в матеріалах справи виписками по рахунку позивача, письмовими відповідями банку тощо, вказаним доказам була надана належна оцінка у судовому рішенні. У свою чергу, позивач зазначає, що відповідач не надав жодних доказів в підтвердження тих обставин, на які посилається у апеляційній скарзі. Щодо посилання відповідача на необхідність обов'язкового досудового врегулювання спору, позивач пояснює, що така вимога не передбачена ГПК України та договором між сторонами.

У судовому засіданні представник позивача заперечив проти задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.06.2015 року апеляційну скаргу у даній справі прийнято до провадження та призначено до розгляду колегією суддів у складі: головуючий суддя Коваль Л.А. (доповідач), судді - Пархоменко Н.В., Чередко А.Є.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.07.2015 року апеляційну скаргу у справі прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Коваль Л.А. (доповідач), судді - Кузнецов В.О., Пархоменко Н.В.

У судовому засіданні 14.07.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.09.2005 року Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" в особі відокремленого підрозділу - Криворізької філії Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (банк) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Лайт Інвест Сервіс" (клієнт) уклали договір на розрахунково-касове обслуговування № 20281 (далі - Договір) (а.с. 17-18, т. 1).

Відповідно до пункту 1.1. Договору банк відкриває клієнту поточний рахунок у національній валюті № 1980 та зобов'язується здійснювати його розрахунково-касове обслуговування, а клієнт зобов'язується оплачувати послуги банку згідно тарифів банку в порядку і на умовах, визначених Договором.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що банк здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунку в операційний день банку у порядку та на умовах, визначених чинним законодавством України та банківськими правилами.

Списання банком грошових коштів з рахунку здійснюється за дорученням клієнта або без його доручення у випадках, передбачених чинним законодавством України (п. 2.2. Договору).

За положеннями пункту 3.2.1. Договору клієнт має право самостійно розпоряджатись грошовими коштами на рахунку, окрім випадків обмеження такого права, встановлених чинним законодавством України.

Згідно з п. 3.3.2. Договору банк зобов'язується вести комплексне розрахунково-касове обслуговування рахунку та виконувати за дорученням клієнта розрахункові, касові і інші операції, які не суперечать та передбачені для даного виду рахунків чинним законодавством України, банківськими правилами.

Відповідно до пункту 3.3.3. Договору банк зобов'язаний здійснювати розрахунково-касове обслуговування рахунку у визначений час з 9:00 до 16:00, крім суботи, неділі та святкових і неробочих днів.

Також, пунктом 3.1.1. Договору передбачене право банку використовувати грошові кошти на рахунку, гарантуючи при цьому право клієнта безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

В силу приписів частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Стаття 526 Цивільного кодексу України встановлює вимогу щодо виконання зобов'язань належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 5 ст. 341 Господарського кодексу України установи банків забезпечують розрахунки відповідно до законодавства та вимог клієнта, на умовах договору на розрахункове обслуговування.

При безготівкових розрахунках усі платежі провадяться через установи банків шляхом перерахування належних сум з рахунку платника на рахунок одержувача або шляхом заліку взаємних зобов'язань і грошових претензій. Платежі здійснюються у межах наявних коштів на рахунку платника (ч. 4 ст. 341 ГК України).

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом (ст. 1074 ЦК України).

Відповідно до частини третьої ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно з п. 8.1. ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Відповідно до п. 1.15. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 року за № 377/8976, (далі - Інструкція) доручення платників про списання коштів зі своїх рахунків і зарахування коштів на рахунки отримувачів банки здійснюють у термін, установлений законодавством України. За несвоєчасне списання/зарахування коштів з/на рахунків/и клієнтів банки несуть відповідальність згідно із законодавством України та укладеними договорами.

Розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу, банк виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, банк виконує наступного операційного дня. Банк і клієнт мають право, ураховуючи встановлені законодавством строки проведення переказу, передбачити в договорі банківського рахунку інші, ніж встановлені в абзаці першому цього пункту, строки виконання розрахункових документів клієнта. Порядок виконання таких документів визначається договором між банком і клієнтом та внутрішніми правилами банку (п. 2.19. Інструкції).

Згідно з п. 1.4. Інструкції операційний час - частина операційного дня банку або іншої установи - члена платіжної системи, протягом якої приймаються від клієнтів документи на переказ і документи на відкликання, що мають бути оброблені, передані та виконані цим банком протягом цього самого робочого дня. Тривалість операційного часу встановлюється банком або іншою установою - членом платіжної системи самостійно та зазначається в їх внутрішніх правилах.

Банк платника приймає платіжне доручення до виконання протягом 30 календарних днів з дати його виписки. День оформлення платіжного доручення не враховується (п. 3.5. Інструкції).

Платіжне доручення від платника банк приймає до виконання за умови, що його сума не перевищує суму, яка є на рахунку платника. Договором між банком та платником може бути передбачено інший порядок приймання та виконання платіжних доручень (п. 3.6. Інструкції).

Як зазначив позивач у позовній заяві та що підтверджується матеріалами справи, 02.02.2015 року позивач подав банку для виконання ряд платіжних доручень про перерахування з рахунку позивача, відкрито банком на підставі Договору, грошових коштів на користь отримувачів цих коштів, за частиною з яких банк переказ коштів не виконав при достатності коштів на рахунку. З приводу не здійснення переказу коштів позивач письмово звертався до відповідача з проханням надати відповідні пояснення та здійснити переказ коштів. Мотивованої відповіді щодо причин не здійснення переказу коштів відповідач не надав. В подальшому також мало місце не виконання банком доручень позивача про переказ коштів за платіжними дорученнями, які позивач надавав банку, вибіркового виконання платіжних доручень позивача та без аргументованого пояснення банком причин порушення умов Договору та наведених вище положень законодавства.

Спірними за заявленим позовом є наступні платіжні доручення, надані позивачем до банку та прийняті банком до виконання в дату, яка співпадає з датою платіжного доручення, які, як стверджує позивач, банк не виконав:

№ 52 від 13.02.2015 на суму 3 000, 00 грн. (а.с. 42, 58, т. 1)

№ 59 від 02.03.2015 на суму 4 889, 00 грн. (а.с. 47, 59, т. 1)

№ 60 від 02.03.2015 на суму 472, 38 грн. (а.с. 48, 60, т. 1)

№ 64 від 16.03.2015 на суму 7 245, 53 грн. (а.с. 49, 61, т. 1)

№ 65 від 16.03.2015 на суму 709, 38 грн. (а.с. 50, 62, т. 1)

№ 66 від 16.03.2015 на суму 295, 58 грн. (а.с. 51, 63, т. 1)

№ 67 від 16.03.2015 на суму 2 336, 87 грн. (а.с. 52, 64, т. 1)

№ 74 від 20.03.2015 на суму 4 283, 00 грн. (а.с. 65, т. 1).

Загальна сума до переказу коштів за цими платіжними дорученнями становить 23 231, 74 грн.

Платіжні доручення одержані банком в дати їх виписки позивачем, що підтверджується відповідним штампом банку на платіжних дорученнях з зазначенням дати одержання банком.

На дату виписки та надходження до банку вищевказаних платіжних доручень на рахунку позивача було достатньо коштів для їх виконання, що підтверджується копіями банківських виписок по рахунку позивача, які містяться у матеріалах справи (а.с. 66 - 75, т. 1).

Залишок коштів на рахунку позивача станом на 13.02.2015 року складає 26 513, 85 грн. (вихідний залишок по рахунку за 12.02.2015 року з урахуванням обороту грошових коштів по рахунку у зазначену дату; а.с. 70, т. 1), тоді як ініційована позивачем 13.02.2015 року сума переказу коштів - 3 000, 00 грн.

Залишок коштів на рахунку позивача станом на 02.03.2015 року складає 26 555, 76 грн. (вихідний залишок по рахунку за 27.02.2015 року з урахуванням обороту грошових коштів по рахунку у зазначену дату; а.с. 71, т. 1), тоді як ініційована позивачем 02.03.2015 року сума переказу коштів за двома спірними платіжними дорученнями - 5 361, 38 грн., а з урахуванням платіжного доручення на переказ коштів від 13.02.2015 року - 8 361, 38 грн.

Залишок коштів на рахунку позивача станом на 16.03.2015 року складає 23 436, 01 грн. (вихідний залишок по рахунку за 12.03.2015 року з урахуванням обороту грошових коштів по рахунку у зазначену дату; а.с. 72, т. 1), тоді як ініційована позивачем 16.03.2015 року сума переказу коштів за чотирма спірними платіжними дорученнями - 10 587, 36 грн., а з урахуванням платіжних доручень на переказ коштів від 13.02.2015 року та від 02.03.2015 року - 18 948, 74 грн.

Залишок коштів на рахунку позивача станом на 20.03.2015 року складає 23 436, 01 грн. (вихідний залишок по рахунку за 12.03.2015 року з урахуванням обороту грошових коштів по рахунку у зазначену дату; а.с. 72, т. 1), тоді як ініційована позивачем 20.03.2015 року сума переказу коштів за спірним платіжним дорученням - 4 283, 00 грн., а з урахуванням платіжних доручень на переказ коштів від 13.02.2015 року, від 02.03.2015 року та від 16.03.2015 року - 23 231, 74 грн.

Залишок коштів на рахунку позивача станом на 13.02.2015 року, 02.03.2015 року, 16.03.2015 року та станом на 20.03.2015 року у наведених вище сумах, які є достатніми для виконання банком поданих позивачем до банку спірних платіжних доручень на переказ коштів, додатково підтверджується листом банку від 06.07.2015 року № 7885 (а.с. 157, т. 1), адресованим банком позивачу та який позивач додав до відзиву на апеляційну скаргу на виконання вимог ухвали апеляційного господарського суду від 24.06.2015 року про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Окрім того, як зазначено вище, відповідно до п. 3.6. Інструкції платіжне доручення від платника банк приймає до виконання за умови, що його сума не перевищує суму, яка є на рахунку платника. У спірних відносинах банк прийняв до виконання від позивача спірні платіжні доручення.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як передбачено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, в силу наведеного вище, надані позивачем банку спірні платіжні доручення на переказ грошових коштів з рахунку позивача на рахунки отримувачів підлягали виконанню в день надходження до банку відповідних розрахункових документів.

Однак, відповідач вказані платіжні доручення не виконав у встановлений строк та не надав жодних пояснень та доказів, які б надавали відповідачу право не виконувати платіжні доручення позивача та не здійснювати перерахування коштів на рахунки зазначених в них отримувачів.

З огляду на наведені вище встановлені обставини справи та приписи законодавства, місцевим господарським судом правомірно задоволені позовні вимоги про зобов'язання відповідача перерахувати з рахунку позивача № 1980 на рахунки отримувачів грошові кошти у загальній сумі 23 231, 74 грн., яка складається із сум, ініційованих позивачем до переказу спірними вищенаведеними платіжними дорученнями.

Також, враховуючи вимоги ст. 84 Господарського процесуального кодексу України щодо зазначення в резолютивній частині рішення при вирішенні спору про зобов'язання виконати відповідні дії строк виконання цих дій, а також вимоги законодавства, які за умовами Договору не є іншими, щодо строку виконання банком доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, місцевий господарський обґрунтовано встановив у оскаржуваному судовому рішенні строк виконання зобов'язання відповідача щодо перерахування грошових коштів у сумі 23 231, 74 грн. за спірними платіжними дорученнями - 1 день.

Колегія суддів апеляційного господарського суду відхиляє доводи відповідача, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст. 33 ГПК України). Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 34 ГПК України).

Так, відповідач, посилаючись на не доведення позивачем обставин наявності достатніх коштів на його рахунку на дату надходження до банку спірних платіжних доручень та на дату прийняття місцевим господарським судом рішення у даній справі, зі свого боку, відповідних доказів в підтвердження обставин відсутності чи недостатності коштів на рахунку позивача не надав ні до суду першої інстанції, ні при перегляді оскаржуваного рішення суду в апеляційному порядку. Так само, не надано відповідачем і доказів виконання спірних платіжних доручень чи їх підставного повернення із проставленням, як того вимагає Інструкція (п. 2.15.), на зворотному боці платіжних доручень напису про причину їх повернення без виконання. У свою чергу, позивач в підтвердження своїх доводів надав до суду відповідні виписки по банківському рахунку позивача, листи банку, з яких вбачається достатність коштів на рахунку позивача для здійснення переказу коштів за спірними платіжними дорученнями у день їх надходження до банку.

Щодо доводів відповідача про протиправність спонукання його виконати спірні платіжні доручення у зв'язку з закінченням встановленого для їх виконання 30 денного строку, апеляційний господарський суд зазначає, що п. 3.5. Інструкції зобов'язує банк прийняти платіжне доручення до виконання протягом 30 календарних днів з дати його виписки. Спірні платіжні доручення прийняті банком до виконання у день їх виписки, що узгоджується з положеннями п. 3.5. Інструкції. Безпідставне прострочення виконання спірних платіжних доручень допущене з вини самого відповідача та не звільняє його від обов'язку щодо належного виконання взятих на себе зобов'язань.

Колегія суддів апеляційного господарського суду відхиляє доводи відповідача про недотримання позивачем вимог щодо досудового врегулювання спору.

Правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, юрисдикція яких поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (ст. 124 Конституції України). Судам підвідомчі всі спори про захист прав і свобод громадян. Поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, необхідно розуміти так, що право особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав і свобод, зокрема, судовий захист. Положення Господарського процесуального кодексу України не містять застереження щодо допустимості судового захисту тільки після досудового врегулювання спору та неприпустимості здійснення правосуддя без його застосування. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту, у тому числі досудового врегулювання спору.

Офіційне тлумачення положень частини другої статті 124 Конституції України надане рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Кампус Коттон клаб" (справа про досудове врегулювання спорів) від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002, справа № 1-2/2002. Відповідно до зазначеного рішення Суду положення частини другої статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Відносно доводів відповідача про стан банківської системи в умовах сьогодення, перебування відповідача під впливом об'єктивно обумовлених негативних макроекономічних факторів, що підлягало врахуванню місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення у справі, апеляційний господарський суд зазначає, що відповідно до п. 1.12. Інструкції банк (філія, відділення), який не може виконати розрахунковий документ на списання/примусове списання/стягнення коштів з рахунку клієнта банку в установлений законодавством України термін, якщо немає/недостатньо коштів на своєму кореспондентському рахунку, зобов'язаний: узяти розрахунковий документ платника/стягувача на обліковування за відповідним позабалансовим рахунком; надіслати письмове повідомлення платнику/стягувачу про невиконання його розрахункового документа із зазначенням причини: "Немає/недостатньо коштів на кореспондентському рахунку банку" (додаток 23); ужити заходів для відновлення своєї платоспроможності. Платник/стягувач, отримавши повідомлення банку, для забезпечення своїх прав щодо розрахунків може вжити заходів відповідно до законодавства України.

Однак, дії, передбачені п. 1.12. Інструкції, відповідачем також не були виконані.

Таким чином, місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення у справі повно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, не допущено порушень або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права, а висновки, наведені в рішенні місцевого господарського суду, відповідають обставинам справи.

Відтак, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі відокремленого підрозділу Криворізької філії Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" задоволенню не підлягає, оскаржуване рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу на допущену місцевим господарським судом в абзаці другому резолютивної частини оскаржуваного рішення описку щодо зазначення номеру платіжного доручення від 16.03.2015 року на суму 709, 38 грн.

В мотивувальній частині рішення місцевого господарського суду вказано вірний номер зазначеного платіжного доручення - № 65, який наведено позивачем і в прохальній частині позову.

Проте, допущена описка у резолютивній частині рішення не є підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки не впливає на його законність та обґрунтованість у цілому, та повинна бути виправлена господарським судом Дніпропетровської області на підставі ст. 89 ГПК України.

Не підлягає задоволенню клопотання відповідача, що надійшло до Дніпропетровського апеляційного господарського суду 13.07.2015 року факсом, про відкладення розгляду апеляційної скарги у справі у зв'язку з зайнятістю його повноважного представника в іншому судовому засіданні, оскільки причини, з яких відповідач просить відкласти розгляд апеляційної скарги, не є поважними причинами неявки його представника у судове засідання.

Наведене узгоджується з положеннями п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Судовий збір за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України відноситься на відповідача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі відокремленого підрозділу Криворізької філії Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2015 року у справі № 904/3519/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2015 року у справі № 904/3519/15 залишити без змін.

Повна постанова складена 20.07.2015 року.

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя Н.В. Пархоменко